ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

10.01.07                                                                                           Справа  № 3/248-22/319а

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                           Скрутовського П. Д.

суддів                                      Онишкевич В. В.

Слука М. Г.

Розглянувши апеляційну  скаргу  Львівського Дочірнього підприємства Датської компанії «Сіка Футвеер А/С», м. Львів б/н від 21.11.2006 р.

на постанову господарського суду Львівської   області  від 17.10.2006 р.

у справі  № 3/248-22/319А

за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Львівського Дочірнього підприємства Датської компанії «Сіка Футвеер А/С», м. Львів

про стягнення штрафних санкцій в розмірі 13 202 грн

за участю представників сторін:

від позивача –явка необов’язкова –Бондарець М. А. –представник (довіреність № 01-7/19-27 від 16.01.2006 р.)

від відповідача (скаржника) –явка необов’язкова –Худзій Д. М. –юрист (довіреність б/н від 05.09.2006 р.); Яницький О. П. –директор

Представникам сторін у судовому засіданні були роз’яснені права та обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України. Згідно клопотання сторін, технічна фіксація судового процесу не здійснюється, ведеться протокол судового засідання. Заяв про відвід суддів не надходило.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.12.2006 р. було задоволено клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження та прийнято апеляційну скаргу ДП Датської компанії «Сіка Футвеер А/с»до провадження, розгляд справи було призначено на 10.01.2007 р., явка сторін не була визнана обов’язковою.

Постановою господарського суду Львівської області від 17.10.2006 р. у справі № 3/248-22/319 А за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Львівського Дочірнього підприємства Датської компанії „Сіка Футвеер А/С”, м. Львів про стягнення 13 202 грн. штрафних санкцій за нестворення ще 1 робочого місця для працевлаштування інваліда у 2005 році позов задоволено повністю.

При винесенні оскаржуваної постанови, місцевий господарський суд керувався ст.ст. 18, 19, 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів” та мотивував її тим, що відповідачем не було подано доказів, що протягом 2005 року він інформував відповідні органи про створення (пристосування) необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Скаржник, відповідач у справі, не погодився з постановою господарського суду Львівської області, подав апеляційну скаргу, в якій вказує підстави, з яких вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, а слід прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що підприємством було подано у Шевченківський районний центр зайнятості м. Львова оперативну картку вакансій, де вказувалося вільне робоче місце для працевлаштування 1 інваліда, що підтверджується Листом центру зайнятості № 115/05 від 19.01.2006 р. Крім цього, апелянт вважає, що обов’язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов’язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів, такий обов’язок, на його думку, покладається на органи, перелічені у ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Позивач не скористався правом, наданим ст. 191 КАС України, не подав відзиву на апеляційну скаргу, проте його представник у судовому засіданні заперечив доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив постанову місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, звертаючись зокрема до Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затверджене Постановою Кабінету міністрів України № 314 від 03.05.1995 р., вказав, що відповідач не інформував державну службу зайнятості про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Розглянувши наявні матеріали справи, доводи та заперечення, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанову місцевого господарського суду слід змінити, а апеляційну скаргу задоволити частково з наступних підстав:

Відповідно до п. 1 ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, для підприємств, установ і організацій, незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8  до 25 чоловік –у кількості 1 робочого місця.

Із матеріалів справи, а саме із звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік, вбачається, що середньооблікова чисельність працівників на підприємстві у звітному періоді складала 50 чоловік, відповідно норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у звітному періодів повинен був становити в кількості 2 інвалідів, а не 1, - як зазначено у звіті, проте на підприємстві фактично у 2005 році було працевлаштовано лише 1 інваліда, який, згідно списку працюючих інвалідів-штатних працівників, які були зайняті на підприємстві у 2005 році, пропрацював повний робочий рік.

За п.п. 3.2.5 Інструкції із статистики кількості працівників, середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12.

