ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2007                                                                                   Справа № 20/289(6/302)(П6/2507)

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Герасименко І.М.

при секретарі судового засідання: Лазаренко Л.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Шеремет Ліана Вадимівна, представник, довіреність №78  від 03.10.2006;

від відповідача: Кирилова Оксана Григорівна, представник, довіреність №190204/2  від 19.02.2004;

розглянувши апеляційну скаргу акціонерного комерційного банку "Прем’єрбанк", м.Дніпропетровськ  на рішення господарського суду Дніпропетровської області  від  11 жовтня 2006р. у справі №20/289(6/302)(П6/2507)-06

за позовом: акціонерного комерційного банку "Прем’єрбанк", м.Дніпропетровськ

до: акціонерного комерційного банку "Імексбанк", м.Одеса

про визнання недійсним договору застави.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2006 року (суддя –Пархоменко Н.В.) в задоволенні позову про визнання недійсним договору застави б/н від 11.02.2004 року про передачу в заставу майнових прав  - права вимоги  одержання грошових коштів , що випливають:

-          з кредитного договору №49 від 10.07.2003р, укладеного між АКБ “Прем’єрбанк” та ТОВ “Авіапром” про надання кредиту в суммі 600000грн;

-           з додаткової угоди №1/120 від 13.05.2003 року до договору про розрахунково –касове обслуговування  №470159 від 20.02.2002р про надання овердрафту з лімітом заборгованості  500 000 грн, укладеного між позивачем та ТОВ “Верхньодніпровський сирзавод”,

-          з додаткової угоди №1/12 від 19.03.2003р до договору про розрахунково –касове обслуговування №470159 від 20.02.2002р про надання овердрафту з лімітом заборгованості 150 000 грн, укладеного між позивачем та ТОВ “Верхньодніпровський сирзавод” –відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано відповідністю спірного договору ч.2 ст 584 ЦК України, ст. ст. 180,181 Господарського кодексу України, ст. 12 Закону України “Про заставу”. Твердження позивача, що договір укладено після 11.02.2004р не підтверджується матеріалами справи. Спірний договір досліджувався господарським судом Дніпропетровської області по справі №6/445 за позовом АКБ “Імексбанк” до АКБ “Прем’єрбанк” про визнання недійсним повідомлення. Згідно ст. 35 ГПК України факти встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач його оскаржує на предмет невідповідності нормам процесуального права та фактичним обставинам справи.

Скаржник зазначає, що спірний договір укладено після 12.02.2004р, після прийняття рішення комісією з питань нагляду та регулювання діяльності банків при управлінні НБУ в Дніпропетровській області №110, пунктом 6 якого заборонено АКБ “Прем’єрбанк” відчуження активів (в т.ч. переоформлення, заміни, реалізації та інші дії з нерухомим майном) без погодження з Управлінням НБУ в Дніпропетровській області, оскільки відповідна реєстрація в реєстрі обтяжень здійснена  лише 19.02.2004р.

Позивач вважає неправомірним висновок господарського суду, що спірний договір оцінювався судом у справ №6/445, оскільки по вказаній справі був інший предмет спору (визнання недійсним повідомлення).

Скаржник просить рішення скасувати, позов задовольнити.

Відповідач доводи апеляційної скарги заперечує, посилається на те, що дата внесення в Державний реєстр обтяжень рухомого майна запису про обтяження майна не є підтвердженням дати укладення договору. При розгляді справи №6/445 про визнання недійсним повідомлення місцевим та апеляційним господарським судом було розглянуто підстави віднесення заборгованості до першої черги задоволення вимог кредиторів і цей договір застави в якості такої підстави був досліджений судом. Відповідач просить рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

11.02.2004 р. між АКБ “Імексбанк” (заставодержавець) і АКБ “Прем’єрбанк” (заставодавець) укладено договір застави майнових прав –право вимоги одержання грошових коштів , що випливають із:

-          кредитного договору №49 від 10.07.2003р укладеного між АКБ “Прем’єрбанк” та ТОВ “Авіапром” про надання останньому кредиту в сумі 600000грн під 28% річних терміном до 09.07.2004р.

-          з додаткової угоди №1/20 від 13.05.2003р до договору на розрахунково –касове обслуговування №470159 від 20.02.2002р про надання овердрафту з лімітом заборгованості 500 000грн терміном дії договору до 13.05.2004р зі сплатою відсотків, передбачених вкааною угодою, укладеною між АКБ “Прем”єрбанк” та ТОВ “Верхньодніпровський сирзавод”;

-          з додаткової угоди № 1/12 від 19.03.2003р до договору на розрахунково –касове обслуговування №470159 від 20.02.2002 р про надання овердрафту з лімітом заборгованості 150000 грн. Термін дії договору  до 18.03.2004р зі сплатою відсотків, передбачених вказаною угодою, укладеного між АКБ “Прем’єрбанк” та ТОВ “Верхньодніпровський сирзавод” (т.1 а.с.136)

Договір підписано з боку позивача головою правління АКБ “Прем’єрбанк” Фоміним І.М. з боку відповідача –заступником Голови правління АКБ “Імексбанк” Граматик Ю.І.

