КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙН
ИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.12.2007

№ 45/153
Київський апеляційний гос
подарський суд у складі коле
гії суддів:
головуючого: Кондес
Л.О.
суддів:
при секретарі:
За участю представникі
в:
від прокуратури:
Безкровного А.І. (посвідчення
№ 322 від 29.01.2007 р.)
від позивача: не зяв
ився;
від відповідача 1: не з
явився.
від відповідача 2: Усті
нов Д.М. (директор)
від третьої особи: не з
явився.

розглянувши у відкрито
му судовому засіданні апеляц
ійну скаргу Військового прок
урора Південного регіону Укр
аїни
на рішення Господарськ
ого суду м.Києва від 02.10.2007
у справі № 45/153
за позовом
Військового прокуро
ра Південного регіону Україн
и в інтересах держави в особі
Кабінету Міністрів України

до
Міністерства оборон
и України

Товариства з обмеженою від
повідальністю "Чорноморська
будівельна компанія"
третя особа відповідача
Одеський інститут сух
опутних військ Міністерства
оборони України

про
визнання недійсни
м договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського с
уду м. Києва від 02.10.2007 р. в позові
Військового прокурора Півде
нного регіону України в інте
ресах держави в особі Кабіне
ту Міністрів України (далі
КМ України, позивач) до Мініст
ерства оборони України (далі
Міноборони України, відпо
відач 1), Товариства з обмеж
еною відповідальністю “Чорн
оморська будівельна компані
я” (далі ТОВ “Чорноморська
будівельна компанія”, відпо
відач 2), третя особа: Одеськ
ий інститут сухопутних війсь
к Міністерства оборони Украї
ни про визнання недійсним до
говору було відмовлено в пов
ному обсязі.
Не погодившись з рішенням Г
осподарського суду м. Києва В
ійськовий прокурор Південно
го регіону України звернувся
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляц
ійним поданням, в якому проси
ть зазначене рішення скасува
ти повністю і прийняти нове, я
ким позов задовольнити в пов
ному обсязі. Свої вимоги прок
урор Південного регіону Укра
їни мотивує тим, що при винесе
нні оскаржуваного рішення бу
ли порушенні норми матеріаль
ного права, а саме невірно виз
начено правову природу спірн
ого договору; не враховано, що
незаконно було змінено стат
ус спірної земельної ділянки
, та не враховано укладання До
говору Міністерством оборон
и України з перевищенням сво
їх повноважень.
Позивач, відповідачі і трет
я особа відзиви на апеляційн
е подання суду не надали. Пред
ставник відповідача 2 в суд
овому засіданні апеляційні в
имоги не визнав і просив суд ї
х відхилити, а рішення суду пе
ршої інстанції залишити без
змін.
Ухвалою від 16.11.2007 р. апеляційн
е подання прийняте до провад
ження і призначено до розгля
ду на 04.12.2007 р.
В судове засідання 04.12.2007 р. з
явились представник відпові
дача 2 і Прокурор відділу ві
йськової прокуратури Центра
льного регіону України. Пред
ставники позивача Кабінет
у Міністрів України, відпові
дача 1 Міністерства обор
они України та третьої особи
- Одеського інституту сухопу
тних військ Міністерства обо
рони України в судове засіда
ння не зявився. Про дату, час
та місце слухання справи пов
ідомлявся належним чином, в з
вязку з чим колегія вважає
можливим здійснити перевірк
у рішення суду першої інстан
ції у даній справі в апеляцій
ному порядку за наявними мат
еріалами справи та без участ
і зазначених представників.

