ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "20" грудня 2007 р. по справі № 1/143-38

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Столяр"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних конструкцій"

про стягнення 276 390,29 грн.

Суддя Гончар М.М.

Представники сторін:

від позивача: Щербюк О.Ю., довір. №17/10-07 від 17.10.2007 року, Зубковська Г.В. – директор

від відповідача: Величко С.О., довір. від 22.05.2007 року, Чиранюк В.С. – гол. бухгалтер

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз’яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України роз’яснено процесуальні права та обов’язки сторін.

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Столяр" просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних конструкцій" 276390, 29 грн. заборгованості за поставлені товари в період з грудня 2006 року по 29.08.2007 року.

Відповідач у відзиві та представники відповідача в судовому засіданні визнав заборгованість в сумі 176804,51 грн. В решті суми 80 648,25 грн. позов заперечує з причин пропуску позивачем позовної давності, т. я. вважає, що ця заборгованість була станом на 01.01.2004 року, а позивачем зарахування перерахованих відповідачем коштів проводилось не у відповідності з платіжними дорученнями відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та представників відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Товариства з обмеженою відповідальністю "Столяр" поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних конструкцій" товарів на загальну суму 208 378,26 грн., що підтверджується видатковими накладними та довіреностями (а.с.11-86) за період з грудня 2006 року.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права і обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов’язки.

Відповідно до цього цивільні права і обов’язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Отже, з моменту отримання товару між сторонами виникли цивільно–правові відносини, які регулюються як загальними положеннями про зобов'язання так і окремими зобов’язаннями, зокрема, купівля-продаж.

За договором купівлі – продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов’язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Договір на поставку товарів сторонами не укладався, рахунки не надсилалися, в накладних дата оплати товару не обумовлювалась. Факт отримання товару на зазначену суму відповідач не заперечував.

Позивач виконав свої зобов’язання відповідно до закону, поставив товар, відповідачем зобов’язання виконані частково.

Відповідно до пункту 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про оплату товару від 27.09.2007 року, яка останнім залишена без відповіді і задоволення.

Заборгованість на день розгляду справи складає 276 390 грн. 29 коп., підставна, підтверджена матеріалами справи, і в цій сумі позов підлягає задоволенню відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, оскільки господарські зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Заперечення відповідача з посиланням на пропуск позивачем позовної давності за 2003 рік в сумі 80 тис. грн. не заслуговує на увагу, т. я. в позовній заяві ставилась вимога про стягнення боргу за період з грудня 2006 року по червень 2007 року включно. Зазначення в платіжних дорученням призначення платежу по конкретних рахунках не відповідає дійсності, т. я. рахунки для оплати позивачем не надсилалися і представниками відповідача в засідання суду рахунки не були представлені. Головний бухгалтер відповідача в судовому засіданні 20.12.2007 року пояснила, що оплата товару сьогодні на сьогодні, як зазначено в платіжних дорученнях, не проводилась з ряду причин, в т. ч. фінансових.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача необхідно покласти державне мито в сумі 2 763,90 грн. та стягнути з відповідача 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись статтями 11, 530, 625, 655 Цивільного кодексу України, статтями 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних конструкцій", м. Луцьк, провул. Комунальний, 4, код 23251236 (р/р260023818 в АППБ "Райффайзенбанк Аваль", МФО 303569) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Столяр", м. Луцьк, провул. Комунальний, 4, код 30659117 (р/р968 в УСБ, МФО 303019) 276 390 грн. 29 коп. заборгованості за поставлений товар, 2 763 грн. 90 коп. в повернення витрат по сплаті державного мита та 118 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                    М.М. Гончар