Реєстрація вказаної застави в реєстрі обтяжень рухомого майна була здійснена 19.02.2004р., що відповідач не заперечує.

12.02.2004р Комісією з питань нагляду та регулювання діяльності банків при Управлінні НБУ в Дніпропетровській області прийнято рішення №110 “Про застосування заходів впливу” (т.1 а.с.18)пунктом 6 якого заборонено АКБ “Прем’єрбанк” відчуження активів ( в тому числі оформлення, заміни, реалізації та інші дії з нерухомим майном) без погодження з управлінням НБУ в Дніпропетровській області.

Заперечуючи договір застави позивач стверджує, що він укладений після 12.02.2004р, оскільки його реєстрація в Державному реєстрі обтяжень відбулася 19.02.2004р, укладення договору застави без згоди Управління НБУ в Дніпропетровській області не відповідає вимогам ст. 73 Закону України “Про банки та банківську діяльність”.

Згідно ч.1 ст. 16 Закону України “Про заставу” право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню –з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

З змісту договору вбачається, що він укладений 11.02.2004р., нотаріальному посвідченню він не підлягає, тобто право застави виникло з 11.02.2004р.

Реєстрація застави в Державному реєстрі обтяжень не свідчить, що договір укладено після 12.02.2004р

Згідно Законів “Про заставу” та “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”  реєстрація обтяжень не впливає на момент укладення договору, своїм наслідком вона має переважне право заставодержателя та задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна на підставі моменту реєстрації застави та моменту реєстрації змін щодо предмета застави в частині цих змін.

Згідно п 2.4.1 заставодержавець зобов’язаний у день укладення договору застави внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про реєстрацію обтяження на предмет застави.

Несвоєчасне виконання відповідачем цього зобов’язання свідчить лише про неналежне виконання ним своїх договірних зобов’язань, але не може бути підтвердженням  того, що договір укладено після 12.02.2004р

Інших доказів в розумінні ст. ст. 32,34,36 ГПК України, які б свідчили про фактичне укладення договору застави після 12.02.2004р позивачем не надано.

Оскільки факт укладення договору застави після 12.02.2004р позивачем не доведено, то відсутні підстави для висновку, що передача майнових прав за спірним договором застави повинна здійснюватись за дозвілом Управління НБУ в Дніпропетровській області на підставі рішення №110 від 12.02.2004р.

Посилаючись на п. 8.14.13 статуту АКБ “Прем’єрбанк” позивач стверджує, що до компетенції Спостережної ради належить управління майном банку, а тому Голова Правління не мав відповідних повноважень на прийняття рішення про відчуження і надання в заставу майнових прав, а тому спірний договір підписано особою без достатніх повноважень.

Згідно ст. 29 Цивільного кодексу УРСР, яка діяла на момент затвердження Статуту позивача, юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов’язки через свої органи, що діють в межах прав, наданих їм за законом або статутом (положенням).

Згідно п. 8.34 Статуту АКБ “Прем’єрбанк” ( в редакції від 11.11.2003р) Голова Правління Банку вправі без довіреності представляти Банк та здійснювати юридичні дії від імені банку  у своїх вітчизняних та іноземних установах і організаціях, укладає ( в т.ч. підписує) договору (контракти)

Таким чином, укладаючи договір застави майнових прав Голова Правління АКБ “Прем’єрбанк” діяв в межах своїх повноважень.

З огляду на викладене відсутні підстави для визнання договору застави майнових прав від 11.02.2004р недійсним.

Колегія суддів погоджується з твердженнями скаржника, що у господарського суду були відсутні підстави для висновку, що договір застави від 11.02.2004р був оцінений господарським судом при розгляді справи, оскільки у справі №6/445 був інший предмет спору –визнання недійсним повідомлення від 28.09.2005р №04/1809 про зміну повідомлення про акцентування вимог  №865 від 13.06.2005р. Але в цілому висновок господарського суду щодо відповідності діючому законодавству договору застави від 11.02.2004р є правильним.

Таким чином рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2006р є законним, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 103 - 105 Господарського  процесуального  кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області  від  11 жовтня 2006р. у справі №20/289(6/302)(П6/2507)-06 залишити без змін.

Апеляційну скаргу акціонерного комерційного банку "Прем’єрбанк", м.Дніпропетровськ – без задоволення

Головуючий суддя                                                                                 О.В.Джихур

Судді:                                                                                                       О.М.Виноградник

І.М.Герасименко