Розглянувши доводи апеляц
ійної скарги, заслухавши поя
снення прокурора і представн
ика відповідача - 2, перевіривш
и матеріали справи та дослід
ивши докази, проаналізувавши
на підставі встановлених фа
ктичних обставин справи прав
ильність застосування судом
першої інстанції норм закон
одавства, колегія встановила
наступне.
20.07.2006 р. між Міністерством обо
рони України та ТОВ “Чорномо
рська будівельна компанія” б
ув укладений договір № 227/ДБ-12 С
ПЗ про спільну діяльність у б
удівництві житла (без обєд
нання учасників) (далі Дого
вір), відповідно до якого стор
они договору проводять спіль
ну діяльність щодо будівницт
ва комплексу будинків з об
єктами соціальної інфрастру
ктури та вбудовано-прибудова
ними приміщеннями соціально
-побутового, торгівельного т
а адміністративного признач
ення орієнтовно загальною пл
ощею квартир 20 800,00 м2., згідно з пр
оектно-кошторисною документ
ацією на земельній ділянці о
рієнтовною загальною площею
2,0 га., яка розташована по вул. Ф
онтанська дорога, 14 в м. Одеса (в
ійськове містечко № 217) п. 2.1. Д
оговору. П. 2.2. Договору передба
чає здійснення спільної діял
ьності без обєднання вклад
ів учасників.
Відповідно до п. 3.1., з метою ре
алізації завдань спільної ді
яльності Сторони договору за
кріплюють частки у спільній
діяльності у вигляді грошови
х коштів, нерухомого майна, ін
ших матеріальних і нематеріа
льних активів. Сторони забез
печують внесення своїх часто
к в наступний спосіб:
частка Міністерства оборо
ни України орієнтовно склада
ла у грошовому виразі 26 133 332,00 гр
н. Після оформлення межі земе
льної ділянки, яка планувала
сь для будівництва “Обєкта
”, яка визначалась відповідн
о до землевпорядної документ
ації на зазначену земельну д
ілянку та уточнення відповід
но до рішення (рішень) органів
про надання у користування з
емельної ділянки, цільовим п
ризначенням якої є будівницт
во “Обєкту”, Сторонами зді
йснюється оцінка права забуд
ови зазначеної земельної діл
янки. До частки Міністерства
оборони України на цілі спіл
ьної діяльності було включен
о здійснення технічного нагл
яду та прийняття будівель в е
ксплуатацію. Частка Міністер
ства у спільній діяльності с
кладала 25%;
частка ТОВ “Чорноморська б
удівельна компанія” на цілі
спільної діяльності у грошов
ому виразі орієнтовно склала
78 399 996,0 грн. Сторона мала забезп
ечувати свою частку виконанн
ям покладених на неї Договор
ом функцій шляхом фінансуван
ня будівництва, передачі рух
омого і нерухомого майна та і
нших товарно-матеріальних ці
нностей та за допомогою веде
ння загальних справ сторін Д
оговору, в порядку і на умовах
передбачених цим Договором.
Частка Товариства у спільні
й діяльності складала 75%.
В подальшому, на врегулюван
ня відносин до договору про с
пільну діяльність у будівниц
тві житла, 27.07.2006 р. був укладений
Договір № ДУ 1/12СПЗ, яким було о
статочно визначено частки ст
орін Договору, які були зазна
чені вже основному Договорі.

