ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"10" квітня 2007 р.

Справа № 29-26/221-06-4955

Колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді:   Мирошниченко М. А.,

Суддів:   Бєляновського В. В., Шевченко В. В.,

при
секретарі   -   Волощук О.О.,

за участю представників:

позивача  -Глазов О.В.,

відповідача
- Мартьянов К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Одеса апеляційну скаргу  ТОВ
„Укргазифікація - Південь”, м. Одеса

на  рішення
господарського суду Одеської області від 22.01.2007 р.

у справі
№29-26/221-06-4955

за позовом ТОВ „Укргазифікація - Південь”, м.
Одеса

до  Науково -виробничої господарської асоціації
„Елко”, с. Маяки Біляївського району Одеської області

про  зобов'язання укласти договір,

ВСТАНОВИЛА:

29.05.2006 р. (вх. №6247) ТОВ
„Укргазифікація - Південь” у господарському суді Одеської області пред'явлено
позов до Науково -виробничої господарської асоціації „Елко”  про зобов'язання Наукової
виробничо-господарської асоціації «Елко»укласти типовий договір з ТОВ
«Укргазифікація-Південь»про спільне використання електромереж та
трансформаторної підстанції № 4986, розташованої за адресою: вул. Ільфа і
Петрова, 18 а, Таїровська селищна рада Овідіопольського району Одеської
області; стягнення  з Наукової
виробничо-господарської асоціації «Елко»на користь ТОВ
«Укргазифікація-Південь»матеріальних збитків у сумі 75000 грн. та судових
витрат на оплату держмита у сумі 850 грн., витрат на оплату ІТЗ судового
процесу у сумі 118 грн.. Третьою особою позивач зазначив -Одеське територіальне
представництво Національної комісії регулювання електроенергетики України (а.с.
3-6, т.1). Свої  вимоги воно мотивувало
наступним.

27.06.2002 р. між ТОВ
«Укргазифікація-Південь»та НВГА «Елко»був укладений договір про користування
електроенергією. Згідно умов цього договору, НВГА «Елко»зобов'язано відпускати
електроенергію позивачу з трансформаторної підстанції № 4986, розташованої за
адресою: вул. Ільфа і Петрова 18 «а»Таїровської селищної ради Овідіопольского
району Одеської області. Розрахунки за спожиту електроенергію виконуються
згідно Прейскуранту № 09-01, крім цього субспоживач - ТОВ «Укргазифікація -
Південь»оплачує споживачу НВГА «Елко»15% від вартості спожитої електроенергії
за послуги з транзиту електроенергії по мережам, які належать споживачу.
21.04.2006 року НВГА «Елко», безпідставно посилаючись на порушення Правил
користування електроенергією, затверджених НКРЕ 31.07.1996 року № 28 (в
подальшому - Правила) з боку ТОВ «Укргазификація-Південь», відключило останнє від
електроенергії, незважаючи на те, що такі дії не передбаченні договором між
сторонами від 27.06.2002 року та Правилами. Позивач звернувся зі скаргою про
порушення вимог Закону України «Про електроенергетику»з боку НВГА «Елко»до
Одеського територіального представництва Національної комісії регулювання
електроенергетики України (в подальшому НКРЕ). Відповідно до результатів
перевірки, НКРЕ вважає, що НВГА «Елко», в порушення вимог ст. 13 Закону України
«Про електроенергетику», здійснювало постачання електроенергії ТОВ
«Укргазифікація -Південь»без відповідної ліцензії, на підставі договору, який
не відповідає вимогам Правил, отримувало на власний розрахунковий рахунок кошти
за спожиту електроенергію і послуги за транзит електроенергії в порушення вимог
ст. 15-1 ч.2 Закону України «Про електроенергетику». НВГА «Елко», користуючись
монопольним становищем по відношенню до ТОВ «Укргазифікація-Південь», здійснило
21.04.2006 року неправомірне відключення субспоживача, замість приведення своїх
взаємовідносин до вимог Правил шляхом укладання договору про спільне
використання електромереж основного споживача. Згідно акту обстеження № 463 від
28.04.2006 року державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової енергії в Одеській області (в подальшому
інспекції), форма договору від 27.06.2002 року не відповідає вимогам Правил.
Відповідно до вимог п. 5.15 Правил, відносини сторін у разі передачі (транзиту)
електричної енергії технологічними мережами споживача регулюються договором про
спільне використання технологічних електричних мереж або   про
технічне   забезпечення   електропостачання. Передача (транзит)
електричної енергії без оформлення договору про спільне використання
технологічних електричних мереж або про технічне забезпечення електропостачання
забороняється. З часу укладання вищевказаного договору про користування
електроенергією від 27.06.2002 року змінились обставини, якими сторони
керувалися при укладенні договору, що є підставою для зміни або розірвання
договору (п. 5.23 Правил). ТОВ «Укргазифікація-Південь»звернулось 20.04.2006
року до НВГА «Елко»з вимогою укласти договір про спільне використання
електричних мереж. НВГА «Елко», листом від 26.04.2006 року, повідомила, що
договір від 27.06.2002 року з ТОВ «Укргазифікація-Південь»в односторонньому
порядку припинив дію, і в подальшому технічному забезпеченні електропостачання
вона відмовляє. Згідно вимогам п.1.7 Правил, основний споживач, в спірному
випадку це НВГА «Елко», не має права відмовити електропередавальній організації,
яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, субспоживачам -
ТОВ «Укргазифікація - Південь»або постачальникам електроенергії, у разі
дотримання ними вимог цих правил, в укладенні (переукладенні) договорів про
спільне використання технологічних електричних мереж споживача або про технічне
забезпечення електроенергією споживача. Такі договори укладаються на основі
типового договору (додаток 1 Правил). Крім цього, ТОВ
«Укргазифікація-Південь»17.11.2005 року оплатило та передало НВГА «Елко» конденсаторну
установку, вартістю 17000 грн., яка встановлена на трансформаторній підстанції
№ 4986, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000048 від 17.11.2005 р.,
платіжним дорученням № 123 від 05.10.2005 р., випискою з рахунку від 17.11.2005
р.. Ці обставини свідчать про належність ТОВ «Укргазифікація-Південь»частки у
праві спільної часткової власності на трансформаторну підстанцію № 4986, яка
визначається з урахуванням кожного співвласника у придбанні майна, відповідно
до вимог п.2 ст. 357 ЦК України. У разі відсутності домовленості про спільне
користування майном, спір вирішується судом. На підставі вимог ст. 20 ГК
України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх
прав і законних інтересів. Права та законні інтереси захищаються шляхом
припинення дій, порушуючих право чи утворюючих загрозу його порушення, а також
встановлення, зміни і припинення господарських правовідносин. Таким чином,
відповідач, в порушення вимог ст. 188 ГК України, незаконно припинив в
односторонньому порядку дію договору про постачання електроенергії від
27.06.2002 року та відмовляється від виконання обов'язку по зміні договору з
ТОВ «Укргазифікація-Південь»про спільне використання технологічних електричних
мереж споживача. Суд, керуючись вимогами ст. 187 ГК України, розглядає спори,
які виникають при укладенні
обов'язкових   договорів на
підставі закону. Якщо судовим рішенням договір змінений чи розірваний, договір
вважається зміненим чи розірваним з моменту вступу в силу даного рішення.
Відключення 21.04.2006 року НВГА «Елко»від енергопостачання ТОВ
«Укргазифікація-Південь»з т/подстанції № 4986 спричинило останньому матеріальні
збитки у вигляді доходів, які воно могло б реально одержати за звичайних
обставин, якби його право не було порушено. На підставі вимог ст. 22 ЦК
України, такі збитки відшкодовуються особою, яка порушила право. Згідно п. 7.1
Правил, електроенергія постачається споживачу безперервно, крім випадків,
передбачених договором та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами.
Договором від 27.06.2002 року відключення не передбачалось. НВГА «Елко», в
порушення вимог п. 7.5 Правил, при відсутності погодження з постачальником
електроенергії, без попередження субспоживача не пізніше ніж за три робочих
дня, у тому числі на виконання припису представника відповідного органу влади,
при повній відсутності порушень умов договору і Правил з боку ТОВ
«Укргазифікація-Південь», при наявності передплати за електроенергію,
відключило енергопостачання. 20.04.2006 року НВГА «Елко»спрямувала до ТОВ
«Укргазифікація-Південь»письмове попередження про відключення від
енергопостачання, без посилання на конкретні порушення останнім умов договору
та Правил і вже на наступний день припинило енергопостачання. Відключення від
енергопостачання з 21.04.2006 року по 28.05.2006 року не дало можливості ТОВ
«Укргазифікація - Південь»виконати договір від 20.04.2006 року № 20/6 з МП ООО
«Омега»та одержати доход у загальній сумі 75000 грн.. Ця обставина
підтверджується вказаним договором та письмовим повідомленням про відмову МП
ООО «Омега»від його виконання внаслідок того, що ТОВ «Укргазифікація-Південь»не
виробила та не відвантажила в строк з 21.04. по 27.04.2006 р. трубу п/етиленову
діаметром 222x10,8 мм  SDR 21 ПЕ 80 для води,
в кількості 800 п/м, а також технічний паспорт на лінію по виробництву труб,
яка встановлена на виробництві ТОВ «Укргазифікація-Південь». Таким чином, в
результаті неправомірних дій НВГА «Елко»завдані матеріальні збитки на загальну
суму 75000 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.05.2006 р. (а.с.
75-76, т.1) задоволено клопотання позивача, а саме, накладено арешт на
трансформаторну підстанцію 2X1000X10/0,4 з фідерами 10 кВТ - №4986, розташовану
за адресою: вул. Ільфа і Петрова, 18а, Таїровська селищна рада Овідіопольського
району Одеської області до вирішення даного спору по суті; заборонено НВГА
„Елко” та іншим особам вчиняти перешкоди ТОВ „Укргазифікація - Південь” у
доступі до трансформаторної підстанції 2X1000X10/0,4 з фідерами 10 кВТ - №
4986, розташованої за адресою: вул. Ільфа і Петрова, 18а, Таїровська селищна
рада Овідіопольського району Одеської області до вирішення даного спору по
суті.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 15.06.2006 р. (а.с. 85-86, т.1) задоволено клопотання
позивача, а саме, заборонено Науковій виробничо-господарській асоціації „Елко”,
ВАТ „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго”, структурному підрозділу ВАТ
„ЕК Одесаобленерго” Південному РЕМ та іншим особам вчиняти дії по припиненню
енергопостачання ТОВ „Укргазифікація - Південь” з трансформаторної підстанції №
4986, розташованої за адресою: вул. Ільфа і Петрова, 18а, Таїровська селищна
рада Овідіопольського району Одеської області, та поновити енергопостачання ТОВ
„Укргазифікація - Південь” до вирішення даного спору по суті.

