ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2007 р.

№ 40/440
Вищий господарський суд
України у складі колегії с
головуючого
суддів :
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні касаційну
ТОВ “Торговий дім “Вере
від 22.08.2007 р. Київського
апеляційного господарсько
го суду
у справі
№ 40/440
Регіонального відділення
Фонду державного майна Укра
(надалі Відділення ФДМУ)
ТОВ “Торговий дім “Верете
третя особа без самостійни
х вимог на стороні позивача
ВАТ “Український науков
о-дослідний інститут текстил
розірвання договору,
зобовязання вчинити дії
зустрічний позов про
визнання дій незаконними
Прокуратури Голосіївсько
за участю представників:
- Миронюк К.Г., Синельникова
Рішенням господарсь
кого суду міста Києва від 24.04.2007
р. (суддя Кролевець О.А.), залише
ним без змін постановою Київ
ського апеляційного господа
рського суду від 22.08.2007 р. (судді: С
отніков С.В., Дикунська С.Я., Гар
ник Л.Л.), позов задоволено: роз
ірвано договір № 110 від 22.07.2002 р. ку
півлі-продажу пакета акцій В
АТ “Український науково-досл
ідний інститут текстильної п
ромисловості” за конкурсом,
укладений між Відділенням ФД
МУ та Товариством; зобов'язан
о Товариство повернути Відді
ленню ФДМУ за актом прийманн
я-передачі пакет акцій ВАТ “У
країнський науково-дослідни
й інститут текстильної проми
словості” в кількості 75210 штук
, придбаний за договором № 110 ві
д 22.07.2002 р.; стягнуто з Товариства
на користь Відділення ФДМУ п
еню у розмірі 399200 грн., 86500 грн. штр
афу, 4857 грн. держмита, 118 грн. витр
ат на інформаційно-технічне
забезпечення судового проце
су. В задоволенні зустрічног
о позову про визнання незако
нними дій Відділення ФДМУ що
до нарахування пені за невик
онання зобов'язань по внесен
ню коштів за договором № 110 від
22.07.2002 р. відмовлено.
Не погоджуючись з постанов
ою, Товариство звернулось до
Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою
, в якій просить рішення і пост
анову скасувати, а справу пер
едати на новий розгляд до міс
цевого господарського суду,
мотивуючи скаргу порушенням
і неправильним застосування
м судами норм матеріального
та процесуального права.
Заслухавши пояснення пред
ставників учасників судовог
о процесу, розглянувши матер
іали справи, оцінивши доводи
касаційної скарги, перевіри
вши правильність застосуван
ня судами норм матеріального
та процесуального права, кол
егія суддів Вищого господарс
ького суду України прийшла д
о висновку, що касаційна скар
га підлягає задоволенню, вих
одячи із наступного.
Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК
України касаційна інстанція
перевіряє юридичну оцінку о
бставин справи та повноту їх
встановлення у рішенні місц
евого господарського суду та
постанові апеляційного госп
одарського суду.
Відповідно до розяснень
, що викладені в постанові Пле
нуму Верховного Суду України
від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішен
ня” зі змінами та доповнення
ми, рішення є законним тоді, к
оли суд, виконавши всі вимо
ги процесуального законода
вства і всебічно перевіривш
и обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами мат