Відповідно до п. 1.1. Договору,
терміни і поняття в цьому Дог
оворі необхідно розуміти так
:
обєкти спільної діяльно
сті конкретні будівлі та с
поруди, що підлягають будівн
ицтву в рамках спільної діял
ьності згідно затвердженої в
установленому порядку проек
тно-кошторисної документаці
ї;
земельна ділянка земель
на ділянка орієнтовною загал
ьною площею 2,0 га., що надана у б
езстрокове і безоплатне кори
стування в межах згідно з пла
ном землекористування для бу
дівництва, що розташована за
адресою: м. Одеса, вул. Фонтанс
ька дорога 14 (військове містеч
ко № 217).
Військовий прокурор Півде
нного регіону України зверну
вся до Господарського суду м
. Києва з позовом в інтересах д
ержави в особі Кабінету Міні
стрів України до Міністерств
а оборони України та Товарис
тва з обмеженою відповідальн
істю “Чорноморська будівель
на компанія” про визнання не
дійсним договору, з посиланн
ям на те, що Міністерство обор
они України не мало права на у
кладання спірного Договору,
оскільки змінювати цільове п
ризначення земель оборони бе
з погодження з Кабінетом Мін
істрів України міністерство
не мало права.
Відповідач 2 не визнає по
зов з посиланням на те, що спір
ний договір є таким, що достро
ково припинив свою дію. Чорно
морська будівельна компанія
мотивувала це твердження ти
м, що Договір № ДУ-1/12СПЗ від 27.07.2007
р. про врегулювання відносин
сторін до Договору про спіль
ну діяльність у будівництві
житла № 27-ДБ-12СПЗ був укладений
із скасувальною обставиною
(у відповідності до ст. 212 ЦК Укр
аїни), якою було передбачено, щ
о в разі не виконання ТОВ “Чор
номорська будівельна компан
ія” своїх обовязків за цим
Договором по перерахуванню
грошових коштів у розмірі та
термін, зазначених у п.п. 2, 3 Дог
овору (26133332 грн. до 08.02.2006 р.) цей Дого
вір та основний Договір вваж
аються скасованими з усіма н
аслідками, передбаченими чин
ним законодавством України.
В звязку з тим, що чорноморс
ька будівельна компанія свої
х обовязків по Договору не
виконало, вступила в силу ска
сувальна обставина та з 08.08.2006 р
. зазначені Договори скасова
ні.
Відповідач 1 також не виз
нав заявлений Військовим про
курором позов, посилаючись н
а те, що при укладанні спірног
о Договору Міністерство не м
ало за мету змінювати цільов
е призначення земель оборони
України, оскільки за загальн
им правилом договір про спіл
ьну діяльність це домовле
ність двох або більше сторін
, спрямована на встановлення
, зміну або припинення цивіль
них прав та обовязків з при
воду здійснення ними спільно
ї діяльності без створення ю
ридичної особи для досягненн
я спільної мети. В своїх поясн
еннях (а.с. 162 164) представник М
іністерства оборони України
зазначає: “Договір, укладени
й з відповідачем 2, за своєю
правовою природою є договор
ом про спільну діяльність бе
з обєднання вкладів учасни
ків, тобто правові підстави д
ля набуття майном статусу сп
ільного майна відсутні. Тако
ж, Міністерство оборони Укра
їни, вважає, що законодавство
м не заборонено укладати дог
овори на забудову земельної
ділянки до оформлення зміни
її цільового призначення. Зо
крема, відповідно до ст. 125 Земе
льного кодексу України прист
упати до використання земель
ної ділянки до встановлення
її меж в натурі, одержання док
ументу, що підтверджує право
на неї, забороняється, але умо
вами спірного договору визна
чено, що здійснення будь-яких
дій з будівництва “Обєкта
” буде розпочато лише після о
формлення всієї необхідної д
окументації та відведення зе
мельної ділянки під будівниц
тва; що ст. 5 Закону України “Пр
о використання земель оборон
и” не забороняється розміщен
ня, проектування, будівництв
о, реконструкція, введення в е
ксплуатацію, експлуатація, к
онсервація і ліквідація буді
вель, споруд та інших оборонн
их обєктів, крім тих, що можу
ть справляти прямий або опос
ередкований негативний впли
в на земельні ресурси, здійсн
юються в порядку, визначеном
у законом. Доказів негативно
го впливу на земельну ділянк
у загальної площею 2 га. Військ
ового містечка № 217 проектува
ння та будівництва житлового
комплексу позивачем не нада
но. Також відповідач 1 зазна
чає, що припинення права пост
ійного користування вказано
ю земельною ділянкою, згідно
п. 4 Договору має бути здійсне
но ним шляхом добровільної в
ідмови за його заявою до влас
ника земельної ділянки, що ві
дповідає ст.ст. 78, 83, 142 та п. 12 Перех
ідних положень Земельного ко
дексу України, згідно з якими
виключні повноваження щодо
розпорядження землями держа
вної і комунальної власності
надано сільським, селищним т
а міським радам. Щодо порушен
ня вимог ст. 6 Закону України “
Про правовий режим майна Збр
ойних сил України”, то слід за
значити, що спірний договір н
е передбачав у будь-який спос
іб реалізацію військового ма
йна, тобто положення ст. 6 цьог
о закону на дані правовіднос
ини не розповсюджуються, спи
сання будівель та споруд, які
підпадають під пляму забудо
ви, здійснюється відповідно
до вимог ст. 4 Закону України “
Про правовий режим майна у Зб
ройних силах України” та п. 16 П
оложення про порядок обліку,
зберігання, списання та вико
ристання військового майна у
Збройних Силах”, затверджен
ого постановою Кабінету Міні
стрів України від 04.04.2000 р. № 1225”.