21.06.2006 р. (вх. №13169) відповідач
надав суду відзив на позов (а.с. 93-95, т.1), в якому просив відмовити у його
задоволенні, оскільки 19.04.2006 року енергоінспекція Південного РЕМ ВАТ „ЕК
„Одесаобленерго” прибула до НВГА „ЕЛКО”, у зв'язку з поданням скарги ТОВ „УГП”.
Енергоінспекція вказала на порушення, пов'язані з електропостачанням ТОВ „УГП”
від трансформаторної підстанції КТП-4986, а саме, відсутність реєстрації та
договору між ТОВ „УГП” та Південним РЕМ ВАТ „ЕК „Одесаобленерго”, відсутність
персоналу з допуском на електроустановках в ТОВ „УГП”, невідповідність форми
договору по електропостачанню між ТОВ „УГП” та НВГА „ЕЛКО” діючим нормативам.
20.04.2006 року Голова зборів засновників ТОВ „УГП” Еременко В.П. відмовився
врегулювати питання по електропостачанню, а генеральний директор позивача
Еременко І.В. не відповідав на телефонні дзвінки ні по мобільному, ні по
службовому телефону. НВГА „ЕЛКО” було вимушено листом від 20.04.2006 року за
вих. №5/3 повідомити позивача про розірвання договору на користування
електричною енергією від 27.06.2002 року, керуючись п. 11 договору в редакції
додаткової угоди до вищевказаного договору від 30.12.2002 року. Підставою для
розірвання договірних відносин між сторонами, як вказано і у листах від
20.04.2006 року за вих. №5/3 та від 26.04.2006 року за вих. №5/4, були
неодноразові порушення ТОВ „УГП” Правил користування електричною енергією   (далі
-   Правила),   а
саме:  1) відсутній   персонал
для   обслуговування
електроустановок,   що   підтверджується   актом
Державної   інспекції   з
енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової
енергії в Одеській області від 16.06.2006 року за №699 - порушено п. 7.5.1
Правил; 2) несвоєчасна сплата за електроенергію, що підтверджується довідкою
бухгалтерії НВГА „ЕЛКО” - порушено п. 7.5.2 Правил; 3) розірвання договору -
порушено п. 7.5.8 Правил, що підтверджується листом №5/3 від 20.04.2006 року;
4) самовільне збільшення приєднаної потужності споживачем - порушено п. 7.6
Правил, що підтверджується технічним паспортом на лінію по виробництву труб та
штрафом за перевищення ліміту на споживання електроенергії. Посилання ТОВ „УГП”
на п. 1.7 Правил лише підтверджує правомірність дій відповідача, так як
договірні відношення повинні здійснюватись - „у разі дотримання споживачем
вимог цих правил”. Твердження позивача про часткове право власності на
трансформаторну підстанцію КТП-4986 (що було підставою для арешту останньої) не
відповідає дійсності, так як документи надані ТОВ „УГП” до суду (видаткова
накладна від 17.11.2005 року) підтверджують, що конденсаторна установка не
передана як вказано у позові, а отримана від НВГА „ЕЛКО” - ТОВ „УГП”. Крім
того, це обладнання не є часткою трансформаторної підстанції КТП-4986, що
підтверджується листом Територіального управління Держпромгірнагляду по
Одеській області від 15.06.2006 року за вих. №633/01. Згідно Правил, у разі
порушень субспоживачем хоча б одної з їх вимог, споживач повинен відключити
субспоживача від електроспоживання. ТОВ „УГП” порушило відразу 4 вимоги Правил,
подальше порушення яких могло привести до нещасних випадків та аварій в
електроустановці. При відключенні установки
відповідачем були частково порушені строки відключення, що було
викликано вказівками енергоінспекції Південного РЕМ ВАТ „ЕК „Одесаобленерго”
19.04.2006 року, де було вказано на порушення, які можуть призвести до нещасних
випадків та аварій в електроустановці. У своїй позовній заяві позивач просить
зобов'язати НВГА „ЕЛКО” укласти договір про спільне використання електромереж
та трансформаторної підстанції. Але відповідач не зможе виконати вищевказані
вимоги позивача, так як вже сьогодні встановлена потужність електроустановок,
що підключені до трансформаторної підстанції КТП-4986, складає порядку 1200
кВт. Крім того, відповідачем підписані документи у червні 2006 року ще на
підключення електроустановок потужністю 250 кВт. Таким чином, НВГА „ЕЛКО” не
має технічної можливості пропускати через вищевказану підстанцію КТП-4986 та
електромережі більш ніж 30 кВт. Крім того, згідно викіпіровки земельної ділянки
за адресою: вул. Ільфа і Петрова, 18а, Таїровська селищна рада Овідіопольського
району Одеської області, НВГА „ЕЛКО” не є монополістом по електропостачанню по
відношенню до ТОВ „УГП” та, згідно Правил, не зобов'язано заключати з будь-яким
споживачем договір на електропостачання. Вимоги позивача про стягнення з НВГА
„ЕЛКО” матеріальних збитків в сумі 75000 грн. взагалі є безпідставними, так як
позивач не надав до суду належних доказів в підтвердження своїх грошових вимог,
зокрема детального кошторису доходів та витрат.

