ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

08.11.2007
Справа №2-15/8405-2007

За позовом Повного товариства «Уран-Юг н.с.» (95022, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Бела Куна, б. 1, к. 20, ідентифікаційний код 31095621)

До відповідача Кооперативного оптово-роздрібного торгівельного підприємства (95051, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Жигаліної, 11, ідентифікаційний код 01757107)

Про стягнення 16093,26 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А.Іщенко

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Карпушенко І.В., довіреність б/н від 03.07.2007 р., у справі

Від відповідача – Белов Є.В., довіреність б/н від 14.08.2007 р., у справі

Обставини справи: Повне товариство «Уран-Юг н.с.» звернулося з позовом до Господарського суду АР Крим до відповідача Кооперативного оптово-роздрібного торгівельного підприємства про стягнення 16093,26 грн. майнової шкоди за порушення гошових зобов’язань за виконані позивачем ремонтно-будівельні роботи з ремонту м’язової покрівлі будівлі, яка належить відповідачу, з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати виконаних позивачем робіт за договором № 7 від 23.04.2002 р.,  в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 23882,00 грн., яка була стягнута згідно з рішенням суду. Позивачем за весь час прострочення відповідачем свого зобов’язання нараховані інфляційні втрати у розмірі 12809,48 грн. та річні у розмірі 3283,78 грн., що і стало приводом для звернення Повного товариства «Уран-Юг н.с.» з позовом до суду про стягнення вказаної суми в примусовому порядку.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позов, мотивуючи тим, що відповідно до умов Договору у Кооперативного оптово-роздрібного торгівельного підприємства зобов’язання оплатити виконані роботи виникає після підписання акту виконаних підрядних робіт. Оскільки відповідачем зазначений акт не підписаний, зобов’язання щодо оплати виконаних підрядних робіт не виникло, а отже прострочення виконання грошового зобов’язання також не настало.

22.08.2007 р. до канцелярії господарського суду АР Крим надійшла заява позивача про зміну предмету спору в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 16093,26 грн. – за порушення грошового зобов’язання у розмірі 23882,00 грн. по Договору від 23.04.2002 р. в період з червня 2002 р. по березень 2007 р.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні представником відповідача наданий додатковий відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що позивачем не було здійснено дій, передбачених частиною 5 статті 853 Цивільного кодексу України. Крім того, позивачем не визначений чітко моменту виникнення зобов’язання по оплаті, таким чином не було встановлено строку, з якого слід рахувати період начислення прострочення.

У судовому засіданні представник позивача надав суду заяву в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 14369,82 грн. а також 3% річних у розмірі 3283,78 грн.

Суд вважає за можливе вказану заяву задовольнити, прийняти зміну позовних вимог,  оскільки це не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси та не суперечить  частині 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Господарського суду АР Крим від 26.04.2007 р. у справі № 2-2/1382-2006 а також Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р. у цій же справі, що набрали законної сили, встановлено наступне.

23.04.2002 року між повним товариством „Уран-Юг н.с.” та кооперативним гуртово-роздрібним торгівельним підприємством був укладений договір № 7, відповідно до пункту 1.1 якого, сторони домовились про виконання ремонтно-будівельних робіт. Повне товариство „Уран-Юг н.с.” прийняло на себе зобов`язання виконати своїми силами із своїх матеріалів та матеріалів замовника ремонт м`якої крівлі за адресою: м. Сімферополь, вул. Жигалиної.

Згідно з пунктом 2.1, договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до виконання кожною стороною своїх зобов`язань за договором.

Пунктом 4.2.2 договору від 23.04.2002 року закріплено, що замовник зобов’язується ознайомити Підприємство - позивача з майбутніми обсягами робіт та вимогами до виконуваної роботи, прийняти від підприємства за актом прийому-передачі виконані роботи.

Вказані факти мають преюдиціальний характер, оскільки згідно частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Так, у провадженні господарського суду АР Крим знаходилась господарська справа № 2-28/3503-2006 за позовом повного товариства „Уран-Юг н.с.” до кооперативного оптово-роздрібного торгівельного підприємства „Кримспожівспілка” про зобов'язання виконати умови договору підряду № 7 від 23.04.2002 року; за зустрічним позовом про розірвання договору підряду № 7 від 23.04.2002 року і повернення майна.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 24.02-17.03.2006 року у справі № 2-28/3503-2006 у задоволенні первісного позову повного товариства „Уран-Юг н.с.” про зобов’язання до виконання умов договору підряду відмовлено.           Провадження у справі за зустрічним позовом кооперативного гуртово-роздрібного торгівельного підприємства припинено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.08.2006 року рішення господарського суду АР Крим від 24.02-17.03.2006 року у справі № 2-28/3503-2006 змінено, позов повного товариства „Уран-Юг н.с.” задоволено та зобов`язано кооперативне гуртово-роздрібне торгівельне підприємство виконати пункт 4.2.2 договору № 7 від 23.047.2002 року шляхом підписання акту прийому виконаних робіт по ремонту м'якої крівлі кооперативного гуртово-роздрібного торгівельного підприємства за адресою: м. Сімферополь, вул. Жигалиної, 11.

