ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

14.06.2007 р.                                                                      Справа №16/182

за позовом  Товариство з обмеженою відповідальністю "КапСтройСервіс", вул. Миру, 68,Харків,61055

до  Товариство з обмеженою відповідальністю "Лтава-2", вул.Жовтнева, 60-А,Полтава,Полтавська область,36039

про стягнення  грошових коштів

Суддя  Тимощенко О.М.

Представники:

від позивача:  Криворучко О.А., дов. від 12.06.2007р.

від відповідача: не з"явився

Суть справи:   Розглядається позовна заява про зобов'язання відповідача прийняти роботи та підписати акт виконаних робіт за вересень 2006р. по договору № 1 від 08.06.2006р. та про стягнення  21588,00 грн. основного боргу, 3095,35 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору підряду № 1 від 08.06.2006р.

Відповідач не скористався наданими йому правами (ст. 22 ГПК України) для захисту своїх інтересів, а саме: його представник   в судове засідання не з’явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, відзив на позов не надав.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо,  і господарський суд   повідомляв    належним чином  відповідача  про час, дату  і місце проведення судового засідання, згідно з п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом вищого господарського суду України (від 10.12.2002р. №75), а неявка  відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, то справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника  позивача, суд встановив, що 08.06.2006р. між сторонами по справі укладено договір підряду № 1, відповідно до умов якого позивач зобов'язався виконати роботи по відділці фасаду магазину по вул. Зодочевська, 25, м. Харків, а відповідач - створити підряднику необхідні умови для виконання робіт, прийняти дані роботи та оплатити їх вартість.

Позивач свої зобов'язання за даним  договором виконав,  на загальну суму 35990,00 грн., про що свідчить підписаний сторонами акт виконаних робіт за липень 2006р., відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, частково розрахувався за виконані роботи на суму 25651,00 грн.

Cума боргу за виконані роботи за липень 2006р.  складає 10339,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач відмовився підписати акт виконаних робіт за роботи, виконані у вересні 2006р. на суму 11249,00 грн. та оплатити  вартість цих робіт.

У  відповідності  до п. 2.2.2 та  п. 2.2.4  Договору  Замовник  (відповідач) зобов'язаний на протязі  3 їх днів  підписати   акт  виконаних робіт.  У випадку     неможливості   підписання  акту   виконаних    робіт   Замовник зобов'язаний    у   той   же   строк   надати   мотивовану   відповідь,   у противному  випадкові роботи  вважаються прийнятими.

Згідно вимог ст.882 ЦК України  Замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором підряду, або якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний  негайно  розпочати їх прийняття.

Згідно ст.853 ЦК України замовник зобов'язаний  прийняти роботу, виконану  підрядником  відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від  умов договору або інших недоліків негайно заявити про них  підрядникові.

Якщо замовник  не зробив  такої заяви, вів втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору. Не допускаються  одностороння   відмова   від   виконання зобов'язань,  крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Факт виконання робіт підтверджується відповідними доказами ( в мат.справи).

Отже, позовні вимоги в частині стягнення  21588,00 грн. заборгованості за виконані роботи за липень та вересень 2006р. обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не заперечуються та підлягають задоволенню.

Відповідно  до   п. 2.2.3. Договору   за   несвоєчасне   прийняття робіт Замовник зобов'язаний виплатити пеню у розмірі   1% від  ціни  Договору, яка за своєю правовою природою фактично є штрафом,   що складає 558,04  грн.

П. 6.5 Договору передбачено, що за прострочку оплати виконаних робіт, Замовник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочки, що становить, за розрахунками позивача, 1889,67 грн. (за  період з вересня 2006р. по березень 2007р.)

Однак, ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за  прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов”язання мало бути виконано.

Суд приходить до висновку відмовити позивачу в частині стягнення  159,50 грн. пені, нарахованої за березень 2007р.

Згідно зі ст. 625 ЦК України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити  3% річних  від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три проценти річних становить 647,64 грн.

Отже, до стягнення підлягає: 21587,96 грн. основного боргу, 558,04 грн. пені, 1730,17 грн. пені та 647,64 грн. річних.

Дослідивши матеріали справи,  суд вважає, що заявлена позивачем вимога про спонукання відповідача оформити належним чином  акт  виконаних робіт за  вересень 2006р. по договору № 1 від 08.06.2006р.  не відповідає способам захисту порушеного права, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.20  Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання. Кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначеного суб'єкта захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення: примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, зі змісту наведених норм закону вбачається, що вимога  про спонукання відповідача оформити належним чином акт виконаних робіт (підписати його) , може мати місце лише в аспекті юридичної оцінки обставин справи та обґрунтованості заявлених вимог в процесі розгляду спору про право матеріальне, проте не може бути предметом окремого позову. І як наслідок,  позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 33,43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лтава-2" (м. Полтава, вул. Жовтнева, 60а, р/р 8001 в ПРУ КБ "Приватбанк", МФО 331401, код 13936016) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КапСтройСервіс" (м. Харків, вул. Мира, 68, п/р 2980 у ФБ "Фінанси та кредит" у м. Харкові, МФО 350697, ) - 21587,96 грн. основного боргу, 558,04 грн. пені за несвоєчасне прийняття робіт, 1730,17 грн. пені  за несвоєчасно сплачену суму,  647,64 грн. річних,  245,23 грн. державного мита та  59,00 грн.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Суддя                                                                                       Тимощенко О.М.

Згідно з оригіналом.

Помічник судді              Онищенко О.В.