27.06.2006 р. (вх. №13681) позивач
надав суду письмові пояснення (а.с. 114-116, т.1), в яких зазначив, що, згідно
умов вказаного договору та відповідно до вимог ПКЕЕ, за наявність персоналу для
обслуговування КТП відповідає особа, якій належить ця електроустановка. Саме на
це порушення з боку НВГА «Елко»вказано в припису та акті обстеження від
16.06.2006 р. № 699 інспекції Держенергонагляду. Крім цього, в акті вказано, що
призначений особою відповідальною за електрогосподарство НВГА «Елко»
Зозулінський О.В. перевірку знань у комісії з представником Держенергонагляду
не проходив. Посилання відповідача на п.11 договору про користування
електроенергією від 27.06.2002 року, як на підставу для розірвання договору,
також є безпідставним, так як, згідно вимог ст. 654 ЦК України, зміна або
розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється
чи розривається. Договором право на односторонню відмову від нього не
встановлено. Невідповідність форми договору від 27.06.2002 року вимогам ПКЕЕ
також не може бути підставою для розірвання цього договору, а лише може бути
підставою для його зміни і доведення його до типової форми. Це узгоджується з
домовленістю між сторонами про те, що вони будуть керуватися Правилами
користування електроенергією (п. 1 договору від 27.06.2002 року). При цьому,
необхідно врахувати вимоги ст. 652 ЦК України. Несвоєчасна сплата за
електроенергію на день припинення її постачання була відсутня, та взагалі
станом на 21.04.2006 року ТОВ «Укргазифікація-Південь»переплачено за спожиту
електроенергію. З наданої відповідачем довідки бухгалтера НВГА «Елко», взагалі
не зрозуміло, які саме порушення допущені з боку ТОВ «Укргазифікація-Південь»при
сплаті за спожиту електроенергію та за який період. Якщо відповідач вважає, що
позивачем був порушений строк сплати за листопад 2005 року, то необхідно
врахувати, що, на підставі п. 7 договору від 27.06.2002 року, встановлений
строк оплати до 24 числа кожного місяця, згідно рахунку наданого НВГА «Елко».
Але за цей період НВГА «Елко»надала рахунок № 62 на суму 11520 грн. тільки
25.11.2005 року та в ньому вказано, що строк сплати настає до 02.12.2005 року.
Оплата ТОВ «Укргазифікація-Південь»проведена своєчасно, про що свідчать виписки
з рахунку платника від 29.11.2005 року і 30.11.2005 року. Твердження
відповідача про самовільне збільшення потужності ТОВ «Укргазифікація-Південь»не
відповідає даним розрахунку ел. навантажень, виконаного ТОВ «Енергопроект»від 19.04.2006
року. Загальна потужність споживання електроенергії складає 1075 КВТ, що
відповідає потужності КТП 4986. Потужність споживання взагалі не обумовлена
договором від 27.06.2002 року та ці обставини не вказано в актах обстеження і
приписах інспекції Держенергонагляду від 16.06.2006 року. Посилання
відповідача, як на докази, на акт № 1612 від 20.12.2004 року з контролю
електричної потужності є необґрунтованим, так як в ньому йде мова про порушення
з боку НВГА «Елко». Надані відповідачем листи від 08.04.2003 року б/н та
09.08.2004 року № 38 ТОВ «Укргазифікація -Південь» не одержувало і доказів про
це відповідач не надав. Відповідач посилається, як на доказ, на лист від
15.06.2006 року територіального управління держпромгірнагляду по Одеській
області. Цей лист не може бути прийнятий судом як доказ, так як вказаний лист
не узгоджується з вимогами п.1.14 ПКЕЕ. У вказаному у цьому пункті переліку
немає управління Держпромгірнагляду, що вказує на перевищення цією організацією
своїх повноважень. Незважаючи на спір, який розглядається у господарському суді
Одеської області, порушуючи ухвалу суду про забезпечення позову, НВГА
«Елко»09.06.2006 року знову відключило ТОВ «Укргазифікація-Південь»від
енергопостачання шляхом подання заяви в Південну РЕМ, яка була виконана, про що
свідчить акт-вимога ПРЕМ від 09.06.2006 року без номера. Вказані дії
відповідача збільшують матеріальні збитки, завдані ТОВ
«Укргазифікація-Південь». Позивач не має можливості виконати умови договорів,
які укладені з замовниками продукції, внаслідок відсутності енергопостачання.
Контракт від 03.03.2006 року з Литвинівською сільською радою Вишгородського
району Київської області. Замовник перерахував 24.05.2006 року 89000 грн. На
підставі рахунку № УГЮ-000155 від 01.06.2006 року ТОВ «Укргазифікація-Південь»одержало
13.06.2006 року від МПМП «Тандем»201995 грн. 76 коп. за труби діаметром 160 мм.
На підставі рахунку № УГЮ-000167 від 05.06.2006 року ТОВ
«Укргазифікація-Південь»одержало 09.06.2006 року від Усатовської сільської ради
Одеської області 19304,60 грн. за труби діаметром 50 та 90 мм. Таким чином,
вказані матеріальні збитки можуть бути реальними в разі, якщо відповідач не
припинить свої неправомірні дії. Відповідно до вимог п. 7.5 ПКЕЕ, ТОВ
«Укргазифікація-Південь»на момент укладення договору про спільне використання
електромереж та трансформаторної підстанції повинно мати персонал для
обслуговування електроустановок або договору на обслуговування
електроустановок. Такий договір на обслуговування електроустановок укладений з
ТОВ «ЕК Одесенергомережі»26.06.2006 року за № 10-06/06. Крім цього, укладений
договір № 09-06/06 від 26.06.2006 року, згідно якого виконані приписи інспекції
Держенергонагляду № 699 від 16.06.2006 року, і підстанція готова для
експлуатації, про що свідчать протоколи іспитів №№ 307,308,306,304,305,300, акт
виконаних робіт. Виконавець робіт має відповідні дозволи та ліцензії на
виконання робіт підвищеної небезпеки.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.06.2006 р. (а.с. 165-166, т.1)
ухвалу господарського суду від 15 червня 2006 р. по справі №
26/221-06-4955 після слів „поновити енергопостачання ТОВ „Укргазифікація
-Південь” доповнено словами „на підставі заяви ТОВ „Укргазифікація -Південь”,
та викладено у такій редакції: „Заборонити Науковій виробничо-господарській
асоціації „Елко”, ВАТ „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго”,
структурному підрозділу ВАТ „ЕК Одесаобленерго” Південному РЕМ та іншим особам
вчиняти дії по припиненню енергопостачання ТОВ „Укргазифікація -Південь” з
трансформаторної підстанції № 4986, розташованої за адресою: вул. Ільфа і
Петрова, 18а, Таїровська селищна рада Овідіопольського району Одеської області,
та поновити енергопостачання ТОВ „Укргазифікація -Південь” на підставі заяви
ТОВ „Укргазифікація -Південь” до вирішення даного спору по суті.”

