ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

18.01.07                                                                                           Справа  № 18/257

Львівський апеляційний господарський суд в складі

колегії головуючого – судді                                    Дух Я.В.

суддів                                                                           Слука М.Г.

Краєвська М.В.

розглянувши апеляційну скаргу  Виробничого Управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Коломия

на рішення          Господарського   суду  Івано-Франківської області

від                          26.10.2006 року

у справі                 № 3/179

за   позовом    ТзОВ Спільне Українська-Чеське підприємство “Ферум трейд”, м. Івано-Франківськ

до відповідача  Виробничого Управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Коломия

про                          стягнення 355 035,01 грн. боргу

за участю представників:

від Позивача: не з'явився;

від Відповідача: Святненко С.В. –представник, довіреність в матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ:

Представнику відповідача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.. 22 ГПК України.

Розпорядженням   голови  Львівського  апеляційного  господарського  суду  від 18.01.2006 року  змінено  склад  колегії:  замість  судді  Якімець Г.Г.  введено  суддю Слуку М.Г.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області  від 26.10.2006р. у справі №18/257 задоволено позовні вимоги ТзОВ Спільне Українська-Чеське підприємство “Ферум трейд”, м. Івано-Франківськ  та стягнуто з  Виробничого Управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Коломия  355 035,01 грн. боргу, 3551,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Виробниче Управління водопровідно-каналізаційного господарства (відповідач у справі) –надалі скаржник, подало апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення  таким, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати, виходячи, зокрема з такого:

- відповідач не отримував жодного повідомлення про відступлення права грошової вимоги та вимоги про сплату заборгованості;

- відповідно до ч.3 ст. 1079 ЦК України, фактором може бути банк або банківська установа, а також фізична особа-суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, проте позивачем доказів, які б підтверджували його право здійснювати факторингові операції, суду першої інстанції не подано.

ТзОВ Спільне Українська-Чеське підприємство “Ферум трейд”  (позивач у справі) аргументованого відзиву на апеляційну скаргу не представив, явки свого представника в судове засідання не забезпечив, своїм конституційним правом на захист не скористався, хоча належним чином і своєчасно був повідомлений про час і місце проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу і відзив позивача на неї  на неї,  заслухавши пояснення  представника відповідача в судовому засіданні,  перевіривши  юридичну оцінку  обставин  справи  та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування  місцевим господарським судом при винесенні  рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що  апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Відповідно  до  вимог  ст.  4-7  ГПК  України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної  істини,  тобто  відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.  43 ГПК України,  згідно  з  якою господарський  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,  повному і об'єктивному  розгляді  в судовому  процесі всіх обставин справи в їх сукупності,  керуючись законом.

ТзОВ Спільне Українська-Чеське підприємство “Ферум трейд” 12.07.2006р. подало до місцевого господарського суду позов про стягнення з Коломийського Виробничого Управління водопровідно-каналізаційного господарства 355035,01 грн. боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що   01.11.2005р. між позивачем та ТзОВ ВКФ “Кварта” укладено договір факторингу, згідно якого останнє відступило позивачу  свої права грошової вимоги до боржника - Коломийського Виробничого Управління водопровідно-каналізаційного господарства, в сумі 355035,01 грн. боргу, який виник в результаті часткової неоплати відповідачем опротестованих нотаріусом простих векселів №481 на суму 280000,00 грн. та №483 на суму 211 185,00 грн.

Зі змісту ст. 11 ЦК України випливає, що цивільні права і обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій  осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією  породжують цивільні права і обов'язки.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Підстави виникнення господарських зобов'язань, визначені у ст. 174 ГК України, відповідно до якої господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до приписів ст. 202 ЦК України в контексті зі ст. 626 ЦК України, під  договорами визнається двосторонній правочин як погоджена дія двох сторін, спрямована на набуття, зміну або припинення  цивільних прав та обов'язків.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з наявних у справі матеріалів, 22.05.2001р. відповідачем було видано ТзОВ ВКФ “Кварта” простий вексель №481 зі строком платежу “по пред'явленню” на суму 280 000,00 грн., і який 07.11.2001року приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу Трачук Л.В. був опротестований, про що видано акт про протест векселя про неоплату АЕЕ№787714, зареєстрований в реєстрі за №9255.

10.07.2002р. приватним нотаріусом Тисменицького нотаріального округу Хохряковою О.В. винесено виконавчий напис ВАА №124827, який зареєстрований в реєстрі за №1004 про стягнення вказаної суми та плату за вчинення виконавчого напису у сумі 1710,00 грн., а всього 281 710,00 грн.

11.11.2004р. старшим державним виконавцем ДВС Коломийського районного управління юстиції О.Білейчуком винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в якій зазначено, що заборгованість оплачено в сумі 77395,00 грн., а також що Коломийське ВУВКГ  підпадає під дію Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” та про відсутність коштів на відкритих рахунках у всіх банківських установах.

Також  02.10.2001р. відповідачем було видано ТзОВ ВКФ “Кварта” простий вексель №483 зі строком платежу “по пред'явленню” на суму 211 185,00 грн., і який 07.11.2001року приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу Трачук Л.В. був опротестований, про що видано акт про протест векселя про неоплату АЕЕ№787716, зареєстрований в реєстрі за №9257.

