ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.07 р.                                                                             Справа № 33/311

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Новикової Р.Г., при секретарі судового засідання Овчинніковій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали:

за позовом Державної інспекції з енергозбереження м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський дослідно-експериментальний завод” м. Маріуполь

про стягнення 2138грн.64коп.

за участю представників:

від позивача: Киричок О.С. –за довіреністю №12/168-4202 від 10.11.2006р.

від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ: Державна інспекція з енергозбереження м. Київ звернулась до Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський дослідно-експериментальний завод” м. Маріуполь із адміністративним позовом про стягнення підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у розмірі 2138грн.64коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного законодавства щодо раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичного ресурсів.

Як зазначає позивач, під час комплексної перевірки використання паливно-енергетичних ресурсів ВАТ „Маріупольський дослідно-експериментальний завод” м. Маріуполь у лютому 2006р. структурною одиницею урядового органу державного управління Державної інспекції з енергозбереження – Територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Донецькій області були встановлені факти безгосподарного використання паливно-енергетичних ресурсів з систематичним перевищенням стандартизованих енергетичних рівнів та порушення інших вимог раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичних ресурсів.

Вказане є порушенням законодавства про енергозбереження і тягне за собою передбачену законодавством відповідальність. Територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Донецькій області на підставі вищезазначеного акту перевірки було застосовано підвищену плату за нераціональне (неефективне) використання паливно-енергетичних ресурсів, згідно чинного законодавства.

Ухвалою від 06.11.2006р. було відкрите провадження в адміністративній справі №33/311 та викликано представників сторін у попереднє засідання на 21.11.2006р.

У засіданні від 21.111.2006р. представник позивача не відмовився від заявлених вимог, а відповідач не погодився із заявленими вимогами.

У відзиві від 21.11.2006р. вимоги позивача не визнав, оскільки на момент проведення комплексної перевірки (13.02.2006р.) та до наступного часу стандартів використання паливно-енергетичних ресурсів не існує. Завод керується Постановою Кабінету Міністрів України №786 від 15.07.1997р. „Про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві” із змінами та доповненнями, внесені постановами Кабінету Міністрів України №1040 від 27.06.2006р., №633 від 06.06.2001р., №746 від 16.08.2005р.

Як зазначив відповідач, останні зміни в вищезазначену постанову були внесені 16.08.2005р., тобто після проведеної перевірки. У 2005році ефективність використання паливно-енергетичних ресурсів на заводі знижена в 5-8 разів по зрівнянню з 2002р. На підставі викладеного просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В подальшому, ухвалою від 21.11.2006р. викликав представників сторін у засідання на 05.12.2006р.

Ухвалою господарського суду від 05.12.2006р. провадження у справі №33/311 було зупинене до 18.12.2006р. за клопотанням позивача у зв’язку з необхідністю надання документів, які мають значення для розгляду справи. Провадження у справі було поновлено 19.12.2006р.

За наслідками попереднього засідання від 19.12.2006р. суд постановив ухвалу про закінчення підготовчого провадження та призначення справи №33/311 до судового розгляду на 16.01.2007р.

У судовому засіданні від 16.01.2007р. головуючим були роз’яснені процесуальні права та обов’язки представнику позивача, передбачені статтями 49, 51, 54, 65-68 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач наполягав на заявлених вимогах.

На адресу суду надійшов лист відповідача №01-02/11 від 12.01.2007р., де товариство повідомляло суд про закінчення розгляду справи без участі його представника.

Крім того, відповідач повідомив, що ним були виконані заходи, визначені у пункті 3 припису до акту перевірки – встановлені конденсатори, укладений договір на ремонт конденсаторного обладнання.

Також відповідач зазначав, що розмір позову має бути зменшений, оскільки розрахунок суми здійснювався за рік, в той час як позов пред’явлений за 8 місяців.