Рішенням господарського суду Одеської
області від 27.06.2006 р. (суддя Никифорчук М.І.) позов задоволено (а.с.
173-179, т.1),

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 10.08.2006 р. (а.с. 215-220, т.1) апеляційну скаргу
НВГА „Елко” задоволено, рішення господарського суду Одеської області від
27.06.2006 р. скасовано; у позові ТОВ «Укргазифікація-Південь»відмовлено.

Додатковою постановою Одеського апеляційного господарського суду від
15.08.2006 р. (а.с. 224-227, т.1) доповнено резолютивну частину постанови
Одеського апеляційного господарського суду від 10 серпня 2006 року по справі №
26/221-06-4955 текстом наступного змісту: „Заходи по забезпеченню позову,
передбачені ухвалами Одеського господарського суду від 31.05.2006 р.,
15.06.2005 р., 27.06.2006 р. про накладення арешту на трансформаторну
підстанцію 2X1000X10/0,4 з фідерами 1-кВТ - № 4986, розташовану за адресою:
вул. Ільфа і Петрова, 18а, Таїровська селищна рада Овідіопольського району
Одеської області до вирішення спору по суті, заборону НВГА „ЕЛКО” та іншим
особам вчиняти перешкоди ТОВ „Укргазифікація -Південь” у доступі до даної
трансформаторної підстанції, заборону НВГА „ЕЛКО” та іншим особам вчиняти дії
по припиненню енергопостачання ТОВ „Укргазифікація-Південь” з трансформаторної
підстанції № 4986, про поновлення електропостачання ТОВ „Укргазифікація
-Південь” до вирішення спору по суті - скасувати.”

Постановою Вищого господарського
суду України від 02.11.2006 р. (а.с. 20-23, т.2) касаційну скаргу ТОВ
"Укргазифікація-Південь" задоволено частково; постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 10 серпня 2006 р. в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про зобов'язання укласти договір та додаткову
постанову цього ж суду від 15 серпня 2006 р., рішення господарського суду
Одеської області від 27 липня 2006 р. в частині задоволення позовних вимог про
зобов'язання укласти договір у справі за № 26/221-06-4955 скасовано, а справу в
цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі
суду. В решті постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10
серпня 2006 р. у справі за № 26/221-06-4955 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 29.11.2006 р. (а.с. 25, т.2) суддею Аленіним О.Ю. цю справу  прийнято до
провадження та їй присвоєний № 29-26/221-06-4955.

