ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2007 р.
№ 15/154-06-4308

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів :

головуючий суддя
Муравйов О.В.

судді
Полянський А.Г.

Коробенко Г.П.

розглянувши у
відкритому судовому
засіданні касаційні
скарги

Управління Одеської області ради з майнових відносин
та Одеської обласної ради

на  постанову
від 08.08.2006р. Одеського апеляційного господарського суду

у справі
№ 15/154-06-4308 Господарського суду Одеської області

за позовом
Заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради

до
1.          Управління обласної ради з майнових відносин,
2.          Приватного технічного підприємства "Гефест",
3.          Управління освіти і наукової діяльності Одеської обласної державної адміністрації

про
визнання договору недійсним

За участю представників сторін:

позивача – Сафончик О.І., дов.№Р-39-1306 від 12.10.2006р.,

відповідача –1: не з’явились,

відповідача –2: Свертілова П.О., дов.№25/01 від 15.01.07р.,

відповідача –3:  не з’явились,

прокуратури –Громадського С.О., посвідчення №76

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.06.2006р. у справі № 15/154-06-4308 (суддя Петров В.С.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 08.08.2006р. (судді: Воронюк О.Л., Єрмілов Г.А., Лашин В.В.), вказане рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Управління Одеської обласної ради з майнових відносин та Одеська обласна рада звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких просять скасувати судові рішення  у справі № 15/154-06-4308, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду Одеської області, мотивуючи касаційні скарги тим, що господарські суди не з’ясували обставин, що мають значення для справи, а тому судові рішення у справі є незаконними та необґрунтованими, прийнятті з порушенням процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач 2 просить залишити рішення та постанову без змін.

У судове засідання 16.01.2007 року відповідачі 1, 3 не з’явились, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомленні заздалегідь належним чином. Неявка представників відповідачі 1, 3 не перешкоджає розгляду касаційної скарги за наявними матеріалами відповідно до приписів ст. 75, 1115 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, прокурора перевіривши повноту встановлення обставин справи, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи  17.08.2005р. між Одеським педагогічним коледжем Південноукраїнського державного педагогічного університету ім. К.Д. Ушинського та Приватним технічним підприємством “Гефест” було укладено договір б/н, ( далі –Договір) за умовами якого Одеський педагогічний коледж надав ПТП “Гефест”  згоду на будування житлового комплексу із забудовою частини земельної ділянки, загальною (орієнтовною) площею 491,7 кв.м., на якій розташовані будівлі, а саме: спортивний зал –літ. «Г»,  сараї –літ. «Д», «Ж», «Ж1», бойлерна –літ. «Е»та спортивної площадки (орієнтовною) площею –965 кв.м. Одеського педагогічного коледжу Південноукраїнського державного педагогічного університету ім. К.Д. Ушинського розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 1.

В п. 1.2 Договору сторони передбачили, що для здійснення забудови частини земельної ділянки, вказаної в п.1.1 цього Договору ПТП “Гефест” здійснює реконструкцію і перебудову приміщення спортивного залу, бойлерної з організацією автономної опалювальної системи та знесення літ. «Д», «Ж», «Ж1»,.

Зобов’язання сторін за Договором визначені, відповідно, в п.2.1.

Сторони передбачили, що цей Договір набуває чинності з дня підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань (п.5.1 Договору).

Договір з боку Одеського педагогічного коледжу підписано директором, повноваження якого визначені Положенням Педагогічного коледжу Південноукраїнського державного педагогічного університету ім. К.Д. Ушинського, яке в свою чергу погоджено Управлінням освіти і науки Одеської облдержадміністрації.

Відмовляючи у позові суди першої та апеляційної інстанції виходили з наступного.

Так, згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою –третьою, п’ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких необхідно для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, та також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочини, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як було зазначено вище, директор Одеського педагогічного коледжу мав право на підписання спірного договору, до того ж даний Договір погоджений як Управлінням освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації 17.08.2005р., так і  Управлінням обласної ради з майнових відносин 02.09.2005р.

Крім того, листом Одеської обласної державної адміністрації № 175 від 18.08.2005р. надано дозвіл на відведення земельної ділянки ПТП “Гефест”.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що підстави визнання Договору від 17.08.2005р., недійсним відсутні, оскільки сторони під час укладення Договору дотримувалися вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України.

Отже, висновки апеляційного суду, якими спростовано обставини на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог, ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

А тому, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції, дійшли обґрунтованого висновку відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційних скарг щодо порушення та неправильного застосування судами норм матеріального та процесуального права, є також безпідставними, оскільки  вони зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

Касаційна інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду Одеської області та постанова Одеського апеляційного господарського суду є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а касаційні скарги не підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на довільному та неправильному тлумаченні положень чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою присутніх представників сторін оголошена  вступна та резолютивна частини постанови.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.  1115, 1117, п.1 ст.1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Управління Одеської обласної ради з майнових відносин та Одеської обласної ради залишити  без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області  від 29.06.2006 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 08.08.2006 року у справі №  15/154-06-4308 залишити без змін.

Головуючий    суддя                                                                   Муравйов О.В.

Судді                                                                                             Полянський А.Г.

Коробенко Г.П.