10.07.2002р. приватним нотаріусом Тисменицького нотаріального округу Хохряковою О.В. винесено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №1005 про стягнення вказаної суми та плату за вчинення виконавчого напису у сумі 1710,00 грн., а всього 212 885,00 грн.

11.11.2004р. старшим державним виконавцем ДВС Коломийського районного управління юстиції О.Білейчуком винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в якій зазначено, що заборгованість оплачено в сумі 62164,99 грн., а також що Коломийське ВУВКГ  підпадає під дію Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” та про відсутність коштів на відкритих рахунках у всіх банківських установах.

01.11.2005р. між ТзОВ ВКФ “Кварта” та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до предмету якого фактор (позивач у справі) зобов'язується передати грошові кошти в сумі відповідно додатків №1 та №2, що є невід'ємною частиною договору, в розпорядження клієнта –ТзОВ ВКФ “Кварта” за плату, а останній зобов'язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржника, зазаченого в додатку №1 до даного договору за основним договором, який укладений між клієнтом та боржником (відповідачем у справі) та рішенням господарського суду Івано-Франківської області, що передбачені додатком №1 до даного договору.

Як вбачається з п.50 Акту прийому передачі матеріалів по дебіторській заборгованості ТзОВ ВКФ “Кварта” від 01.11.2005р. –додаток №2 до вказаного договору (а.с.8,9), заборгованість відповідача перед ТзОВ ВКФ “Кварта” становить 334 721,81 грн., яка була передана на стягнення у відповідності до зазначеного вище договору факторингу позивачу у справі.

На виконання умов зазначеного договору факторингу про уступку права вимоги, ТзОВ ВКФ “Кварта” передало позивачу документи, що свідчать право вимоги до відповідача, зокрема і  зазначені виконавчі написи від 10.07.2002р., акт про протест векселя від 07.11.2001р. та постанови  від 11.11.2004р., винесені старшим державним виконавцем ДВС Коломийського районного управління юстиції О.Білейчуком про повернення виконавчого документа –а саме виконавчого напису №1004 та №1005, вчиненого 10.07.2002р. приватним нотаріусом  Тисменицького нотаріального округу Хохряковою О.В. про стягнення з відповідача вартості неоплачених та опротестованих простих векселів (а.с.10-18).

Зазначене свідчить про те, що укладення договору факторингу відбулося після вчинення виконавчих написів нотаріуса та направлення їх на примусове виконання в порядку Закону України “Про виконавче провадження” до ДВС Коломийського районного управління юстиції , тобто на стадії виконання, на якій ТзОВ ВКФ “Кварта” набуло процесуального статусу стягувача.

Виконання виконавчих написів нотаріусів є невід'ємною стадією виконавчого процесу з примусового стягнення боргу і зміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше як на підставах та в порядку, визначеному Законом України “Про виконавче провадження” .

Так, згідно ст.. 11 Закону України “Про виконавче провадження” сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, яка зобов’язана за рішенням вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обов’язки, передбачені рішенням) або утриматися від їх вчинення.

У разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов’язкові тією мірою, в якій вони були б обов’язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином вказана стаття Закону не допускає зміну сторони у виконавчому провадженні шляхом укладення цивільно-правових договорів про уступку права вимоги, перевід боргу чи договорів факторингу, а тому набувач вимоги за такими договорами в жодному разі не може набути процесуального права стягувача.

Вказані вище обставини в контексті з зазначеними нормами матеріального права судом першої інстанції досліджені не були, що призвело до прийняття неправильного рішення у даній справі, адже відповідно до договору факторингу, укладеного на стадії  примусового виконання виконавчого напису, набувач такої вимоги не вправі замінювати сторону у виконавчому провадженні, а відтак звертатися з позовом про стягнення суми боргу, стягнення якої уже знаходиться на примусовому виконанні в порядку Закону України “Про виконавче провадження”.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід задоволити та  рішення Господарського суду Івано-Франківської області  від 26.10.2006р. у справі №18/257 скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТзОВ Спільне Українська-Чеське підприємство “Ферум трейд”, про стягнення з  Виробничого Управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Коломия  355 035,01 грн. боргу, - відмовити.

Судові витрати за розгляд справи в місцевому господарському суді та за розгляд  апеляційної скарги слід віднести на позивача.

Керуючись ст. 99, 101-105  Господарського процесуального кодексу України,-

Львівський апеляційний господарський суд  ПОСТАНОВИВ :

1.          Апеляційну скаргу задоволити.

2.          Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2006р. у справі №18/257 скасувати. Прийняти нове рішення. В позові відмовити.

3.          Судові витрати за розгляд справи в місцевому господарському суді та за розгляд апеляційної скарги віднести на ТзОВ Спільне Українська-Чеське підприємство “Ферум трейд”

4.          Доручити місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

5.          Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

6.          Справу №18/257 повернути в Господарський суд Івано-Франківської  області.

Головуючий суддя                                                              Дух Я.В.

Суддя                                                                                            Слука М.Г.

Суддя                                                                                     Краєвська М.В.