17.01.2007 р. (вх. №902) позивач надав
суду заяву про уточнення та збільшення позовних вимог (а.с. 62-66, т.2), в якій
просив зобов'язати НВГА «Елко»укласти с ТОВ «Укргазифікація-Південь»договір про
спільне використання електромереж та трансформаторної підстанції № 4986,
розташованої в м. Одесі, вул. Ільфа і Петрова, 18 а, згідно додатку № 2 до
Правил користування електричною енергією; стягнути з НВГА «Елко» на користь ТОВ
«Укргазифікація-Південь»реальні збитки у сумі 1 072 267,88 грн.; стягнути з
НВГА «Елко»на користь ТОВ «Укргазифікація-Південь»борг у сумі 149337,63 грн.;
стягнути з НВГА «Елко»на користь ТОВ «Укргазифікація-Південь»судові витрати -
держмито у сумі 12000 грн. та витрати на сплату ІТЗ у сумі 118 грн., з тих
підстав, що у позові ТОВ «Укргазифікація-Південь»помилково було зроблено
посилання на форму типового договору, згідно додатку №1, у зв'язку з чим, в цій
частині позовні вимоги потребують уточнення. Згідно позовної заяви, ТОВ
«Укргазифікація-Південь»до справи було притягнуто, в якості третьої особи без
самостійних вимог на стороні позивача, Одеське територіальне представництво
Національної комісії регулювання електроенергетики України. Враховуючи, що між позивачем,
відповідачем та третьою особою по справі не існують певні правові відносини і
рішення суду не може вплинути на права та обов'язки цієї особи, а також
зауваження з цього приводу, викладені в постанові Вищого господарського суду
України від 02.11.2006 року, позивач зазначив, що доцільне виключити зі справи
третю особу - Одеське територіальне представництво Національної комісії
регулювання електроенергетики України. В позовній заяві ТОВ
«Укргазифікація-Південь»зазначено, що 21.04.2006 року відповідач безпідставно
відключив позивача від електропостачання, посилаючись на порушення останнім
Правил. Внаслідок противоправних дій відповідача позивач був вимушений зробити
витрати для відновлення свого порушеного права, що, згідно вимог ст. 22 ЦПК
України, є реальними збитками, які повинні бути відшкодовані за рахунок
відповідача. Ці вимоги зв'язані з попередньою вимогою підставою виникнення та
поданими доказами. На час неправомірного відключення відповідачем виробничих
потужностей ТОВ «Укргазифікація-Південь»між сторонами діяв договір від
27.06.2002 року про користування електроенергією з вищевказаної
трансформаторної підстанції № 4986. 20.04.2006 року позивач звернувся до
відповідача з вимогою укласти договір про спільне використання електромереж та
трансформаторної підстанції, але останній 21.04.2006 року відключив
енергопостачання та 26.04.2006 р. повідомив ТОВ «Укргазифікація-Південь», що
вважає договір від 27.06.2002 року розірваним, при відсутності для цього
підстав. ТОВ «Укргазифікація-Південь»для відновлення свого порушеного права
звернулось з заявою до Одеського обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України, яким 23.07.2006 року було рекомендовано НВГА
«Елко»вжити заходи щодо поновлення енергопостачання електричної енергії ТОВ «Укргазифікація-Південь».
Ці рекомендації не були виконані відповідачем. 02.08.2006 року Одеським
обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України прийнято
попереднє рішення, яким НВГА «Елко»зобов'язано невідкладно вчинити дії щодо поновлення
енергопостачання ТОВ «Укргазифікація-Південь»та привести договірні відносини у
відповідність з діючим законодавством України в галузі електроенергетики.
Вказане попереднє рішення відповідачем не виконане. З метою вчинення перешкод в
енергопостачанні ТОВ «Укргазифікація-Південь», Мартьянов К.В., як один із
засновників НВГА «Елко», звернувся до Біляївського районного суду Одеської
області з надуманим позовом про стягнення з ТОВ
«Укргазифікація-Південь»матеріальних збитків та зобов'язання не вчиняти будь-які
дії, які порушують право власності НВГА «Елко»на трансформаторну підстанцію №
4986. З метою забезпечення цього позову, суд, на підставі заяви позивача, виніс
14.07.2006 р. ухвалу, якою заборонив здійснювати будь-які підключення,
відключення, експлуатацію ТП № 4986. Вказана неправомірна ухвала суду була
скасована апеляційним судом Одеської області 16.08.2006 року, а 16.10.2006 року
справа за позовом Мартьянова К.В. була судом закрита за його заявою. Таким
чином, позивач, розуміючи, що вирішення господарського спору про зобов'язання
НВГА «Елко»щодо поновлення енергопостачання ТОВ «Укргазифікація-Південь»та
приведення договірних відносин у відповідність з діючим законодавством України
в галузі електроенергетики займає довгий термін, не дає можливості виконувати
замовлення на виробництво поліетиленових труб, мусив зробити витрати на
будування власної трансформаторної підстанції, які він міг не робити при умові
продовження дії договору між сторонами від 27.06.2002 року та приведення його
до типової форми № 2 про спільне використання електромереж та трансформаторної
підстанції № 4986. Наявність замовлень на виготовлення поліетиленових труб
підтверджується доданими до заяви договорами між позивачем за різними
підприємствами, платіжними документами, які свідчать про одержання ТОВ
«Укргазифікація-Південь»часткової оплати по цим договорам. Вказані договори
були укладені у період лютого - червня 2006 року та їх своєчасне виконання
стало неможливим внаслідок неправомірних дій з боку відповідача по відключенню
енергопостачання з 21.04.2006 року. Загальна сума витрат, які зробило ТОВ
«Укргазифікація-Південь»за період з червня по вересень 2006 року для оплати
проектних робіт, будови, монтажу обладнання, введення до експлуатації власної
трансформаторної підстанції, складає 1072267,88 грн.. Ці витрати
підтверджуються належними доказами, доданими до цієї заяви, а саме, договорами
на виконання підрядних робіт: № 7 від 12.05.2006 року з НПО «Авіа», б/н від
01.07.2006 року з ЧП «ЕДС», № БД-06/03 від 24.07.2006 року, № 28/06-ТП від
03.07.2006 року з ТОВ «Бі Лайн Груп», довідками про виконані підрядні роботи,
бухгалтерськими документами про придбання та фактичну оплату матеріалів,
обладнання. Крім вищевказаних вимог, позивач вважає за можливе заявити наступну
вимогу. 15.03.2004 року між ТОВ «Укргазифікація-Південь»та НВГА «Елко»був
укладений договір про оренду обладнання - лінію ЛГД-225/315 для виготовлення
поліетиленових труб для газопроводів. Енергопостачання вказаної лінії також
відбувалось з трансформаторної підстанції № 4986, але внаслідок неправомірних
дій відповідача по відключенню енергопостачання з цієї трансформаторної
підстанції виконання цього договору стало неможливим. За період з 15.03.2004 р.
по 01.10.2006 р. ТОВ «Укргазифікація-Південь»оплатило НВГА «Елко»оренду лінії
на суму 771702,37 грн., в т.ч. за спожиту електроенергію - 111399,62 грн..
Згідно банківських виписок, позивач за вказаний період перерахував НВГА
«Елко»за договором оренди обладнання 921040,00 грн., у тому числі, авансова
оплата склала 149337,63 грн.. З 21.04.2004 року орендована лінія фактично не
може експлуатуватись внаслідок неправомірних дій відповідача по відключенню
енергопостачання. 01.10.2006 року позивач направив відповідачу акт звірки
взаєморозрахунків по договору оренди обладнання від 15.03.2004 року, який
відповідач одержав 19.10.2006 року, згідно поштового повідомлення. Відповідач
борг у сумі 149337,63 грн. не повернув позивачу. Відповідно вимогам ст. 193 ГК
України, суб'єкти господарювання зобов'язані виконувати господарські обов'язки
належним чином, згідно з законом, договором. Забороняється одностороння відмова
від виконання зобов'язань, а також відмова від виконання чи відстрочка
виконання з мотиву, що обов'язки іншої сторони по іншому договору не були
виконані належним чином. Таким чином, на думку позивача, борг у сумі 149337,63
грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.01.2007 р. (а.с. 70,
т.2) виключено з участі у справі 3-ю особу -Одеське територіальне представництво
НКРЕ України.

