СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

14 березня 2007 року

Справа № 2-26/12573-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Сотула В.В.,

за участю представників сторін:

позивача:          Марченко Світлани Іллівни, довіреність №  б/н   від 12.03.07,  Відкрите акціонерне товариство "Теплий дім";

відповідача: Голубєвої Ніни Анатоліївни, довіреність №  01/3634   від 28.12.06,  Фонд майна Автономної Республіки Крим;

відповідача: Чернявської Ольги Вікторівни, довіреність №  б/н   від 21.08.06,  Приватне підприємство "Комфорт-Т";

відповідача, Соколова Любов Григорівна, довіреність №  б/н   від 21.08.06,  Приватне підприємство "Комфорт-Т";

3-ої особи: не з'явився, Українська кооперативно-державна корпорація по агропромисловому будівництву "Украгропромбуд";

розглянувши апеляційну скаргу Фонду майна Автономної Республіки Крим на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя    Проніна О.Л.) від 21.12.2006 у справі № 2-26/12573-2006

за позовом           відкритого акціонерного товариства "Теплий дім" (вул. Промислова, 4,Вінниця,21011)

до           Фонду майна Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 17,Сімферополь,95015)

приватного підприємства "Комфорт-Т" (вул. Севастопольська, 22/2,Сімферополь,95015)

3-тя особа  Українська кооперативно-державна корпорація по агропромисловому будівництву "Украгропромбуд"  (вул. П. Лумумбы, 4/6,Київ 42,01042)

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду АР Крим від 21.12.2006 року у справі № 2-26/12573-2006 позов відкритого акціонерного товариства „Теплий Дім” задоволено. Суд визнав недійсним договір оренди державного нерухомого майна, яке не  увійшло до статутного фонду господарського товариства від 18.07.2003 року, укладений між Фондом майна АР Крим та приватним підприємством „Комфорт-Т”, а також пропорційно стягнув з відповідачів судові витрати.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції встановив, що на момент укладення спірного договору органом, уповноваженим управляти базою відпочинку у м. Саки, згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №19 „Про управління майном, що є у загальнодержавної власності” була Українська кооперативно-державна корпорація по агропромисловому будівництву „Украгропромбуд”. Оскільки збоку корпорації  „Украгропромбуд” були відсутні будь-які рішення про передачу в оренду бази відпочинку у м. Саки, господарський суд АР Крим прийшов до висновку  про перевищення Фондом майна АР Крим власних повноважень. Таким чином, судом було встановлено наявність порушення пункту 1 статті 215 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання договору недійсним.

Не погодившись з цим судовим актом, Фонд майна АР Крим звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову  відкритого акціонерного товариства „Теплий Дім” відмовити.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, полягають у тому, що судом першої інстанції не досліджено положення Закону України „Про приватизацію державного майна”, відповідно до умов якого, Фонд майна, як орган приватизації здійснює повноваження власника державного майна. Відповідач також посилається на неповне дослідження господарським судом АР Крим обставин справи та не встановлення того факту, що відносно спірного майна приймались рішення про його приватизацію, однак, оскільки приватизація не була здійснена, Фондом майна АР Крим, в межах наданих йому повноважень, було прийнято рішення про передачу бази відпочинку в оренду.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, вважає оскаржуване рішення господарського суду АР Крим законним та обґрунтованим.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, своїм процесуальним правом на участь у судовому засідання не скористалась, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності третьої особи за наявними документами в матеріалах справи.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія приходить до висновку що апеляційна скарга Фонду майна АР Крим підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається що Вінницький комбінат будівельних конструкцій створений відповідно наказу Міністерства сільського будівництва УРСР від 01.01.1985 року №5.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту Вінницького комбінату будівельних конструкцій Облагробуду, комбінат був державним підприємством та був переданий в управління Вінницькому обласному об'єднанню по агропромисловому будівництву „Вінницяоблагробуд” згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів УРСР від 20.08.1991 року №189-р та Постанови Голови Правління корпорації „Украгропромбуд” №13 від 10.09.1991 року.

У 1996 році Державне підприємство „Вінницький комбінат будівельних конструкцій” у процесі приватизації було перетворено у відкрите акціонерне товариство „Теплий дім”. Відповідно до Статуту відкритого акціонерного товариства „Теплий дім” та плану приватизації, що був затверджений Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області 17.01.1996 року, база відпочинку, що знаходиться у м. Саки по вул.. Морській, 4, не увійшла до Статутного фонду відкритого акціонерного товариства „Теплий дім”, але залишилась на його балансі та в його користуванні, оскільки будувалась підприємством за рахунок коштів фонду соціального розвитку підприємства.