еріального права, що підляга
ють застосуванню до даних пр
авовідносин. Мотивувальна ча
стина рішення повинна містит
и встановлені судом обставин
и, які мають значення для спра
ви, їх юридичну оцінку, а також
оцінку всіх доказів, розраху
нки, з яких суд виходив при зад
оволенні грошових та інших м
айнових вимог. Визнаючи одні
і відхиляючи інші докази, суд
має це обґрунтувати. Мотивув
альна частина рішення повинн
а мати також посилання на зак
он та інші нормативні акти ма
теріального права, на підста
ві яких визначено права і обо
вязки сторін у спірних пра
вовідносинах. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому п
овно відображені обставини,
які мають значення для даної
справи, висновки суду про вст
ановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відпо
відають дійсності і підтверд
жуються достовірними доказа
ми, дослідженими в судовому з
асіданні. Резолютивна частин
а рішення повинна містити чі
ткі та безумовні висновки, що
ґрунтуються на аналізі та оц
інці фактичних обставин викл
адених у його мотивувальній
частині, та відповідати заст
осованим до спірних відносин
нормам права.
Відповідно до приписів ст. с
т. 45, 47, 43 ГПК України судові ріше
ння приймаються судом за рез
ультатами обговорення усіх о
бставин справи та за умови зд
ійснення за своїм внутрішнім
переконанням оцінки доказів
, що ґрунтується на всебічном
у, повному і обєктивному ро
згляді всіх обставин справи
в їх сукупності, керуючись за
коном.
Прийняті у справі рішення т
а постанова вказаним вимогам
не відповідають.
Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судам
и, 22.07.2002 р. між Відділенням ФДМУ (п
родавець) та Товариством (пок
упець) укладено договір № 110 ку
півлі-продажу пакету акцій В
АТ “Український науково-досл
ідний інститут текстильної п
ромисловості” за конкурсом (
надалі Договір), який посві
дчено приватним нотаріусом К
иївського міського нотаріал
ьного округу ОСОБА_2 Відпо
відно до умов Договору прода
вець зобов'язався передати у
власність покупця пакет акц
ій ВАТ “Український науково-
дослідний інститут текстиль
ної промисловості” в кількос
ті 75210 штук номінальної вартіс
тю пакета акцій 18802,50 грн., а поку
пець зобов'язався сплатити з
а вказаний пакет ціну продаж
у, прийняти цей пакет акцій і в
иконати умови, передбачені Д
оговором (пункти 1, 2 Договору). З
гідно з п. п. 2, 3 Договору пакет а
кцій продано за 25000 грн., а його п
ередачу оформлено актом прий
мання-передачі від 17.09.2002 р.
Відповідно до п. 12.1 Договору
Товариство зобов'язалось про
тягом двох років з дати підпи
сання Договору внести інвест
иції в сумі 865000 грн., а саме 550000 г
рн. на розвиток і технічне пер
еозброєння експериментальн
ого виробництва інституту, 2000
00 грн. на переоснащення випроб
увальної лабораторії, 100000 грн.
на реконструкцію науково-дос
лідних лабораторій, 15000 грн. на
погашення кредиторської заб
оргованості.
Приймаючи рішення та поста
нову про розірвання Договору
, стягнення штрафу та пені суд
и виходили з обставин ненале
жного виконання Товариством
наведених зобов'язань.
Проте, вказані висновки слі
д визнати необґрунтованими.

