СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.03.07                                                                                 Справа № 16/109ад.

Суддя  господарського суду Луганської області Шеліхіна Р.М.  розглянув матеріали справи  за позовом: Алчевського міського центру зайнятості –робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного страхування України на випадок безробіття, м. Алчевськ, Луганської області

до Державної виконавчої служби у м. Алчевську, м. Алчевськ, Луганської області

про стягнення збитків 1166,96 грн.

при секретарі судового засідання Кочетовій О.М.

за участю представників сторін:

від позивача –Голубцова С.Ю., головний спец. юрисконсульт, дов. від 03.01.07.,

від відповідача – Брильова Н.В., старший держ. Виконавець, дов. від 10.01.07.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд даної позовної заяви віднесено до компетенції адміністративного суду, так як позов заявлено  до суб'єкту владних повноважень щодо оскарження його рішення.

Відповідно до п. 6 Розділу УІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за  правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

При розгляді позовної заяви суд

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлено вимоги про стягнення з відповідача  збитків у розмірі 1166,96 грн. за невиконання рішення Алчевського міського суду Луганської області від 11.04.06. за позовом Алчевського міського центру зайнятості до громадянина Ковалика А.М. про стягнення 1166,96грн.

У судовому засіданні представник позивача доповів суду (також вказано в позовній заяві), що на його користь рішенням Алчевського міського суду Луганської області від 11.04.06. була стягнута грошова сума 1166,96грн. з громадянина Ковалика А.М., яку було витрачено позивачем на перенавчання при працевлаштуванні громадянина Ковалика А.М., про що позивачу виданий виконавчий лист.

Виконавчий лист позивач пред’явив до виконання до органу державної виконавчої служби м. Алчевська і відповідач своєю постановою від 26.05.06. відкрив виконавче провадження по стягненню з громадянина Ковалика А.М. коштів у сумі 1166,96грн.

Протягом лютого 2007 року позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження і дійшов висновку, що виконавчий лист по стягненню з громадянина Ковалика А.М. коштів у сумі 1166,96грн. відповідачем не виконано –не стягнуто з громадянина Ковалика А.М. кошти у сумі 1166,96грн., у зв’язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою до органу державної виконавчої служби у м. Алчевську (відповідач) про стягнення суми 1166,96грн., присудженої до стягнення з громадянина Ковалика А.М., як збитків, оскільки з громадянина Ковалика А.М. борг не було стягнуто. Правовими підставами заявленого позову позивач визначив норму ст.86 Закону України «Про виконавче провадження»та Інструкцію «Про проведення виконавчих дій».

Відповідач відзивом та доповненням до відзиву заперечує проти позову і вказує, що він (відповідач) збитків позивачу не спричиняв, відсутній склад правопорушення, відсутня вина у невиконанні виконавчого листа Алчевського міського суду Луганської області. Крім того, відповідач вказує на безпідставне звернення позивача з даним позовом до суду в порядку ст.181 КАС України, оскільки самим позивачем не визначено дату порушення його права.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представників сторін, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, судова колегія дійшла висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.86 Закону України «Про виконавче провадження»орган державної виконавчої служби має відшкодувати збитки, спричинені особі при вчиненні виконавчих дій або бездіяльністю, у встановленому законом порядку. Тобто, дана норма права не визначає правил (порядку) стягнення збитків або шкоди, а надає право особі, яка вважає свої права порушеними, звернутися за захистом своїх порушених прав до суду з позовом про стягнення збитків або шкоди, мотивуючи такі вимоги відповідними нормами права, які регулюють правовідносини сторін по стягненню збитків (шкоди).

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких  особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України учасник господарських відносин, який спричинив шкоду своїми діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, повинен відшкодувати завдану шкоду суб’єкту, права якого порушено, у повному обсязі. Аналізуючи вказані норми права і обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач фактично оскаржує бездіяльність відповідача по виконанню рішення суду, а не стягує збитки у розумінні правил ст.22 ЦК України або шкоду в порядку ст1166 ЦК України.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем не виконано вимоги встановленого законом порядку по оскарженню дій чи бездіяльності відповідача: у даному випадку позивач має право оскаржити бездіяльність відповідача за невиконання рішення Алчевського міського суду Луганської області від 11.04.06. до Алчевського міського суду Луганської області.

Крім того, слід вказати на конституційний припис щодо обов’язковості рішень суду і встановлених судових рішенням фактів –у разі якщо рішенням суду присуджено до стягнення борг (збитки) з певної особи, то саме ця особа і зобов’язана сплачувати борг (збитки), тобто, виконувати рішення суду, а не орган, який виконує рішення у примусовому порядку.

Слід зазначити, відповідно до ст.181 КАС України позивач має право звернутися до адмінсуду з позовом до органу ДВС якщо він вважає, що його права і інтереси порушені діями чи бездіяльністю органу ДВС, а також якщо інший порядок судового оскарження дій не встановлено законом. Діючим законодавством встановлено порядок оскарження дій органу ДВС при виконанні рішення Алчевського міського суду Луганської області, тому звернення позивача з даним позовом до господарського суду в порядку КАС України –є неправомірним.

За таких підстав, позов не підлягає до задоволення.

Питання про розподіл судових витрати суд не вирішує, оскільки судові витрати позивачем не сплачені.

Згідно ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 –163, ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Відмовити у позові.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 19.03.07.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який                        ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно                      надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Р.М.Шеліхіна