18.07.2003 року між Фондом майна АР Крим та приватним підприємством „Комфорт-Т” було укладено договір оренди бази відпочинку що знаходиться у м. Саки по вул. Морській, 4 та перебуває на балансі відкритого акціонерного товариства „Теплий дім”.

В липні 2006 року відкрите акціонерне товариство „Теплий дім” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до Фонду майна АР Крим та приватного підприємства „Комфорт-Т” про застосування наслідків нікчемного правочину щодо договору оренди від 18.07.2003 року з тих підстав, що такий договір не був посвідчений нотаріально, як того вимагає норма статті 793 Цивільного кодексу України. В процесі розгляду справи позивачем було змінено підстави позовних вимог, у зв’язку з чим, відкрите акціонерне товариство „Теплий дім” просило застосувати наслідки нікчемного правочину з тих підстав, що спірний договір оренди укладався без згоди органу, уповноваженого управляти базою відпочинку у м. Саки - корпорації  „Украгропромбуд”.

Надаючи правову оцінку заявленим позовним вимогам судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 33 господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу що вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи не доводяться знову при вирішенні інших спорів в яких беруть участь ті самі сторони.

Судовою колегією встановлено, що Житомирським апеляційним господарським судом було розглянути справу № 9/8-06 за позовом відкритого акціонерного товариства „Теплий дім” до Фонду майна АР Крим про спонукання до укладення договору безстрокового безоплатного користування державним майном, що побудовано за рахунок коштів фонду соціального розвитку Державного підприємства „Вінницький комбінат будівельних конструкцій”, а саме базою відпочинку загальною площею 120.6 кв. м. розташованою за адресою: АР Крим м. Саки вул.. Морська 4.

Так, постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 26.12.2006 року у справі № 9/8-06 було встановлено той факт, що 17.07.1996 року в процесі приватизації начальником відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області було затверджено план приватизації Вінницького комбінату будівельних конструкцій, правонаступником якого є позивач у даній справі.

Згідно зазначеного плану приватизації та акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу Вінницького комбінату будівельних конструкцій, затвердженого 05.07.1996 року начальником регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області, до статутного фонду не увійшло та підлягає приватизації наступне майно –будинок відпочинку у м. Саки вартістю ,00 крб.

Тому, судова колегія вважає, що застосуванню підлягає норма статті 7 Закону України „Про приватизацію державного майна”, згідно з якою державні органи приватизації здійснюють повноваження власника державного майна в процесі приватизації. У зв’язку з цим, Фонд державного майна України є органом, уповноваженим управляти державним майном, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації.

На підставі викладеного, судова колегія не може визнати вірним посилання суду першої інстанції на Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №19 „Про управління майном, що є у загальнодержавної власності” згідно з яким корпорації „Украгропромбуд” делеговано функції з управління спірним майном, оскільки положення Закону України „Про приватизацію державного майна” є спеціальними нормами та регулюють питання саме у процесі приватизації державного майна, що мало місце у даному випадку.

Судовою колегією також встановлено, що інформацію про проведення приватизації вищезазначеної бази відпочинку було опубліковано в Інформаційному бюлетені Фонду майна Автономної Республіки Крим від 08.06.2002 року.

Наказом Фонду майна Автономної Республіки Крим від 25.07.2002 року № 603 було затверджено зведений акт інвентаризації цілісного майнового комплексу, об'єкта групи „Ж” - бази відпочинку, що не увійшла до статутного фонду Вінницького ВАТ „Теплий дім”.

Відповідно до пункту 101 Державної програми приватизації на 2000-2002 роки, затвердженої Законом України від 18.05.2000 року № 1723-ІІІ, підприємство, що більше 5-ти років утримує за рахунок власних коштів об'єкт групи „Ж” , має першочергове право на викуп.

Так, відкрите акціонерне товариство „Теплий дім” в процесі приватизації виступало у якості особи, що має першочергове право на викуп спірного об’єкту. Однак, в процесі передприватизаційної підготовки, на підставі матеріалів інвентаризації, передаточного (розподільчого) балансу, а також аудиторського висновку не було підтверджено утримання бази відпочинку в належному стані за рахунок власних коштів ВАТ „Теплий дім”.

Тому, 25.09.2002 року Фондом майна АР Крим, виходячи з повноважень, наданих йому Законом України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, Державною програмою приватизації на 2000-2002 роки, затвердженою Законом України від 18.05.2000 року № 1723-ІІІ, Положенням про порядок приватизації об'єктів групи „Ж”, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 14.08.2000 року № 1693 було видано наказ № 761 про зміну способу приватизації з викупу на конкурс.