Після дослідження всіх док
азів по справі, суд апеляційн
ої інстанції вважає, що позов
Військового прокурора Півде
нного регіону України в інте
ресах держави в особі Кабіне
ту Міністрів України підляга
є задоволенню з наступних пі
дстав:
Внаслідок укладання спірн
ого договору між сторонами з
гідно ст. 11 ЦК України, виникли
цивільні права та обовязк
и. Оскільки між сторонами по с
праві склалися господарські
правовідносини, то до них слі
д застосовувати положення Го
сподарського кодексу Україн
и як спеціального акту закон
одавства, що регулює правові
дносини у господарській сфер
і.
Відповідно до абзацу 2 пункт
у 1 ст. 193 ГК України, до виконанн
я господарських договорів за
стосовуються відповідні пол
оження Цивільного кодексу Ук
раїни з урахуванням особливо
стей, передбачених цим кодек
сом.
Відповідно до ст. 3 Земельно
го кодексу України, земельні
відносини регулюються Конст
итуцією України, цим Кодексо
м, а також прийнятими відпові
дно до них нормативно-правов
ими актами. Землі, надані для р
озміщення і постійної діяльн
ості військових частин, уста
нов, військово-навчальних за
кладів визнаються землями об
орони (ст. 77 Земельного кодекс
у). Правові засади і порядок ви
користання земель оборони ви
значається Законом України “
Про використання земель обор
они” від 27 листопада 2003 р. № 1345-IV.

Не зважаючи на те, що спірни
й договір при укладанні, його
сторонами був визначений як
“про спільну діяльність у бу
дівництві житла (без обєдн
ання вкладів учасників)”, за с
воєю юридичною природою він
є Договором простого товарис
тва, оскільки відповідно до с
т. 1130 Цивільного кодексу Украї
ни, за договором про спільну д
іяльність сторони (учасники)
зобовязуються спільно дія
ти без створення юридичної о
соби для досягнення певної м
ети, що не суперечить законов
і. Спільна діяльність може зд
ійснюватися на основі обєд
нання вкладів учасників (про
сте товариство) або без обє
днання вкладів учасників. Ст
. 1132 ЦК України зазначається, що
за договором простого товар
иства сторони (учасники) беру
ть зобовязання обєднати
свої вклади та спільно діяти
з метою одержання прибутку а
бо досягнення іншої мети.
До характерних рис договор
у можна віднести: 1) це обєдн
ання двох або більше осіб (баг
атосторонній правочин); 2) об
єднання не приводить до утво
рення юридичної особи; 3) обє
днання звязане з участю ко
жної із сторін у їхній спільн
ій діяльності; 4) для спільної
діяльності учасники вносять
і зєднують свої внески; 5) об
єднання створюється для от
римання прибутку чи досягнен
ня іншої мети, яка не суперечи
ть закону (спільне будівницт
во будинку, дороги і т. ін.).
Відповідачі визнають всі з
азначені вище риси, окрім чет
вертої із них. Однак, хоча, в те
ксті спірного Договору неодн
оразово зазначається, що “сп
ільна діяльність учасників з
дійснюється без обєднання
вкладів”, це спростовується
такими його пунктами:
п. 1.1. де поняття терміну “м
айно” визначається як грошов
і кошти та інше майно (матеріа
льні і нематеріальні активи)
, які використовуються та вит
рачаються Сторонами для здій
снення спільної діяльності в
процесі будівництва житла;

п. 3.2. де встановлений спос
іб внесення учасниками спіль
ної діяльності своїх часток;