22.01.2007 р. (вх. №1302)
відповідач надав суду відзив на заяву позивача про уточнення та збільшення
позовних вимог (а.с. 80-83, т.2), в якому просив відмовити у задоволенні
позовної вимоги ТОВ „Укргазифікація-Південь” про зобов'язання укласти договір
та повернути без розгляду заяву ТОВ „Укргазифікація-Південь” про уточнення та
збільшення позовних вимог від 16.01.2006 року в частині стягнення збитків та
боргу, з тих же підстав, що були викладені ним у попередньому відзиві, а також,
оскільки  листом від 20.04.2006 року ТОВ
„УГП” просило НВГА „ЕЛКО” переукласти договір на транзит електроенергії між ТОВ
„ЧТС” та ТОВ „УГП” до моменту будівництва та підключення їх ТП 2x1000 кВт, а не
просило укласти договір про спільне використання електромереж та
трансформаторної підстанції. Крім того, для укладення договору позивач, у
відповідності до ст.ст. 178-181 ГК України, повинен був надати НВГА „ЕЛКО”
проект договору. Враховуючи п.п.3,4 ст. 226 ГК України, НВГА „ЕЛКО” не може
нести відповідальність за витрати, які були понесені позивачем на будування
власної трансформаторної підстанції. Вимога позивача щодо стягнення з НВГА
„ЕЛКО” на його користь боргу в сумі 149337,63
грн.   необґрунтована   та
взагалі   не   стосується
предмету позову,   а   саме спонукання до укладення договору про
спільне використання електромереж. ТОВ „УГП” взагалі не мало права при новому
розгляді справи виставляти нові вимоги. З урахуванням постанови Вищого
господарського суду України від 02.11.2006 року по справі №26/221-06-4955, НВГА
„ЕЛКО” погоджується з вимогою позивача щодо укладення договору про спільне
використання електромереж та трансформаторної підстанції, але тільки у межах
технічної можливості пропущення електроенергії через вищевказану підстанцію
КТП-4986 та електромережі не більш ніж 30 кВт, так як встановлена потужність
електроустановок, що підключені до трансформаторної підстанції КТП-4986,
складає порядку 1200 кВт. Крім того, підписані документи у червні 2006 року ще
на підключення електроустановок потужністю 250 кВт. Таким чином, НВГА „ЕЛКО” не
має технічної можливості пропускати через вищевказану підстанцію КТП-4986 та
електромережі більш ніж 30 кВт. Відповідно до п.1.8. Правил, договір про
постачання електричної енергії між постачальником електричної енергії та
субспоживачем або споживачем, електроустановки якого приєднані до мереж
електропередавальної організації, має укладатись після укладення між
субспоживачем та основним споживачем (електропередавальною організацією)
договору про спільне використання технологічних електричних мереж основного
споживача або договору про технічне забезпечення електропостачання субспоживача
(споживача). При цьому, перед укладенням відповідного договору між
субспоживачем та основним споживачем (електропередавальною організацією) субспоживач
має узгодити з постачальником електричної енергії точку продажу для нього
електричної енергії. Узгодження відбувається шляхом обміну листами. Але і цього
позивачем зроблено не було. Згідно п. 5.4. Правил, для укладення договору про
постачання електричної енергії, договору про технічне забезпечення
електропостачання або договору про спільне використання технологічних
електричних мереж споживача заявник має надати відповідній організації пакет
документів, що позивачем не було виконано. Також, для підписання вищевказаного
договору у позивача повинні бути дозволи органів Держенергонагляду та
Держпромгірнагляду. Але і ці дозволи не надавались ні до суду, ні НВГА „ЕЛКО”.
Заява ТОВ „Укргазифікація-Південь” про уточнення та збільшення позовних вимог
підписана 16.01.2006 р. - ще до виникнення спірних відносин між сторонами.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 22.01.2007 р. у задоволенні клопотання щодо прийняття зави від
17.01.2007 р. про збільшення

позовних вимог в частині стягнення
збитків та боргу відмовлено. (а.с. 85, т.2).