Суди безпідставно не прийн
яли до уваги посилання Товар
иства на ухвалу Голосіївсько
го районного суду м. Києва від
18.07.2003 р. у справі за позовом ОС
ОБА_1 до Державної комісії з
цінних паперів та фондового
ринку та Товариства про визн
ання недійсним договору і зо
бов'язання, а також про застос
ування до Товариства санкцій
за порушення вимог законода
вства, якою заборонено до роз
гляду справи по суті Товарис
тву та будь-яким іншим особам
вчиняти будь-які дії щодо вик
онання пунктів 12.1, 22 Договору №
110 від 22.07.2002 р. купівлі-продажу па
кета акцій ВАТ “Український
науково-дослідний інститут т
екстильної промисловості” з
а конкурсом, в тому числі щодо
внесення інвестиційних зобо
в'язань (сплати грошових внес
ків) та нарахування пені за не
виконання зобов'язань по вне
сенню коштів.
Наявність такої ухвали суд
у означає, що з моменту введен
ня заборони Товариство не ма
ло права вчиняти певні дії не
залежно від того, чи передава
лася ухвала суду державній в
иконавчій службі для вчиненн
я виконавчих дій.
В силу ст. 124 Конституції Укра
їни судові рішення є обов'язк
овими до виконання на всій те
риторії України.
Відповідно до ст. 14 ЦПК Украї
ни (1963 р.) рішення, ухвала і поста
нова суду або судді, що набрал
и законної сили, є обов'язкови
ми для всіх органів, підприєм
ств, установ, організацій, слу
жбових осіб та громадян і під
лягають виконанню на всій те
риторії України.
Згідно ст. 14 ЦПК України (2004 р.) с
удові рішення, що набрали зак
онної сили, обов'язкові для вс
іх органів державної влади і
органів місцевого самовряду
вання, підприємств, установ, о
рганізацій, посадових чи слу
жбових осіб та громадян і під
лягають виконанню на всій те
риторії України, а у випадках
, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язк
овість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами
. Невиконання судового рішен
ня є підставою для відповіда
льності, встановленої законо
м.
Пункт 9 ч. 3 ст. 129 Конституції У
країни обов'язковість рішень
суду є однією із основних зас
ад судочинства.
Судами не надано належної о
цінки твердженням Товариств
а про те, що наявність ухвали Г
олосіївського районного суд
у м. Києва від 18.07.2003 р. перешкодил
о своєчасному виконанню зобо
в'язань за Договором, а також п
ро необхідність застосуванн
я до спірних відносин сторін
положень ст. 614 ЦК України. Водн
очас, висновки судів про відс
утність підстав для звільнен
ня відповідача від відповіда
льності за порушення умов до
говору є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК Укра
їни особа, яка порушила зобов
'язання, несе відповідальніс
ть за наявності її вини, якщо і
нше не встановлено договором
або законом.
А присуджуючи до стягнення
пеню та штраф суди безпідста
вно не обговорили можливість
застосування цих двох видів
відповідальності одночасно
, враховуючи конституційний
принцип, відповідно до якого
ніхто не може бути двічі прит
ягнений до юридичної відпові
дальності одного виду за одн
е й те саме правопорушення (ст
. 61 Конституції України). Крім ц
ього, судами не встановлені о
бставини щодо втрати ухвалою
Голосіївського районного су
ду м. Києва від 18.07.2003 р. чинності,
як необхідної в даному випад
ку умови для нарахування пен
і та визначення моменту, з яко
го вона могла б нараховувати
ся.
Викладене свідчить про те, щ
о судами при розгляді справи
не були достатньо враховані
вимоги законодавства.
Неповне дослідження факти
чних обставин та неналежне з
ясування дійсних прав і об
овязків сторін унеможливл
ює правильне застосування ма
теріального закону, що регул
ює спірні правовідносини.
Прийняті у справі рішення т
а постанова не відповідають
ст. ст. 84, 105 ГПК України та вимога
м, що викладені в постанові Пл
енуму Верховного Суду Україн
и від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове ріше
ння” зі змінами та доповненн
ями.
Згідно ст. ст. 1115, 1117 ГПК України
касаційна інстанція викорис
товує процесуальні права суд
у першої інстанції виключно
для перевірки юридичної оцін
ки обставин справи та повнот
и їх встановлення у рішенні а
бо постанові господарського
суду. Касаційна інстанція не
має права встановлювати або
вважати доведеними обстави
ни, які не були встановлені у р
ішенні або постанові господа
рського суду або відхилені н
им, вирішувати питання про до
стовірність того чи іншого д
оказу, про перевагу одних док
азів над іншими, збирати нов
і докази або додатково перев
іряти докази.
У звязку із вищевикладен
им колегія суддів вважає, що п
риймаючи рішення та постанов
у, суди надали неповну та неві
рну юридичну оцінку обставин
ам справи, порушили і неправи
льно застосували норми матер
іального та процесуального п
рава, в звязку з чим, врахову
ючи межі перегляду справи в к
асаційній інстанції (ст.1117 ГПК
України), рішення та постанов
а підлягають скасуванню, а сп
рава передачі на новий розгл
яд місцевому господарському
суду.
При новому розгляді справи
місцевому господарському су
ду необхідно врахувати викла
дене, всебічно і повно зясу
вати та перевірити всі факти
чні обставини справи, витреб
увати та надати обєктивну
оцінку доказам, які мають юри
дичне значення для її розгля
ду, правильно застосувати но
рми матеріального та процесу
ального права.
Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 ГП
К України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ТОВ
“Торговий дім “Веретено-Текс
тиль” задовольнити.
Постанову Київського апел
яційного господарського суд
у від 22.08.2007 р. та рішення господа
рського суду міста Києва від
24.04.2007 р. у справі № 40/440 скасувати.

Справу передати на новий ро
згляд до господарського суду
міста Києва.
Головуючий, суддя

Т. Козир

С у д д і

Н. Мележик

О. Подоляк