п. 3.2.1. і 3.2.2. де оцінюються час
тки сторін Договору у грошов
ому виразі;
п. 3.2.1, з якого вбачається, що М
іністерство оборони України
за договором було зобовяз
ане здійснити оформлення меж
і земельної ділянки, яка план
увалась для будівництва “Об
єкта”, оформлення землевпоря
дної документації на зазначе
ну земельну ділянку та уточн
ення відповідно до рішення (р
ішень) органів про надання у к
ористування земельної ділян
ки, цільовим призначенням як
ої є будівництво “Обєкту”,
після чого Сторони здійснят
ь оцінку права забудови зазн
аченої земельної ділянки. Та
кож, до частки Міністерства о
борони України на цілі спіль
ної діяльності було включено
здійснення технічного нагля
ду та прийняття будівель в ек
сплуатацію;
п. 4.5., який залишає за стороно
ю -1 (Міністерство оборони Укра
їни) наступні функції: оформл
ення землевпорядної докумен
тації, оформлення користуван
ня земельною ділянкою, цільо
вим призначенням якого є буд
івництво “Обєкту”; оформле
нням дозвільних документів,
необхідних для здійснення бу
дівництва “Обєкта”.
Таким чином, з наведеного вб
ачається обовязок сторін п
о внесенню будь-якого майна, в
тому числі земельної ділянк
и Міністерством для подальшо
го виконання умов Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Земель
ного кодексу України, землі У
країни за основним цільовим
призначенням поділяються на
такі категорії:
а) землі сільськогосподарс
ького призначення;
б) землі житлової та громадс
ької забудови;
в) землі природно-заповідно
го та іншого природоохоронно
го призначення;
г) землі оздоровчого призна
чення;
ґ) землі рекреаційного приз
начення;
д) землі історико-культурно
го призначення;
е) землі лісогосподарськог
о призначення;
є) землі водного фонду;
ж) землі промисловості, тран
спорту, звязку, енергетики
, оборони та іншого призначен
ня.
Землі оборони, як раніше заз
началось, є землі, надані для р
озміщення і постійної діяльн
ості військових частин, уста
нов, військово-навчальних за
кладів, підприємств та орган
ізацій Збройних Сил України,
інших військових формувань
(ст. 77 кодексу). Відповідно до ст
. 2 Закону України, Військовим
частинам для виконання покла
дених на них функцій та завда
нь земельні ділянки надаютьс
я у постійне користування ві
дповідно до вимог Земельного
кодексу України; особливост
і надання земельних ділянок
військовим частинам під війс
ькові та інші оборонні обє
кти визначаються Кабінетом М
іністрів України; розміри зе
мельних ділянок, необхідних
для розміщення військових ча
стин та проведення ними пост
ійної діяльності, визначають
ся згідно із потребами на під
ставі затвердженої в установ
леному порядку проектно-техн
ічної документації; військов
і частини зобовязані викор
истовувати надані їм земельн
і ділянки відповідно до вимо
г земельного і природоохорон
ного законодавства та з дотр
иманням вимог щодо забезпече
ння безпеки населення у проц
есі проведення ними постійно
ї діяльності. До земель житло
вої та громадської забудови
належать земельні ділянки в
межах населених пунктів, які
використовуються для розміщ
ення житлової забудови, гром
адських будівель і споруд, ін
ших обєктів загального кор
истування (ст. 39 Земельного ко
дексу).
Приналежність земельної д
ілянки за адресою: м. Одеса, ву
л. Фонтанська дорога, 14 (ділянк
а по вул. Перекопської дивізі
ї, розташована за Піхотним уч
илищем) до земель оборони під
тверджується рішенням № 30 від
30.09.1950 р виконкому Одеської місь
кої ради “Про виділення земе
льної ділянки Одеському Війс
ьковому округу для будівницт
ва “військового містечка”, н
а виконання якого на виділен
ій земельній ділянці розміще
но військове містечко № 217, з об
єктами нерухомості у вигля
ді житлових будинків та цілі
сного майнового інфраструкт
урного комплексу по збережен
ню і обслуговуванню технічни
х засобів Одеського інститут
у Сухопутних військ.
В звязку з укладанням спі
рного Договору цільове призн
ачення земельної ділянки з з
емель оборони фактично зміню
валось на землі житлової та г
ромадської забудови.
Однак, цільове призначення
земель оборони та виконання
ними специфічних соціально-
економічних функцій обумовл
ює їх перебування тільки у де
ржавній та комунальній власн
ості (ч. 3 ст. 84 Земельного кодек
су України). У приватну власні