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.01.2007 р.
(підписаним суддею Аленіним О.Ю. 06.02.2007 р.) у задоволенні позову
відмовлено  (а.с. 88-90, т.2). Таке
рішення суд мотивував тим, що позивач, звертаючись до відповідача з листом про
переукладення договору на транзит електроенергії між «ЧТС»та «Укргазифікація
-  Південь», істотних умов майбутнього
договору не навів, проект договору відповідачеві не надав. Крім того, виходячи
зі змісту листа № 66 від 20.04.2006 р., який за твердженням позивача є
пропозицією укласти з ним саме договір на спільне використання електричних
мереж, позивач просить відповідача переукласти договір на транзит та не містить
пропозицій щодо укладення договору про спільне використання електромереж та
трансформаторної підстанції № 4986. Не містить вказаний лист і інших,
необхідних для укладення таких договорів, кількісних і якісних показників. Суд
також відзначив що, основний споживач не має права відмовити субспоживачам або
постачальникам електричної енергії в укладенні спірного договору лише за умови
дотримання ними вимог Правил користування електричною енергією. Позивач під час
розгляду доказів належного виконання ним вимог Правил суду не навів, а надані
докази, навпаки, на думку суду, свідчать про недотримання позивачем як порядку
укладення договору, так і вимог, що ставляться діючим законодавством до таких
договорів, тобто позов є необґрунтованим. В обґрунтування свого рішення суд
послався на ч.ч.2,3,4,7 ст. 179, ч.3 ст. 184 ГК України, ст.ст. 638,641 ЦК
України, ст.ст. 11,12 ЗУ "Про електроенергетику", Правила
користування електричною електроенергією, затверджені Постановою Національної
комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.96 р. (у
редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 р. №910) та зареєстровані в Міністерстві
юстиції України 14.11.2002 р. за № 903/7191.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням,
позивач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить прийняти постанову, якою його скасувати і
прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги  про зобов'язання відповідача укласти договір
про спільне використання електромереж, згідно додатку № 2 до Правил
користування електричною енергією, з тих же підстав, що були
викладені ним у позові, письмових поясненнях та заяві про уточнення та
збільшення позовних вимог, а також, враховуючи те, що при таких обставинах, які
свідчать про категоричну відмову відповідача взагалі укладати будь-які договори
про забезпечення енергопостачання позивача, його звертання з пропозицією
укласти типовий договір про спільне використання електромереж з наданням
проекту типового договору №2 суперечить вимогам ч.1 ст. 638  ЦК України. Суд першої інстанції не прийняв
до уваги, що між сторонами діяли правовідносини з моменту укладання договору
про користування електричною енергією від 27.06.2002 року. Цей договір був
укладений і на той час НВГА «Елко»мало право здійснювати діяльність з
постачання електроенергії з нерегульованим тарифом, але ліцензія на це право
була анульована, на підставі заяви ліцензіата 18.06.2003 року, згідно постанови
НКРЕ України №579. Не заважаючи на зміну істотних умов, які існували на момент
укладання договору від 27.06.2002 р., відповідач не повідомив про це ТОВ
«Укргазифікація - Південь», не змінив умови і форму договору та продовжував
відпускати йому електроенергію, приймати оплату за неї. Судом першої інстанції,
на думку скаржника, при вирішенні спору невірно застосовані норми матеріального
права -ст. 641, ч.2 ст. 652 ЦК України. На час укладання договору про
користування електроенергією від 27.06.2002 року були чинними Правила
користування електричною енергією зі змінами, затвердженими постановою НКРЕ від
18.10.2000 р. № 1072, зареєстрованими в Міністерстві юстиції 20.10.2000 р. за №
725/4946. Відповідно до п.1.10 Правил у вказаній редакції, основні споживачі,
які передають та постачають електричну енергію субспоживачам, укладають договір
на загальний (сумарний) обсяг електроенергії. Взаємини споживачів та
субспоживачів, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договорами
про постачання електроенергії та про надання послуг з передачі електричної
енергії, що укладається між ними. Основні споживачі не мають право відмовити
субспоживачам в укладанні договорів про послуги з передачі електричної енергії,
якщо щодо субспоживачів вони є монополістами з передачі електричної енергії.
Таким чином, на час укладання договору від 27.06.2002 року, діяли Правила
користування електричною енергією, які не встановлювали типову форму для
договорів про послуги з передачі електричної енергії між споживачем та
субспоживачем. Тому позивач обґрунтовано вважає, що договір від 27.06.2002 року
відповідав нормам діючого законодавства на момент його укладання і повинен бути
укладений у новій типовій формі №2, у зв'язку зі змінами Правил користування
електричною енергією, шляхом зобов'язання відповідача виконати ці дії.

Розгляд справи було призначено на
20.03.2007 р., про що сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були
повідомлені належним чином.

Оскільки представники сторін не
заявили клопотань про технічну фіксацію судового засідання, така фіксація,
відповідно до ст. 81-1 ГПК України, не здійснювалась, але вівся протокол
судового засідання.

Керівник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи,
у зв'язку з тим, що юрист, який представляє інтереси цього підприємства, не
може прийняти участь в цьому засіданні, і судова колегія задовольнила це
клопотання та відклала розгляд справи на 10.04.2007р., про що сторони були
повідомлені належним чином (в засіданні під розписку та ухвалами, направленими
їм рекомендаційною поштою).

Представник скаржника (позивача) в усних
поясненнях наданих апеляційному суду 10.04.2007р. підтримав скаргу і просив її
задовольнити на  викладених у ній
підставах.

Представник відповідача в усних
поясненнях наданих апеляційному суду 10.04.2007р.  просив суд відмовити у задоволенні
апеляційної скарги та залишити рішення без змін.

За згодою представників сторін,
згідно ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались лише вступна та
резолютивна частини судової постанови.

Заслухавши усні пояснення  представників сторін, ознайомившись з
доводами  апеляційної скарги, дослідивши
обставини  і матеріали  справи,
в тому числі наявні у них докази,
відповідність викладеним  в
рішенні висновкам  цим обставинам і
доказам, а також перевіривши додержання та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія
встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач,
з урахуванням заяви від 17.01.2007р. про уточнення та доповнення до позову,
просив суд зобов'язати відповідача укласти з
ним договір про спільне використання електромереж та трансформаторної
підстанції № 4986, розташованої в м. Одесі, вул. Ільфа і Петрова, 18 а, згідно
додатку № 2 до Правил користування електричною енергією, а також стягнути на
його користь  реальні збитки у сумі 1 072
267,88 грн., борг у сумі 149337,63 грн. та судові витрати.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 22.01.2007 р. (а.с. 85, т.2)
у задоволенні клопотання щодо прийняття зави від 17.01.2007 р. про
збільшення

позовних вимог в частині стягнення
збитків та боргу відмовлено.

Позивач не оскаржив в апеляційному
порядку зазначену ухвалу та вона набула законної сили.

З викладеного вбачається, що
предметом цього спору, з урахуванням уточнень до позову та вищезазначеної
ухвали, були вимоги позивача про зобов'язання відповідача укласти з ним  договір про спільне використання електромереж
та трансформаторної підстанції № 4986, розташованої в м. Одесі, вул. Ільфа і
Петрова, 18 а, згідно додатку № 2 до Правил користування електричною енергією.

Відповідно до ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов'язання,
які   виникають   між суб'єктами  господарювання  на
підставі господарських
договорів,  є   господарсько-договірними зобов'язаннями.
Кабінет  Міністрів  України,
уповноважені   ним   органи виконавчої  влади
можуть  рекомендувати  суб'єктам господарювання орієнтовні умови
господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках -
затверджувати типові договори. Укладення
господарського  договору  є
обов'язковим  для сторін,  якщо він заснований на державному  замовленні,
виконання якого   є  обов'язком
для  суб'єкта  господарювання  у
випадках, передбачених
законом,  або  існує
пряма  вказівка  закону щодо обов'язковості  укладення
договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів
державної влади  або  органів
місцевого самоврядування. При
укладенні  господарських  договорів сторони   можуть визначати зміст договору на
основі   типового договору, затвердженого
Кабінетом Міністрів України, чи  у  випадках,
передбачених законом,  іншим  органом
державної влади,  коли  сторони
не можуть відступати  від  змісту
типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

З
предмету виниклих між сторонами спірних правовідносин з цієї справи  вбачається, що укладання такого виду договору
(про спільне використання технічних електромереж), згідно чинного законодавства
України, є обов'язковим для них  і в
основу цього договору повинен покладатись типовий договір, зазначений у додатку
№ 2 до Правил користування електричною електроенергією (далі - Правил),
затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання
електроенергетики України № 28 від 31.07.96 р. (у редакції постанови НКРЕ від
17.10.2005 р. №910) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.11.2002
р. за № 903/7191.