Під час судового провадження було досліджено: постанова Кабінету Міністрів України №1039 від 29.06.2000р., наказ Державної інспекції з енергозбереження №18 від 31.01.2006р.; Положення про територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Донецькій області; довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; акт №18-6/89-04/М від 13.02.2006р. комплексної перевірки використання паливно-енергетичних ресурсів; Постанова №18-6/103-КП04/М від 23.03.2006р.; припис до акту комплексної перевірки використання паливно-енергетичних ресурсів; розрахунок втрат та резервів економії паливно-енергетичних ресурсів по ВАТ „Маріупольський дослідно-експериментальний завод” м. Маріуполь; розрахунок ціни позову; відзив від 21.11.2006р.; особлива думка до акту №18-6/89-04/М від 13.02.2006р. комплексної перевірки використання паливно-енергетичних ресурсів; розрахунок норм питомих витрат використання паливно-енергетичних ресурсів, затверджений 06.08.2003р.; лист №18-6/142 від 29.10.2003р.; експертний висновок №03 В 07 0022 27.33 138 від 25.09.2003р.; лист №01-07/133 від 17.03.2006р.; довідка про витрати електроенергії по ВАТ „Маріупольський дослідно-експериментальний завод” м. Маріуполь; Статут ВАТ „Маріупольський дослідно-експериментальний завод” м. Маріуполь; заява №01-02/11 від 12.01.2007р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України „Про енергозбереження” №74/94-ВР від 01.07.1994р. (із змінами та доповненнями) державний контроль у сфері енергозбереження здійснюється Державною інспекцією з енергозбереження згідно з порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Державному контролю підлягає енергетичне господарство, що включає всі підприємства і установи по отриманню, переробці, перетворенню, транспортуванню, зберіганню, обліку та використанню паливно-енергетичних ресурсів, розміщених на території України, окремі споруди та інженерні об'єкти інших підприємств і установ, які використовуються для зазначених цілей.

Відповідно до Положення про Державну інспекцію з енергозбереження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1039 від 29.06.2000р., Державна інспекція з енергозбереження є урядовим органом державного управління, що діє у складі Мінпаливенерго і йому підпорядковується.

Інспекція у межах своєї компетенції бере участь у реалізації державної політики та здійснює державний контроль у сфері енергозбереження. Зокрема, виконує відповідно до законодавства контрольно-наглядові функції щодо використання паливно-енергетичних ресурсів - шляхом проведення комплексних перевірок стану обліку паливно-енергетичних ресурсів, що витрачаються для: виробництва продукції; надання послуг населенню (електро-, водо-, тепло-, газопостачання); видобування, переробки, виробництва, транспортування, зберігання та споживання зазначених ресурсів.

Інспекція має право складати акти перевірок та видавати обов'язкові для виконання приписи стосовно усунення порушення норм законодавства у сфері енергозбереження та застосовувати економічні санкції до підприємств відповідно до законодавства у разі виявлення фактів перевитрати ними зазначених ресурсів унаслідок неефективного (марнотратного) їх використання.

Фахівцями Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Донецькій області було здійснено комплексну перевірку використання паливно-енергетичних ресурсів ВАТ „Маріупольський дослідно-експериментальний завод” м. Маріуполь та складений акт №18-6/89-04/М від 13.02.2006р., підписаний представниками підприємства із позначкою про наявність особливої думки щодо висновків перевірки.

Відповідно до пункту 9 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженого наказом Державного комітету України з енергозбереження №64 від 04.08.2000р. (зареєстровано в Мінюсті №653/4874 від 25.09.2000р.) обсяги марнотратного споживання і прямих втрат паливно-енергетичних ресурсів визначаються у перерахунку на річне споживання або на період від виникнення до виявлення порушення.

В пункті 4 розділу ІV акту №18-6/89-04/М від 13.02.2006р. зазначено про наявність втрат електроенергії за рахунок низького коефіцієнта потужності, а саме – 3819кВт-год/рік.

Відповідно до розрахунку втрат та резервів економії паливно-енергетичних ресурсів (додатку до акту №18-6/89-04/М від 13.02.2006р.) вказана сума була вирахувана із використанням відомостей, наданих підприємством.

Згідно зі статтею 11 Закону України „Про енергозбереження” №74/94-ВР від 01.07.1994р. (із змінами та доповненнями) економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають застосування економічних санкцій за марнотратне витрачання палива та енергії внаслідок безгосподарної або некомпетентної діяльності працюючих.

Статтею 17 Закону України „Про енергозбереження” №74/94-ВР від 01.07.1994р. (із змінами та доповненнями) встановлено, що економічні санкції накладаються на юридичних осіб марнотратне витрачання та прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів. При цьому, розміри економічних санкцій встановлюються згідно з законодавством України.