сть землі оборони передавати
ся в жодному разі не можуть (ч.
4 цієї ж статті).
Також суд апеляційної інст
анції зазначає, що в разі пере
дачі земельної ділянки під з
абудову з оформленням відпов
ідних документів на право ко
ристування земельною ділянк
ою, як встановлено п. 4.5 Договор
у, ця земельна ділянка, яка згі
дно зі ст. 14 Закону України “Пр
о збройні сили України” є дер
жавною власністю та закріпле
на за Одеським ордена Леніна
інституту Сухопутних військ
на праві оперативного управ
ління, може вибути з державно
ї власності. Проте таке викон
ання договору суперечить ст.
4 Закону України “Про викорис
тання земель оборони”, яка за
значає, що військові частини
за погодженням з органами мі
сцевого самоврядування або м
ісцевими органами виконавчо
ї влади і в порядку, визначено
му Кабінетом Міністрів Украї
ни, можуть дозволяти фізични
м і юридичним особам вирощув
ати сільськогосподарські ку
льтури, випасати худобу та за
готовляти сіно на землях, над
аних їм у постійне користува
ння. Дана стаття встановлює в
ичерпний перелік випадків ви
користання земель оборони у
господарських цілях, а тому в
икористання земель оборони н
а пайових засадах у житловій
забудові чинним законодавст
вом не передбачено.
Суду не було надано доказів
прийняття компетентними орг
анами місцевого самоврядува
ння рішення щодо зміни цільо
вого призначення земель з ка
тегорії земель оборони до ка
тегорії земель житлової забу
дови (ст. 20 Земельного кодексу
України).
До того ж, відповідно до від
повіді № 1/46/313 від 07.03.2007 р. начальни
ка Одеського ордену Леніна і
нституту Сухопутних військ н
а запит першого заступника в
ійськового прокурора Півден
ного регіону України вбачаєт
ься, що будівництво житлових
будинків та території війсь
кового містечка № 217, без знище
ння розташованих на ній об
єктів нерухомості та цілісно
го майнового інфраструктурн
ого комплексу по збереженню
і обслуговуванню технічних з
асобів інституту неможлив
о. З цього необхідно зробити в
исновок, що для виконання дог
овору необхідно здійснити ві
дселення з цього обєкту ві
йськовослужбовців та членів
їх сімей, вирішити питання по
вязані з відчуженням та зн
ищенням військового майна
цілісного майнового інфраст
руктурного комплексу. Вказан
і заходи можуть бути здійсне
нні лише Міністерством оборо
ни України за рішенням Кабін
ету Міністрів України.
Суду доказів внесення Міні
стерством оборони України по
дання до Кабінету Міністрів
щодо вчинення передислокаці
ї інституту і відчуження вій
ськового майна цілісного
майнового інфраструктурног
о комплексу і прийняття оста
ннім рішення з цього приводу
, надано не було. Тому суд роби
ть висновок, що даний договір
був укладений Міністерством
оборони України з перевищен
ням його повноважень, оскіль
ки на його укладання уповнов
ажений не був. Дії міністерст
ва в подальшому схвалені Каб
інетом Міністрів України не
були, про що свідчить оскарже
ння дійсності даного договор
у в судовому порядку.
Таким чином спірний догові
р укладений з порушенням ст. 20
Земельного кодексу України
(порядок зміни цільового при
значення земель) та п. 2 ст. 203 ЦК У
країни (особа, яка вчиняє прав
очин, повинна мати необхідни
й обсяг цивільної дієздатнос
ті), тому, відповідно до ст. 21 Зе
мельного кодексу і ст.ст. 215, 241 ЦК
України, має бути визнаний не
дійсним.
Посилання відповідачів на
те, що в даній справі відсутні
й предмет спору, оскільки він
був достроково розірваний з
а скасувальною обставиною п.
8 Додаткової угоди № ДУ 1/12 СПЗ в
ід 27.07.2006 р., судом не приймаються
до уваги в звязку з різнице
ю правових наслідків дострок
ового розірвання договору (с
т. 653 ЦК) і визнання його недійсн
им (ст. 216 ЦК).
Відповідачі в судових засі
даннях не спростували твердж
ень Військового прокурора і
позивача, як передбачено ст.с
т. 33, 34 ГПК України, якими встано
влено, що кожна сторона повин
на довести ті обставини, на як
і вона посилається як на підс
таву своїх вимог і заперечен
ь; господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають зн
ачення для справи; обставини
справи, які відповідно до зак
онодавства повинні бути підт
верджені певними засобами до
казування, не можуть підтвер
джуватись іншими засобами до
казування.
При винесенні рішення від 02
.10.2007 р. по даній справі судом пер
