ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2007 р. Справа № 12/526/07

Миколаїв

За позовом

ТОВ “Миколаївський глиноземний завод”, м. Миколаїв, пр-т Жовтневий, 471.

До відповідача

АТЗТ БК “Глиноземпромбуд”, м. Миколаїв, вул. Спаська, 72.

Про : зобов’язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку.

Суддя Семенов А.К.

Представники:

Від позивача

Птичкіна В.В., дов. № 3257/101-05-116 від 21.12.06 року.

Від відповідача

Євтєєва Т.В., дов. від 19.10.07 року.

СУТЬ СПОРУ : Позов поданий про зобов’язання відповідача повернути самовільно зай-няту земельну ділянку площею 0,9 га, яка розташована під об’єктами нерухомого майна за адре-сою Миколаївська область, Жовтневий р-н, с. Галицинове, вул. Набережна, 42 та зобов’язання відповідача привести самовільно зайняту земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення будівель і споруд, розташованих на неї.

Відповідач свого представника у судове засідання направив, відзив на позовну заяву надав, проти позову заперечує.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд –

встановив:

ТОВ “Миколаївський глиноземний завод”” (позивач) зазначає, що йому була надана у пос-тійне користування земельна ділянка площею 18,7 га із земель запасу Жовтневого району Микола-ївської області, що підтверджується відповідним актом (а.с. 15, 16). Від частини зазначеної земель-ної ділянки позивач добровільно відмовився. На даний час у постійному користуванні позивача знаходиться земельна ділянка площею 7,27 га., в межах якої розташований цілісний майновий комплекс цеху виробничо-технічної комплектації. Даний об’єкт нерухомості належить позивачу, що підтверджується відповідними свідоцтвом та витягом (а.с. 20, 21) і йому, згідно з Рішенням Галициновської сільради (а.с. 30) присвоєна адреса Миколаївська область, Жовтневий р-н, с. Га-лицинове, вул. Набережна, 48

Позивач зазначає, що під час проведення працівниками КП “Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації” поточної інвентаризації вище зазначеного об’єкту нерухомості було встановлено, що на його території розташовано 8 будівель та споруд. Право власності на ці будівлі та споруди було зареєстровано за ТОВ “Югстроймеханізація-2” на підставі рішення господарсь-кого суду Миколаївської області від 03.07.06 року по справі № 9/383/06. На теперішній час право власності на них зареєстровано за АТЗТ БК “Глиноземпромбуд” (відповідач) на підставі нотарі-ально посвідченого договору купівлі-продажу № 1692 від 05.10.06 року, що підтверджується лис-том КП “МБТІ” та судовим рішенням (а.с. 55, 56)

Позивач зазначає, що не надавав відповідачу та ТОВ “Югстроймеханізація-2” згоди на ви-лучення (викуп) земельних ділянок із складу наданих йому у постійне користування земель.

Отже, відповідач приступив до використання земельної ділянки, розташованої під вище зазначе-ними 8 об’єктами нерухомого майна до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 125 Земельного кодексу України, що підтверджується відповідним приписом (а.с. 59) Управління з контролю за використанням та охороною земель у Миколаївській області.

Позивач, на підставі ст.ст. 95, 152, 21, 212 Земельного кодексу України просить суд зобо-в’язати відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,9 га, яка розтало-вана під об’єктами нерухомого майна за адресою Миколаївська область, Жовтневий р-н, с. Гали-цинове, вул. Набережна, 42 та зобов’язати відповідача привести самовільно зайняту земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення будівель і споруд, розташованих на неї.

Відповідач заперечує проти позову, оскільки вважає, що з урахуванням ст. 120 Земельного кодексу України, у нього виникло право на спірну земельну ділянку, а у позивача такого права взагалі немає, оскільки він не є законним землекористувачем спірної земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що в позові слід відмовити на під-ставі нижченаведеного.

Позовні вимоги грунтуються, зокрема, на вимогах ст. 212 Земельного кодексу України.

Відповідно до зазначеної статті, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають повернен-ню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незакон-ного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовіль-но зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з припису Управління з контролю за ви-користанням та охороною земель у Миколаївській області (а.с. 59), відповідач після набуття права власності на нерухоме майно використовує земельну ділянку для обслуговування цього мана по вул. Набережній, 42 без правовстановлюючих документів на землю. Отже, з урахуванням листа Державного комітету України по земельним ресурсам № 14-17-4/6045 від 16.08.2006 року, у цьому випадку має місце використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Тобто, дії відповідача не можна кваліфікувати як самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які во-на посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не доведено ту обставину, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 33,44,49,82,84,85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолю-тивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя А.К.Семенов