Відповідно до Розділу ІІ додатку до Постанови Кабінету Міністрів України №699 від 02.09.1993р. (із змінами та доповненнями) за перевитрати інших паливно-енергетичних ресурсів внаслідок неефективного його використання, виявлені органами Державної інспекції з енергозбереження, сплачується підвищена плата.

Якщо перевитрати паливно-енергетичних ресурсів викликані недодержанням технологічної дисципліни (незадовільний стан устаткування, відсутність або недотримання роботи устаткування за режимними або технологічними картами, відсутність теплоутилізаційного устаткування, систем автоматики), споживач сплачує за річний обсяг перевитрат газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у двократному розмірі встановленої на них ціни.

Як зазначено у преамбулі Закону України „Про енергозбереження” №74/94-ВР від 01.07.1994р. (із змінами та доповненнями) під нераціональним використанням паливно-енергетичних ресурсів розуміються прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів, їх марнотратне витрачання та використання паливно-енергетичних ресурсів понад показники питомих витрат, визначених системою стандартів, а до введення в дію системи стандартів - нормами питомих витрат палива та енергії.

За наслідками проведеної перевірки начальником Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Донецькій області була винесена Постанова №18-6/103-КП04/М від 23.03.2006р., якою за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів до ВАТ „Маріупольський дослідно-експериментальний завод” м. Маріуполь була застосована підвищена плата у розмірі 2138грн.64коп.

Оскільки підприємство не перерахувало підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення вказаної постанови, як це передбачено у пункті 16 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженого наказом Державного комітету України з енергозбереження №64 від 04.08.2000р. (зареєстровано в Мінюсті №653/4874 від 25.09.2000р.), позивач звернувся із адміністративним позовом про її стягнення в судовому порядку.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо зменшення розміру підвищеної плати за рахунок її розрахунку за 8 місяців, замість 12. В обґрунтування вказаного доводу відповідач посилається на те, що між проведенням перевірки та поданням позову минуло 8 місяців.

Адже сума позову ґрунтується на Постанові №18-6/103-КП04/М від 23.03.2006р., висновках проведеної перевірки та положеннях пункту 9 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженого наказом Державного комітету України з енергозбереження №64 від 04.08.2000р. (зареєстровано в Мінюсті №653/4874 від 25.09.2000р.) і Розділу ІІ додатку до Постанови Кабінету Міністрів України №699 від 02.09.1993р. (із змінами та доповненнями).

Як зазначалось вище, обсяги марнотратного споживання і прямих втрат паливно-енергетичних ресурсів визначаються у перерахунку на річне споживання. При цьому споживач сплачує за річний обсяг перевитрат газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у двократному розмірі встановленої на них ціни.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги Державної інспекції з енергозбереження м. Київ до Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський дослідно-експериментальний завод” м. Маріуполь про стягнення підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у розмірі 2138грн.64коп.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись нормами та положеннями Закону України „Про енергозбереження” №74/94-ВР від 01.07.1994р. (із змінами та доповненнями), Положення про Державну інспекцію з енергозбереження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1039 від 29.06.2000р., Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженого наказом Державного комітету України з енергозбереження №64 від 04.08.2000р. (зареєстровано в Мінюсті №653/4874 від 25.09.2000р.), Розділу ІІ додатку до Постанови Кабінету Міністрів України №699 від 02.09.1993р. (із змінами та доповненнями), статтями 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 12, 14, 15, 23, 48, 50, 51, 69-71, 79, 86, 87, 89, 92, 94, 98, 107, 110, 111, 114, 121, 122-170, 254, Прикінцевими та Перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Державної інспекції з енергозбереження м. Київ до Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський дослідно-експериментальний завод” м. Маріуполь про стягнення підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у розмірі 2138грн.64коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Маріупольський дослідно-експериментальний завод” м. Маріуполь (87528, м. Маріуполь, вул.. К.Лібкнехта, буд..105, , МФО 335300) в доход Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 23030300 “адміністративні штрафи та інші санкції”) суму підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у розмірі 2138грн.64коп.

У судовому засіданні від 16.01.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня виготовлення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст виготовлено 22.01.2007р.

Суддя                                                                                              Новікова Р.Г.

Надруковано 4 примірника:

1 – до справи,

2 – позивачу,

1 – відповідачу