шої інстанції не було в повно
му обсязі і належним чином пр
оаналізовано та досліджено с
т.ст. 1130-1132 Цивільного кодексу в
сукупності із спірним догово
ром, що призвело до невірного
визначення правової принале
жності останнього в наслідок
чого помилково не визнано по
рушенням використання земел
ьної ділянки за нецільовим п
ризначенням; не прийнято до у
ваги відсутність рішень повн
оважних органів про зміну ці
льового призначення земельн
ої ділянки і про надання згод
и на укладання цього Договор
у. Також місцевим господарсь
ким судом помилково не були з
астосовані ст.ст. 20, 21, 77, 84 Земельн
ого кодексу України, ст.ст. 203, 207,
241 ЦК України, ст. 4 Закону Украї
ни “Про використання земель
оборони”, ст. 6 Закону України
“Про Збройні сили України”, с
т. 6 Закону України “Про правов
ий режим майна у Збройних сил
ах України”, що фактично є пор
ушенням та неправильним заст
осуванням норм матеріальног
о права, що відповідно до п. 4 ч.
1 ст. 104 ГПК України є підставою
для скасування його рішення
по справі.
Відповідачами не було нада
но суду належних доказів на с
простування викладеного в ап
еляційному поданні.
З огляду на вищевикладене с
уд прийшов до висновку, що апе
ляційне подання є обґрунтова
ним і підлягає задоволенню, а
оскаржуване рішення скас
уванню.
Відповідно до ст. 49 ГПК Украї
ни, державне мито, від сплати я
кого позивач у встановленому
порядку звільнений, стягуєт
ься з відповідача в доход бюд
жету пропорційно розміру зад
оволених вимог, якщо відпові
дач не звільнений від сплати
державного мита.
На підставі викладеного, ке
руючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК Украї
ни, Київський апеляційний го
сподарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання Військ
ового прокурора Південного р
егіону України задовольни
ти.
Рішення Господарського су
ду м. Києва від 02.10.2007 р. в справі №
45/153 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити повністю
.
Визнати недійсним з момент
у укладання Договір № 227/ДБ-12 СП
З про спільну діяльність у бу
дівництві житла (без обєдн
ання учасників), укладений 20.07.2
006 р. між Міністерством оборон
и України та Товариством з об
меженою відповідальністю “Ч
орноморська будівельна комп
анія”.
Стягнути з Міністерства об
орони України (03168, м. Київ, пр-т П
овітрофлотський, 6; р/р 3192, ОПЕ
РУ ДКУ м. Києва, МФО 820172, Код 00034022) до
Державного бюджету України
42,50 (сорок дві грн. 50 коп.) грн. держ
авного мита за подання позов
ної заяви в інтересах держав
и і 21,25 (двадцять одну грн. 25 коп.) г
рн. державного мита за зверне
ння Військового прокурора з
апеляційним поданням. Видати
наказ.
Стягнути з Міністерства об
орони України (03168, м. Київ, пр-т П
овітрофлотський, 6; р/р 3192, ОПЕ
РУ ДКУ м. Києва, МФО 820172, Код 00034022) на
користь Державного підприєм
ства “Інформаційні судові си
стеми” (01021, м. Київ, вул. Лепська,
18/5; р/р 6851 в АКБ “Форум”, МФО 322948,
) 59 (пятдесят де
вять) грн. витрат на інформа
ційно-технічне забезпечення
судового процесу. Видати нак
аз.
Стягнути з Товариства з обм
еженою відповідальністю “Чо
рноморська будівельна компа
нія” (65026, м. Одеса, вул. Гоголя, 7, к
в. 15-а, р/р 1 у ВАТ “МТБ” м. Ілліч
івськ, МФО 328168, код ЄДРПОУ 31) до
Державного бюджету України
42,50 (сорок дві грн. 50 коп.) грн. держ
авного мита за подання позов
ної заяви в інтересах держав
и і 21,25 (двадцять одну грн. 25 коп.) г
рн. державного мита за зверне
ння Військового прокурора з
апеляційним поданням. Видати
наказ.
Стягнути з Товариства з обм
еженою відповідальністю “Чо
рноморська будівельна компа
нія” (65026, м. Одеса, вул. Гоголя, 7, к
в. 15-а, р/р 1 у ВАТ “МТБ” м. Ілліч
івськ, МФО 328168, код ЄДРПОУ 31) на
користь Державного підприєм
ства “Інформаційні судові си
стеми” (01021, м. Київ, вул. Лепська,
18/5; р/р 6851 в АКБ “Форум”, МФО 322948,
) 59 (пятдесят де
вять) грн. витрат на інформа
ційно-технічне забезпечення
судового процесу. Видати нак
аз.
Видачу наказів доручити Го
сподарському суду м. Києва.

Справу № 45/153 повернути до Гос
подарського суду м. Києва.
Постанова набирає законно
ї сили з моменту її прийняття
і може бути оскаржена протяг
ом одного місяця до Вищого Го
сподарського Суду України.

Головуючий суддя

Судді

26.12.07 (відправлено)