ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 квітня 2007 р.

№ 2-2856/05

Вищий господарський  суд
України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу

Апеляційного суду міста
Києва  від 19.07.05  у цивільній справі №2-479/2005 (2-2856/05)
Печерського районного суду міста Києва

за позовом

ОСОБА_1

до

ТзОВ “Украналіт-Еко”,  ОСОБА_2

3-тя особа

ТОВ “Реєстр-Інформ”

про

визнання недійсним договору
купівлі-продажу цінних паперів

У
справі взяли участь представники

позивача:          не з'явилися

відповідача:  ОСОБА_3., довір. у спарві

3-тя
особа:     не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 15.04.05 (суддя Волкова С.Я.)
позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу  цінних паперів №НОМЕР_1,
укладений 10.03.04 мід ТОВ “Украналіт-Еко” та ОСОБА_2, за яким товариство
продало, а ОСОБА_2 купив прості іменні акції ВАТ “Український НДІ аналітичного
приладобудування” у кількості 101800 штук номінальною вартістю 0,25 грн.
Зобов'язано ОСОБА_2. повернути ТОВ “Украналіт-Еко” 101800 простих іменних
акцій, зобов'язаноТОВ “Реєстр-Інформ” списати 101800 простих іменних акцій з
рахунку ОСОБА_2. та зарахувати зазначені акції
на рахунок ТОВ “Украналіт-Еко”.

Ухвалою від 19.07.05 Апеляційного
суду міста Києва (колегія суддів у складі: Ратнікової В.М. -головуючої,
Українець Л.Д., Горелкіної Н.А.) рішення
Печерського районного суду міста Києва від 15.04.05 скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала апеляційного суду
мотивована тим, що  судом першої
інстанції  було порушено норми
процесуального права, а саме, справа була розглянута у відсутності відповідача
та його представників, не повідомлених належним чином про час  та місце розгляду справи, оскільки в
матеріалах справи відсутні дані про
вручення  судових повісток під
розпис відповідачу чи членам його сім'ї та представникам відповідача.

Не погоджуючись з ухвалою суду
апеляційної інстанції,  позивач-  ОСОБА_1звернувся з касаційною скаргою, в
якій  просить її скасувати, посилаючись
на  неправильне застосування та порушення
судом норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції в порушення ч.2
ст.301 та ч.4 ст. 302 ЦК України не дослідив докази, що були в матеріалах
справи, а саме , лист Київської міської дирекції “Укрпошта” №06-с-1030 від
07.07.05, з якого вбачається, що згідно “Правил надання послуг поштового
зв'язку” (далі Правила) на бланку повідомлення про вручення поштового
відправлення адресат (одержував) проставляє особистий підпис тільки  при одержанні відправлення з позначкою “Вручити
особисто”, в інших випадках працівник зв'язку зазначає призвіще, кому вручено.
Судом неправильно застосовано ст.121 Правил. Скаржник наголошує, що висновок
спеціаліста №НОМЕР_2 Київського НДІСЕ від 13.05.05 не може вважатися належним
доказом у справі, оскільки експертиза має бути призначена судом  в порядку забезпечення доказів та відповідно
до ч.4 ст.57 ст. 60 ЦПК України, а  в
якості доказів у справі судом може бути прийнятий лише висновок експерта, а не
висновок спеціаліста.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями
належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм
процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню  з
наступних підстав.

Згідно п.6 Прикінцевих  положень Закону України “Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів” касаційні скарги на рішення судів у
справах, передбачених п.2 Прикінцевих положень цього Закону , що подані до
набрання чинності цим Законом, по яких провадження не порушено Верховним Судом
України чи Вищим адміністративним судом України, передаються для розгляду до
Вищого господарського суду України.

Судом апеляційної  інстанції встановлено, що справа призначалася
до розгляду тричі: 20.01.05, 03.02.05, 15.04.05 та була розглянута  у відсутності
відповідача та його представників 15.04.05, які належним чином не були
повідомлені про час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи
відсутні дані про вручення судових повісток під розпис відповідачу чи членам
його сім'ї та представникам відповідача. Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що повідомлення про вручення поштового  відправлення (а.с.144) не можна вважати
підтвердженням належного повідомлення відповідача  про день та час слухання справи 15.04.05,
оскільки повідомлення містить виправлення. Це підтверджується висновком
спеціаліста №НОМЕР_2 КНДІСЕ  від
13.05.05.

Як вбачається з матеріалів справи в
судовому засіданні від 03.02.05 було оголошено перерву до  вирішення справи в суді апеляційної інстанції
(протокол судового засідання а.с.117).

Згідно повідомлення Печерського
райсуду  (а.с.137) справу призначено до
розгляду на 15.04.05. Сторони у справі було попереджено про відповідальність за
неявку у судове засідання та зазначено про обов'язковість  явки представників сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 172 ЦПК
України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із
сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, щодо яких немає
відомостей про вручення їм повісток.

Відповідно до ч.3 статті 104 ГПК
України розгляд господарським судом справи за відсутності будь-якої з сторін,
не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є порушенням
норм процесуального права і в будь-якому випадку-підставою для скасування
рішення місцевого суду апеляційною інстанцією.

Порядок вручення  судової повістки передбачений ст.ст. 90,94
ЦПК України, що діяв на той час. В статті 94 зазначено, що повістки, адресовані
громадянам, вручаються їм під розписку. Зворотня розписка з їх підписом
підлягає поверненню в суд з зазначенням часу отримання.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що судова повістка про виклик в суд ОСОБА_2. в установленому
порядку йому не вручена.

З огляду на вищевикладене,
посилання скаржника на неправильне застосування судом апеляційної інстанції
п.121 Правил колегія суддів відхиляє.

Відповідно ст. 1117
Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права. Згідно імперативних вимог ч.2 ст.1117
ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені чи відхилені судом, вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу, збирати нові докази чи
додатково перевіряти докази.

Тому доводи скаржника про те, що
суд апеляційної інстанції неправомірно послався на висновок спеціаліста
№НОМЕР_2 КНДІСЕ від 13.05.05 як на належний доказ у справі колегія суддів до уваги
взяти не може.

Решта доводів касаційної скарги
також зводяться до встановлення певних обставин справи, що не може бути
предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене колегія суддів
дійшла висновку, що підстав для скасування прийнятої у справі ухвали суду
апеляційної інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.  1115, 1117,
1119,11111 ,11113 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, ухвалу Апеляційного суду міста Києва  від 19.07.05 у цивільній справі №2-479/2005
(2-2856/05) Печерського районного суду міста Києва
-без змін.

Справу направити до господарського
суду міста Києва для розгляду по суті.

Головуючий
В.Овечкін

судді:
Є.Чернов

В.Цвігун