Стаття  181 ГК України, яка регулює  загальний порядок укладання
господарських  договорів, встановлює, що
господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного  документа,  підписаного
сторонами  та  скріпленого печатками.   Допускається   укладення
господарських  договорів  у спрощений
спосіб,  тобто  шляхом
обміну  листами, факсограмами,
телеграмами,  телефонограмами  тощо,
а також шляхом підтвердження прийняття до виконання  замовлень,
якщо  законом  не
встановлено спеціальні
вимоги  до  форми
та  порядку  укладення
даного виду договорів. Проект
договору  може  бути запропонований  будь-якою
зі сторін.  У разі якщо проект
договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох
примірниках.  Сторона, яка одержала
проект договору, у разі згоди з його умовами
оформляє  договір відповідно до
вимог ч.1 цієї статті і повертає
один  примірник  договору
другій  стороні  або надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За  наявності
заперечень  щодо  окремих
умов   договору, сторона, яка
одержала проект   договору,   складає
протокол розбіжностей,  про
що  робиться  застереження
у  договорі,  та  у
двадцятиденний   строк  надсилає
другій  стороні  два
примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона,  яка одержала протокол розбіжностей до  договору, зобов'язана протягом двадцяти днів
розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з
другою  стороною  та включити до договору всі прийняті
пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же
строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У  разі
досягнення  сторонами згоди щодо
всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна
бути підтверджена  у письмовій формі   (протоколом узгодження розбіжностей, листами,
телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей
щодо умов договору, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі
закону,  не  передасть у зазначений двадцятиденний  строк
до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції
другої сторони  вважаються прийнятими.

Відповідно до ст. 184 ГК
України, укладення господарських договорів на
основі  типових   договорів
повинно  здійснюватися  з
додержанням  умов, передбачених
ст. 179  цього  Кодексу,
не  інакше  як
шляхом викладення  договору  у
вигляді  єдиного  документа,
оформленого згідно з вимогами  ст.
181  цього  Кодексу
та  відповідно  до правил, встановлених нормативно-правовими
актами щодо застосування  типового
договору. Згідно до ст. 187 ГК України, спори, що виникають при укладенні
господарських договорів, укладання яких є обов'язковим на підставі закону,
розглядаються судом.

З викладеного вбачається, що
позивач, до того як звернутись до суду з позовом про зобов'язання  (спонукання) відповідача укласти спірний
договір, повинен був здійснити вищезазначені дії, тобто направити проект
договору складений відповідно до вимог типового
договору, зазначеного у додатку №2 до Правил. При цьому, сам по
собі  факт встановлення законодавством
форми типового договору такого виду не звільняє позивача від обов'язку
надати  відповідачу проект договору з
урахування вимог до типового договору.

Матеріали справи свідчать і цю
обставину встановив та дослідив місцевий суд, що позивач не виконав цих дій,
тобто позивач  не надав суду доказів
того, що направляв відповідачу проект договору і що той відмовився від
підписання.

Наявне у матеріалах справи
листування сторін  щодо їх відносин  по використанню електромереж та  постачанню електроенергії, в тому числі за
раніше діючим між ними договором від 27.06.2002 р., не є проектом договору, у
розумінні вищезазначених норм права, і, відповідно, незадоволення відповідачем
заяв і пропозицій позивача не може вважатись відмовою від укладання договору,
і, відповідно, не може бути підставою для звернення до суду з  позовом про спонукання укласти договір.

За таких обставин, посилання
скаржника у скарзі на те, що місцевий суд
не дав належної оцінки  цьому
листуванню (з якого, нібито, вбачається, що відповідач відмовився від укладання
договору) та дійшов необґрунтованого висновку щодо не вмотивованості позову, не
можуть прийматись до уваги та бути підставою для скасування судового рішення.

Слід зазначити, що, відповідно до
приписів ст. 57 ГПК України, при подачі позову про спонукання укласти договір
позивач повинен додати до позову проект договору. Відповідно до ст. 84 ГПК
України, у спорі, що виник при спонуканні укласти договір, в резолютивній
частині рішення необхідно зазначати умови, на яких сторони зобов'язані укласти
договір з посиланням на поданий позивачем проект договору. Оскільки в
матеріалах справи такий проект відсутній (позивач не направляв його відповідачу
та не надавав суду), то місцевий суд не мав можливості дати йому оцінку, в тому
числі, на відповідність його вимогам чинного законодавства і типовому договору,
та зобов'язати відповідача його укласти, так як неможливо зобов'язувати
укладати договір, проекту якого немає і умови якого  невідомі.

Посилання скаржника у скарзі на те, що
тому рішення є не обґрунтованим, оскільки
місцевий суд не врахував, що між сторонами існував договір від
27.06.2002 р. (який, на думку позивача, відповідав нормам діючого законодавства
на момент його укладання) і що цей договір повинен бути укладений у новій
типовій формі №2, у зв'язку зі змінами Правил користування електричною
енергією, шляхом зобов'язання відповідача виконати ці дії, також  не можуть прийматись до уваги, так як
предметом цього спору  не є вимога про
зобов'язання відповідача продовжити дію або внести зміни до договору від
27.06.2002 р., а є вимога про спонукання відповідача укласти новий (іншій)
договір - про спільне використання технічних електромереж.

З огляду на викладене, судова колегія
дійшла висновку, що місцевий суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні
вимоги про зобов'язання відповідача укласти цей договір, що не позбавляє
позивача права здійснити дії, передбачені ст.ст. 181 та 184 ГК України, і, у
разі недосягнення між сторонами згоди щодо укладання договору, звернутись до
суду, на підставі  ст. 187 ГК України та
ст. 12 ГПК України, з  позовом про
спонукання укласти такий договір.

Будь-яких
обґрунтованих та підтверджених належними доказами доводів щодо незаконності
рішення місцевого суду та допущення ним порушень норм матеріального  та процесуального права, крім вищезазначених
та визнаних апеляційною інстанцією необґрунтованими та безпідставними, скаржник
не навів.

Перевіряючи, згідно приписів ст.
101 ГПК України, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в повному обсязі, тобто не тільки на підставах,
викладених в апеляційній скарзі,  судова
колегія не встановила  будь - яких
порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і
вважає, що зроблені місцевим судом висновки відповідають фактичним обставинам
справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене, судова
колегія не вбачає будь-яких, передбачених ст. 104 ГПК України, правових підстав
для  скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст.
99,101-105  ГПК  України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення
господарського суду Одеської області від 22.01.2007 р.  у справі
№29-26/221-06-4955 - залишити без змін, а апеляційну скаргу
ТОВ „Укргазифікація - Південь” (м. Одеса) на зазначене рішення - без
задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК
України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена  у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий:
Мирошниченко М. А.

Судді:
Бєляновський В. В.

Шевченко
В. В.