ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2007 р.
№ 47/289-07(35/247-06)

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги
Українсько - американського спільного підприєм-ства з іноземними інвестиціями “Влада- Промтекс”

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 09.10.2007

у справі
господарського суду Харківської області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства “Старокраматорський машинобудівний завод”

до
Українсько - американського спільного підприємс-тва з іноземними інвестиціями “Влада- Промтекс”

про
стягнення 785187, 12 грн.

за зустрічним позовом:
Українсько-американського спільного підприємства з іноземними інвестиціями “Влада- Промтекс”

до
Відкритого акціонерного товариства “Старокраматорський машинобудівний завод”

про
стягнення 955590, 36 грн. та витребування технічної документації

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
Александрова Н.М.-дов.№08/159 від 23.05.2007

від відповідача:
Бережна Т.В.-дов.від 22.01.2007, КозінаВ.В.- дов.від 07.02.2007

ВСТАНОВИВ:

Справа розглядалась неодноразово. При новому розгляді справи, рішенням господарського суду Харківської області від 15.08.2007 в задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

Позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено. Стягнено з ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" на користь Українсько-американського спільного підприємства іноземними інвестиціями  "Влада-Промтекс" - 95 550,36 грн. витрат понесених за договором комісії.

Зобов’язано ВАТ „Старокраматорський машинобудівний завод” надати Українсько-американському спільному підприємству з  іноземними інвестиціями  "Влада-Промтекс" передбачену договором комісії документацію на перевантажувач, а саме, робочу документацію (робочий проект), зокрема, ескізне пророблення окремих вузлів, креслення загальних видів перевантажувача (креслення технічного проекту основних вузлів мостового перевантажувача), робочі креслення швидкозношуємих вузлів та деталей, а також прочностні розрахунки деталей та вузлів, акти попередніх випробувань механізмів та каталог запасних частин.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.10.2007 рішення господарського суду Харківської області від 15.08.2007  скасовано, з прийняттям нового рішення, яким позовні вимоги за первісним позовом задоволено.

Стягнено з Українсько-американського спільного підприємства іноземними інвестиціями "Влада-Промтекс" на користь ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" -708533,24грн. заборгованості, 63768,00грн. пені, 140270,00 грн. інфляційні, 31447,29грн. 3 % річних, 14160,27грн. витрат зі сплати державного мита та 118,00грн. витрат зі сплати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні  позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Постанова господарського суду апеляційної інстанції  мотивована тим, що відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України  та ст. 193 Господарського кодексу України , зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідач доказів належного виконання обов'язків за договором не надав, розмір боргу не спростував.

Крім того, згідно п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Не погоджуючись з постановою господарського суду апеляційної інстанції Українсько-американського спільне підприємство з іноземними інвестиціями “Влада-Промтекс” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить її скасувати посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального права,  зокрема, ст. ст. 526, 1024 Цивільного кодексу України, Положення ІНКОТЕРМС –2000.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити.

Господарським судом встановлено, що 09.02.2004 ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" та Українсько-американське спільне підприємство з іноземними інвестиціями “Влада- Промтекс" уклали договір комісії № 4380, який додатковою угодою від 15.03.2005 викладений в новій редакції.

За умовами договору комісії відповідач за первісним позовом зобов'язався від свого імені та за дорученням в інтересах позивача за первісним позовом укласти зовнішньоекономічний договір продажу та продати перевантажувач мостовий, вантажопідйомністю 30 тон, прольотом 76,2 м., заводський № 001 у комплекті з ЗИП, виробництва ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод", за межі митної території України третій особі, відповідно до специфікацій № 1 та № 2.

12.02.2004 Українсько-американське спільне підприємства з іноземними інвестиціями “Влада-Промтекс" та ТОВ "Влада-Промтекс" ПТО" уклали контракт № ВП-12 на поставку останньому зазначеного перевантажувача, про що відповідач за первісним позовом повідомив ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" у звіті №1 від 19.02.2004. З боку позивача за первісним позовом заперечень щодо вибору покупця перевантажувача не заявлялося, звіт №1 від 19.02.2004 затверджений ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод".

Пунктами 4.1. та 4.4. договору комісії №4380 передбачено, що передача перевантажувача на комісію здійснюється залізничним транспортом на умовах DAF (ст.Козача Лопань, кордон України-Росії) у строк 7,5 місяців з моменту надходження передоплати на рахунок позивача за первісним позовом.

Згідно п. 5.1. договору комісії №4380 мінімальна ціна продажу перевантажувача складає 4 822 710,04 грн., і містить у собі вартість перевантажувача, комплекту ЗИП, транспортні витрати (залізничний тариф до ст. Козача Лопань), вартість навантажувальних робіт та комісійної винагороди у розмірі 47 748,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідачем за первісним позовом здійснена передплата у розмірі 4100834,60 грн. на рахунок ВАТ „Старокраматорський машинобудівний завод”.

За актами приймання-передачі, вантажними митними деклараціями та залізничних транспортних накладних, 14.04.2005 позивачем за первісним позовом відвантажено перевантажувач, а 17.11.2005 - комплект ЗИП до нього.