Під час розгляду господарської справи № 2-28/3503-2006 було встановлено факт участі громадянина Бобирь П.І. у виконанні ремонтних робіт по укладанню м`якої крівлі на об’єкті по вул. Жигаліної, 11 у м. Сімферополі; факт здійснення ремонтних робіт по укладанню м`якої крівлі на об’єкті по вул. Жигаліної, 11 у м. Сімферополі в період з квітня по травень 2002 року; факт приймання представником кооперативного гуртово-роздрібного торгівельного підприємства –відповідача, після перевірки виконаних робіт; відсутність збоку замовника заперечень щодо якості виконаних робіт по укладанню м`якої крівлі.

Також судом було встановлено, що на момент виконання позивачем в період з квітня по травень 2002 року робіт по укладанню м`якої крівлі на об’єкті кооперативного гуртово-роздрібного торгівельного підприємства, відповідачем не надано суду доказів існування між ним та повним товариством „Уран Юг н.с.” інших договорів крім підписаного 23.04.2002 року.

Також мало місце звернення позивача до кооперативного гуртово-роздрібного торгівельного підприємства з вимогою про підписання акту прийому виконаних робіт та їх оплати, що підтверджується листом повного товариства „Уран-Юг н.с.” від 10.02.2005 року.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.08.2006 року у справі № 2-28/3503-2006 у встановленому законом порядку не було скасовано, у зв’язку з чим, встановлені нею обставини є фактами  у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином має місце доведення факту здійснення робіт та відмова замовника –відповідача від їх прийняття.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду АР Крим від 09.08.2006 р у справі № 2-28/3503-2006 та Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду АР Крим від 03.07.2007 р. у справі № 2-2/1382-2006 був встановлений факт ухилення відповідача від виконання прийнятих на себе на підставі договору № 7 від 23.04.2002 року зобов’язань.

В той час, як статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду АР Крим від 09.08.2006 р у справі № 2-28/3503-2006 Кооперативне оптово-роздрібне торгівельне підприємство було зобов’язано виконати пункт 4.2.2 Договору № 7 від 23.07.2002 р. шляхом підписання акту прийому виконаних робіт по ремонту м’якої крівлі Кооперативного оптово-роздрібного торгівельного підприємства за адресою : м. Сімферополь, вул.. Жигалиної, 11.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду АР Крим від 03.07.2007 р. у справі № 2-2/1382-2006 було залишено в силі рішення господарського суду АР Крим від 26.04.2007 р. по справі № 2-2/1382-2006, яким було стягнено з Кооперативного оптово-роздрібного торгівельного підприємства на користь Повного товариства «Уран-Юг н.с.» 23882,00 грн. заборгованості за виконані підрядні роботи.

Згідно до частини 2 статті 853 Цивільного кодексу України якщо ухилення замовника від прийняття виконаної роботи спричинило зміну строку здачі роботи, вважається, що право власності на виготовлену (перероблену) річ перейшло до замовника у момент, коли мало відбутися її передання.

Як вбачається з вищезгаданих постанов Севастопольського апеляційного господарського суду, ними встановлено, що позивач у виконання взятих на себе зобов’язань за договором виконав для відповідача в період з 23.04.2002 р. по 30.05.2002 р. роботи, передбачені укладеним договором та кошторисом на виконання робіт.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Відповідно до пункту 4 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України №02-5/223 від 12.05.1992 р. „Про деякі питання, пов’язані з застосуванням індексу інфляції” якщо після прийняття господарським судом рішення про відшкодування збитків, їх розмір збільшився в результаті росту цін на майно або роботи, кредитор не позбавлений права подати новий позов до винної особи.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму річних та інфляційних втрат, нарахованих у зв’язку з простроченням виконання відповідачем свого зобов’язання  за період з червня 2002 року по липень 2007 р.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов виснвку про обгрунтованість вимог позивача, отже, вимоги про стягнення з Кооперативного оптово-роздрібного торгівельного підприємства 3% річних від простроченої суми у розмірі 3283,78 грн. за період з 01.06.2002 р. по 31.07.2007 р. а також інфляційні втрати у розмірі 14369,82 грн. за період з 01.06.2002 р. по 31.07.2007 р. підтверджуються матеріалами справи та підлягають стягненню з відповідача.

Посиланні відповідача на частину 5 статті 853 Цивільного кодексу України не можуть бути прийняті судом як підстава звільнення відповідача від відповідальності. Так, згідно вказаної норми якщо замовник протягом одного місяця ухиляється від прийняття виконаної роботи, підрядник має право після дворазового попередження продати результат роботи, а суму виторгу, з вирахуванням усіх належних підрядникові платежів, внести в депозит нотаріуса на ім'я замовника, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 19 Конституції України презюмує, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною 5 статті 853 Цивільного кодексу України закріплено право підрядника після дворазового попередження продати результат роботи, а не його прямий обов’язок.

Згідно статті 12 Цивільного кодексу України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення в порядку статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 13.11.2007 р.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Кооперативного оптово-роздрібного торгівельного підприємства (95051, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Жигаліної, 11, ідентифікаційний код 01757107)  на користь Повного товариства «Уран-Юг н.с.» (95022, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Бела Куна, б. 1, к. 20, ідентифікаційний код 31095621, р/р 260082510 в КРД АППБ «Аваль» МФО 324021)  3283,78 грн. річних, 14369,82 грн. інфляційних втрат, 176,54 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набуття судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.