Інформаційне повідомлення про продаж вищезазначеної бази відпочинку було опубліковано в Інформаційному бюлетені Фонду майна Автономної Республіки Крим від 02.10.2002 року.

Однак, в подальшому відповідно до доручення Фонду державного майна України від 05.11.2002 року № 219, Фондом майна АР Крим було зупинено приватизацію об'єкта групи „Ж” державної власності - бази відпочинку, що не ввійшла до статутного фонду ВАТ „Теплий дім”.

Судова колегія зазначає, що постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 26.12.2006 року у справі № 9/8-06 також було встановлено та не підлягає доведенню той факт, що спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України №908/68 від 19.05.99 року з відповідними змінами, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.06.99 року за №414/3707 „Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі” (п.1.4) передбачено наступні способи управління таким майном:

-          приватизація його відповідно чинного законодавства;

-    передача   майна   в   оренду   відповідно  до   Закону   України   „Про  оренду державного та комунального майна”;

-          передача майна у комунальну власність у порядку, передбаченому Законом України „Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності” ;

- передача майна в управління центральних та місцевих органів виконавчої влади у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.98 року №1482;

-          передача майна господарським товариствам на умовах відповідного договору безоплатного зберігання.

Згідно з пунктом 2.2.3 розділу 2 „Порядок управління державним майном” зазначеного вище наказу, договір оренди державного майна, яке перебуває на балансах господарських товариств, укладається органом приватизації за місцем розташування об'єкта оренди, відповідно до вимог Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Тому, Фондом майна Автономної Республіки Крим у якості способу управління майном було вибрано передачу майна в оренду, відповідно до   Закону України „Про  оренду державного та комунального майна”, та 18.07.2003 року з підприємством „Комфорт-Т” укладено договір оренди державного нерухомого майна, що не увійшло до статутного Фонду господарського товариства. Укладаючи договір, орендодавець –Фонд майна АР Крим діяв на підставі пункту 3 наказу Фонду державного майна України №146 від 31.01.2003 року „Про виконання завдань по надходженню орендної плати в Державний бюджет в 2003 році” та наказу Фонду майна Автономної Республіки Крим від 24.06.2003 року №577 „Про передачу нерухомого майна, що не увійшло до статутного фонду Вінницького ВАТ „Теплий Дім”.

Відповідно до частини 3 статті 105 Господарського процесуального кодексу України та статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Тому, постанова Житомирського апеляційного господарського суду від 26.12.2006 року у справі 9/8-06, винесена в рамках адміністративного судочинства, є чинною на момент вирішення даної справи, а викладені в ній факти підлягають застосуванню як встановлені.

На підставі викладеного, судова колегія не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що Фондом майна АР Крим, при укладенні договору оренди від 18.07.2003 року, було порушено вимоги Наказу Фонду державного майна України від 17.04.2001 року №649 „Про затвердження Переліку документів, які подаються орендодавцеві” та положення частини 1 статті 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” щодо необхідності надання до проекту договору оренди дозволу на передачу в оренду державного майна від органу, уповноваженого управляти таким майном, оскільки у даному випадку органом, уповноваженим управляти державним майном, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації відповідно до статті 7 Закону України „Про приватизацію державного майна”, є Фонд державного майна України.

Фонд майна АР Крим при укладенні з підприємством „Комфорт-Т” договору оренди державного нерухомого майна від 18.07.2003 року діяв в межах повноважень наданих йому чинним законодавством.

Таким чином, відсутні обставини, передбачені статтями 215 та 203 Цивільного кодексу України, які є підставами для визнання договору оренди від 18.07.2003 року недійсним як такого, що був укладений у порушенням нормативно-правових актів, які діяли на час укладення договору, у зв’язку з чим, також відсутні підстави для задоволення позовних вимог відкритого акціонерного товариства „Теплий Дім”. При цьому, господарським судом АР Крим, виходячи із змісту пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також норм статей 202-209 Цивільного кодексу України, було вірно встановлено відсутність підстав для застосування наслідків нікчемного правочину.

На підставі викладеного, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 101, 103 п.2, 104 ч.1 п.1, 4, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду державного майна Автономної республіки Крим задовольнити.

2. Рішення господарського суду Автономної республіки Крим від 21 грудня 2006 року у справі № 2-26-12573-2006 скасувати.

3. У задоволенні позову відкритого акціонерного товариства "Теплий Дім" відмовити у повному обсязі.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                В.І. Гонтар

В.В.Сотула