СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

12 лютого 2007 року

місто Севастополь                     Справа № 20-3/325

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової І.В.,

суддів                                                                      Дугаренко О.В.,

Голика В.С.,

секретар судового засідання                                        Казанова О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Ковтун Віталій Григорович , довіреність №  45-44   від 04.01.07

відповідача: Шульга Кристина Володимирівна, довіреність №  10596/20   від 01.12.06

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Балаклавському районі міста Севастополя на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Гоголь Ю.М.) від 14.11.2006 у справі № 20-3/325

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверфь" (вул. Гер. Севастополя, 13-г,Севастополь,99001)

до           Державної податкової інспекції у Балаклавському районі міста Севастополя (вул. 7 Ноября, 3,Севастополь,99042)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 22.08.2006 № /0/526

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Севастополя від 14.12.2006 у справі № 20-3/325 (суддя Гоголь Ю.М.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Севморверфь" до Державної податкової інспекції у Балаклавському районі міста Севастополя про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення задоволено.

Постанова господарського суду мотивована тим, що застосування фінансових санкцій до позивача на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” є неправомірним, оскільки спеціальним Законом, який регулює порядок, строки сплати за землю є Закон України „Про плату за землю”. Зазначений Закон передбачає відповідальність за порушення строків сплати орендної плати за землю у вигляді пені.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що орендна плата за землю державної та комунальної власності є податковим зобов’язанням, а загальним спеціальним Законом, який встановлює порядок сплати податкових зобов’язань є Закон України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” у відповідності з вимогами якого нараховані фінансові санкції.

В судовому засіданні відповідач підтримав свої вимоги.

Позивач надіслав судовій колегії заперечення на апеляційну скаргу, які мотивовані тим, що стаття 25 Закону України „Про плату за землю” є спеціальною нормою з питання відповідальності саме за порушення строків сплати орендної плати за земельні ділянки держаної та комунальної власності, саме ця норма підлягає застосуванню.

В судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову господарського суду залишити без змін.

На підставі розпорядження першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 31.01.2007 склад судової колегії було змінено: суддів Волкова К.В. та Фенько Т.П. було замінено на суддів Дугаренко О.В. та Голика В.С.

В судовому засіданні оголошувались перерви з 29.01.2007 до 31.01.2007, з 31.01.2007 до 12.02.2007.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

22.08.2006 Державна податкова інспекція у Балаклавському районі міста Севастополя провела перевірку позивача з питань повноти та своєчасності внесення до бюджету узгоджених податкових зобов’язань зі сплати орендної плати за землю за червень 2006 року зі строком сплати до 31.07.2006, про що складено акт № 101/15-335/ ( а.с.7-9).

На підставі зазначеного акту Державна податкова інспекція у Балаклавському районі міста Севастополя 22.08.2006 прийняла та надіслала на адресу позивача податкове повідомлення - рішення № /0/526 (а.с. 6). Зазначеним податковим повідомленням - рішенням до позивача застосовані фінансові санкції у сумі 3424,13 грн.

Підставою для застосування фінансових санкцій стали наступні обставини. Актом перевірки встановлено, що позивачем порушений строк сплати узгодженого податкового зобов’язання зі сплати орендної плати за землю за червень 2006 року зі строком сплати 31.07.2006. Відповідно до статті 17 Закону України „Про плату за землю” податкове  зобов'язання по земельному податку, а також   по  орендній  платі  за  землі  державної  та  комунальної власності,  визначене  у  податковій  декларації  на поточний рік, сплачується  рівними  частками  власниками  та  землекористувачами земельних   ділянок  за  місцезнаходженням  земельної  ділянки  за базовий  податковий  (звітний)  період, який дорівнює календарному місяцю,  щомісячно  протягом  30  календарних  днів,  наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. В порядку зазначеної норми Закону позивач подав відповідачу декларацію зі сплати орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності від 19.07.2006, в якій визначив податкове зобов'язання зі сплати орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за червень 2006 року 34241,25 грн. (а.с. 73). Строк сплати зазначеної суми відповідно до статті 17 Закону України „Про плату за землю” - до 30.07.2006. Однак, сплату зазначеного податку позивач здійснив лише 21.08.2006, що підтверджується випискою банку (а.с. 19) та платіжним дорученням від 21.08.2006 № 1274 (а.с. 68). Факт прострочення сплати орендної плати не оскаржується позивачем.

За зазначене порушення відповідач застосував до позивача фінансові санкції на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” у розмірі 10 відсотків погашеної суми боргу.

Однією з умов застосування фінансових санкцій відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є порушення платником податків граничних строків проведення платежів, встановлених цим Законом. Оскільки строки сплати податку на землю встановлюються Законом України "Про плату за землю", то у відповідача відсутні правові підстави розповсюджувати дію Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" в частині застосування фінансових санкцій за порушення строків на дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування відповідальності за порушення строків сплати земельного податку за правилами Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" не відповідають нормам чинного законодавства. Закон України „Про плату за землю”  є спеціальним законом з питань визначення розмірів та порядку плати  за  використання земельних  ресурсів,  а  також відповідальності платників земельного податку за порушення норм цього Закону. Статтею 25 зазначеного Закону передбачена відповідальність за прострочення встановлених строків сплати податку у вигляді пені, інші санкції даним Законом не передбачені. Крім того відповідальність, передбачена підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" виникає лише у випадку, якщо платник  податків  не  сплачує  узгоджену суму   податкового   зобов'язання   протягом   граничних  строків, визначених саме цим Законом, що зафіксовано у зазначеній нормі Закону. Отже, фінансові санкції у сумі 3424,13 грн. застосовані до позивача неправомірно.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтєю 200, пунктом 1 частини 1статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Балаклавському районі міста Севастополя від 10.01.2007 залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду міста Севастополя від 14.12.2006 у справі № 20-3/325 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В. Черткова

Судді                                                                      О.В. Дугаренко

В.С. Голик