Частиною 3 ст.1012 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов’язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

За своєю правовою природою договір №4380 є договором комісії на продаж перевантажувача, тому до нього повинні застосовуватися вимоги ст.ст. 682, 683 Цивільного кодексу України, відповідно до яких продавець зобов’язаний передати покупцеві товар, що відповідає умові договору щодо комплектності. Якщо договором встановлений обов’язок продавця передати покупцеві певний набір товару у комплекті (комплект товару), зобов’язання є виконаним з моменту передання продавцем усього товару, включеного до комплекту.

Вимоги до комплектності перевантажувача викладені сторонами у п.п. 3.4., 4.2. договору комісії №4380 та у Технічному завданні №81-4-04 (р.22 та р.8 ТЗ №81-4-04).

Однак, позивачем за первісним позовом, в порушення умов договору комісії №4380, не передано разом з перевантажувачем всього обсягу технічної документації, що включається у комплект поставки.

Розглянувши подані позивачем за первісним позовом листи ВАТ „Уральська сталь” № 18обп/526 від 16.02.2006, № 10/08 від 22.08.2007, №6/954 від 13.10.2006 та дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, господарський суд дійшов висновку, що у позивача за первісним позовом та відповідача за первісним позовом не має договірних відносин з ВАТ „Уральська сталь”. ВАТ „Уральська сталь” не є стороною спірного договору комісії №4380, а відтак не є обізнаним ані щодо його основних положень, ані щодо належного виконання ВАТ „Старокраматорський машинобудівний завод” своїх обов’язків перед відповідачем за первісним позовом. Про свою непоінформованість з вище наведених обставин ВАТ „Уральська сталь” вказала у листі № 18обп/526 від 16.02.2006.

Наданий позивачем за первісним позовом акт передачі технічної документації по мостовому перевантажувачу від 10.11.2005, господарський суд не прийняв як доказ, оскільки він не містить всього переліку встановленої договором комісії №4380 технічної документації, яка входить до комплекту перевантажувача.

Статтею 1016 Цивільного кодексу України передбачено, що комітент зобов’язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для виконання обов’язку перед третьою особою. ВАТ „Старокраматорський машинобудівний завод” не виконав свої зобов'язання  в частині передачі всієї технічної документації на перевантажувач.

За умовами договору комісії №4380 основною та суттєвою умовою виникнення у відповідача за первісним позовом зобов’язань здійснити остаточні розрахунки за перевантажувач є поставка ВАТ „Старокраматорський машинобудівний завод” перевантажувача на комісію.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили, що позивачем за первісним позовом виконані зобов’язання з поставки перевантажувача за договором комісії №4380. Тому, підстав для задоволення позовних вимог ВАТ "Старокраматорський машинобудівний завод" господарським судом не встановлено.

Щодо зустрічних позовних вимог, то відповідно п.1.1. та п.4.4. договору комісії №4380 позивач за первісним позовом повинен був передати УАСП з ІІ „Влада-Промтекс” на комісію перевантажувач у термін 7,5 місяців з часу надходження передоплати на поточний рахунок позивача за первісним позовом. Сума передоплати перерахована ВАТ „Старокраматорський машинобудівний завод” протягом 19.02.2004- 04.04.2005. Отже з 04.04.2005 у ВАТ „Старокраматорський машинобудівний завод” виник обов’язок протягом 7,5 місяців передати відповідачу за первісним позовом перевантажувач на комісію.

Частиною 3 ст.1012 Цивільного кодексу України передбачено, що істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов’язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

За своєю правовою природою договір №4380 є договором комісії на продаж перевантажувача, тому до нього повинні застосовуватися вимоги статей 682, 683 Цивільного кодексу України, відповідно до яких продавець зобов’язаний передати покупцеві товар, що відповідає умові договору щодо комплектності. Якщо договором встановлений обов’язок продавця передати покупцеві певний набір товару у комплекті (комплект товару), зобов’язання є виконаним з моменту передання продавцем усього товару, включеного до комплекту.

Вимоги до комплектності перевантажувача обумовленні п.п. 3.4., 4.2. договору комісії №4380 та у Технічному завданні №81-4-04.

Положеннями договору комісії №4380 та Технічного завдання ТЗ №81-4-04, встановлені вимоги яким повинен відповідати переданий на комісію перевантажувач, стосовно його комплектації технічною документацією, а також передбачено включення у комплект поставки експлуатаційної та іншої технічної документації.

За умовами п.3.3. договору комісії №4380 ВАТ „Старокраматорський машинобудівний завод” є генеральним проектувальником вищевказаного перевантажувача. До зобов’язань позивача за первісним позовом входила розробка технічних проектів та робочої документації, обсяги яких визначені у акті від 13.04.2004 про готовність проектних робіт за договором комісії №4380. Позивач за первісним позовом також здійснює розробку та затвердження технічного завдання, ескізне пророблення окремих вузлів та підготовку технічної пропозиції, розробку креслень технічного проекту основних вузлів мостового перевантажувача, виконання прочностних розрахунків деталей та вузлів, розробку технічного завдання на проектування електроприводів, засобів та систем управління мостовим перевантажувачем.