Згідно змісту Листів Держкомстату № 6-2-7/230 від 21.10.2002 року та Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва № 6538 від 12.11.2003 р., у разі отримання при розрахунку не цілого значення показника необхідно заокруглювати його за загальними правилами арифметики до цілого значення.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Сплату штрафних санкцій підприємства (об'єднання), установи і організації провадять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів). У разі відсутності коштів штрафні санкції можуть бути застосовані шляхом звернення стягнення на майно підприємства (об'єднання), установи і організації в порядку, передбаченому законом.

Отже, відсутність в спірному періоді прибутку не звільняє відповідача від сплати штрафних санкцій за не створення робочого місця для працевлаштування інваліда.

Згідно з положеннями Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку і використання цих коштів, суми штрафних санкцій визначаються в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, незайняте інвалідом і виплачується підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, наступного за звітним. Суми штрафних санкцій перераховуються підприємствами в дохід державного бюджету на рахунки органів Державного казначейства, а у разі несплати в установлений термін, відділення Фонду соціального захисту інвалідів вживають заходів щодо їх стягнення у судовому порядку, керуючись також Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1434 від 26.09.2002 р., ст. 2 КАС України та ст. 124 Конституції України.

Із розрахунку заборгованості по платежу до Фонду за нестворені робочі місця для працевлаштування інвалідів за 2005 рік вбачається, що середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 13 202 грн., відповідно, відповідачу були нараховані штрафні санкції в такому ж розмірі за ще 1 нестворене належним чином робоче місце для працевлаштування інваліда.

На момент розгляду справи в апеляційному порядку дана заборгованість підприємством не сплачена та доказів погашення боргу суду не було представлено.

Відповідно до ст. 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, працевлаштування інвалідів здійснюється органами  виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

Згідно ч. 2 ст. 19 цього ж Закону, відповідальність за незабезпечення зазначених нормативів покладається на керівника підприємств.

Відповідно до Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, підприємства створюють за власні кошти місця для працевлаштування інвалідів, розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно даного Положення, робоче місце вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів і введене в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.12.2006 р. від відповідача вимагалося подання підтвердження центру зайнятості, що кожного місяця 2005 року підприємство звітами чи в іншому порядку інформувало про наявність вільного робочого місця для працевлаштування інваліда.

У матеріалах справи міститься Лист Шевченківського районного центру зайнятості м. Львова № 115/05 від 19.01.2006 р., відповідно до змісту якого відповідач згідно картки вакансій станом на 29.12.2004 р. заявив про вільне робоче місце прибиральниці-інваліда. Крім цього, за даними звіту форми № 3-ПН за грудень 2004 року, підприємство також повідомило про можливість працевлаштувати 1 інваліда.

Отже, апеляційний господарський суд, беручи до уваги викладені обставини, дійшов висновку, що відповідач неналежним чином виконував покладений на нього обов’язок по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів, зокрема не інформував центр зайнятість про створені (пристосовані) ним у 2005 році вакансії для таких працівників, у зв’язку з чим штрафні санкції були нараховані йому правомірно та обґрунтовано, окрім січня місяця, оскільки у грудні 2004 року центр зайнятості був повідомлений про можливість відповідача працевлаштувати 1 інваліда, однак не направляв таких.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також норми чинного законодавства України і практику Вищого господарського, адміністративного та Верховного судів України щодо перегляду матеріалів справ в касаційному порядку з аналогічним предметом спору, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що постанова господарського суду Львівської області прийняте з неповним врахуванням всіх обставин справи і з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 199, 200-205, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, -

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ТзОВ «Бліц-Інтеграція»задоволити частково;

2.          Постанову господарського суду Львівської області від 17.10.2006 р. у справі № 3/248-22/319 А змінити і викласти в наступній редакції:

3.          Позовні вимоги Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задоволити частково в сумі 12 102, 82 грн. штрафних санкцій;

4.          В решті позовних вимог відмовити;

5.          Судові витрати по справі і апеляційній скарзі віднести на відповідача пропорційно задоволених вимог;

6.          Видання наказів доручити місцевому господарському суду;

7.          Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду;

8.          Постанова може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий-суддя                                                                                П. Д. Скрутовський

Суддя                                                                                                    В. В. Онишкевич

Суддя                                                                                                    М. Г. Слука