Пунктом 2.12. договору комісії №4380 передбачено, що технічна документація, якою сторони обмінюються у процесі виконання даного договору, є їх спільною сумісною власністю.

В порушення умов договору комісії №4380, як вже вказувалось вище ВАТ „Старокраматорський машинобудівний завод” не передав відповідачу за первісним позовом технічну документацію на перевантажувач.

Господарський суд дійшов висновку, що виходячи  з умов договору комісії №4380 щодо комплектації перевантажувача технічною документацією та включення її у комплект поставки, поставку перевантажувача на комісію не можна вважати виконаною (такою, що відбулася).

Статями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 1016 Цивільного кодексу України передбачено, що комітент зобов’язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для виконання обов’язку перед третьою особою. Але зазначений обов’язок ВАТ „Старокраматорський машинобудівний завод” не виконав в частині передачі всієї технічної документації на перевантажувач.

Внаслідок порушення ВАТ „Старокраматорський машинобудівний завод” зобов’язань за договором комісії №4380, відповідачем за первісним позовом  порушені обов’язки за контрактом №ВП-12 від 12.02.2004 в частині передачі покупцю перевантажувача (ТОВ „Влада-Промтекс” ПТО”, Росія, Білгородська обл., м. Шебекіно) всієї технічної документації на нього, у зв'язку з чим  06.03.2006 УАСП з ІІ „Влада-Промтекс” сплатив на користь ТОВ „Влада-Промтекс” ПТО” штрафні санкції у розмірі 695 000,00 рублів РФ, що по курсу НБУ на день подання зустрічного позову складає 130 569,65 грн..

Згідно п. 9.6. договору комісії №4380 сторона, що порушила умови даного договору, зобов’язана відшкодувати іншій стороні спричинені внаслідок цього прямі збитки.

Відповідно до вимог ст.ст. 610,611,623  Цивільного кодексу України виконання зобов’язання з порушенням умов, визначених його змістом і/або неналежне виконання зобов’язання є порушенням зобов’язання, що спричиняє правові наслідки у вигляді відшкодування збитків. Боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За ст. 22 Цивільного кодексу  України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Предметом доказування при розгляді даної категорії спорів є наявність у поведінці відповідача складу цивільно-правової відповідальності, зокрема, умовами цивільно-правової відповідальності є - протиправність поведінки, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Умовами п.4.1. договору комісії №4380 передбачено, що передача перевантажувача на комісію здійснюється залізничним транспортом на умовах DAF (ст. Козача Лопань, кордон України-Росії).

Згідно ст.1 Закону України „Про зовнішньоекономічну діяльність” експортом вважається продаж товарів українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб'єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в не грошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів. Під імпортом (імпортом товарів) розуміється купівля українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України.

Умовами договору комісії №4380 сторони передбачали зобов'язання відповідача за первісним позовом виконати свої обов'язки, що випливають із договору, укладеного з покупцем, у тому числі виконати всі необхідні формальності, пов'язанні з митним оформленням перевантажувача, сплатити всі митні платежі та інші збори, що підлягають оплаті при вивезенні перевантажувача з митної території України та його ввезенні на митну територію Російської Федерації, а відповідно ВАТ „Старокраматорський машинобудівний завод" відшкодувати відповідачу за первісним позовом всі понесенні ним, у зв’язку з виконанням даного договору витрати. Відповідач у відповідності з умовами договору комісії здійснив часткову сплату митного збору та митного ПДВ у зв’язку з очищенням перевантажувача з комплектом ЗИП для експорту на територію Російської Федерації у розмірі 3 585 000,00 рублів РФ, що за курсом НБУ на день подання зустрічного позову складає 673 513,95 грн..

Згідно ст.1024 Цивільного кодексу України комісіонер має право на відшкодування витрат, зроблених ним у зв'язку з виконанням своїх обов'язків за договором комісії.

Пунктом 5.2. договору комісії №4380 встановлено право УАСП з ІІ „Влада-Промтекс” утримувати комісійну винагороду та інші понесені ним у зв’язку з виконанням даного договору витрати із коштів, які були отримані від покупця в якості оплати за перевантажувач. Право комісіонера відраховувати належні йому за договором суми з усіх грошових коштів, що надійшли до нього для комітента, також передбачено ст.1020 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що Харківським  апеляційним господарським судом дана неправильна юридична оцінка обставинам справи, тому постанова не відповідає  чинному законодавству України та обставинам справи і підлягає скасуванню, а рішення як законне та обґрунтоване, залишенню без змін.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115, п.6 ст.1119 - ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову від 09.10.2007 Харківського апеляційного господарського суду зі справи 47/289-07 ( 35/247-06) скасувати.

Рішення від 15.08.2007 господарського суду Харківської області з даної справи залишити без змін.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні накази з урахуванням ст.122 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий                                                           В.С. Божок

Судді                                                                         Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко