ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.12.2007
Справа  № 11/228

За позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Ужгород

до відповідача: Приватного
підприємця ОСОБА_2, м.Ужгород

про стягнення
6867грн.

Суддя      Л.М. Якимчук

Представники:

від позивача:
Попов Є.О. - представник, довіреність від 02.11.2007

від відповідача не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:
Приватним підприємцем ОСОБА_1, м.Ужгород заявлено позов до Приватного
підприємця ОСОБА_2, м.Ужгород про стягнення 6867грн., а саме, 3433,50грн. боргу
за поставлений товар згідно договору №248 від 01.05.2006 та 3433,50грн. штрафу
за прострочення його оплати.

Відповідач письмовий відзив на
позов та витребувані судом матеріали не подав, явку свого уповноваженого
представника у судове засідання не забезпечив, хоч був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду справи, тому спір, відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу України, вирішується за наявними  у справі матеріалами та без його участі.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, суд

встановив:

Між сторонами у спорі 1 травня 2006
року укладено договір купівлі-продажу №248 відповідно до якого на підставі
накладних від 03.05.2006 №1,911; 09.05.2006 №1,958; 25.05.2006 №2,092;
22.05.2006 №2,054 позивач відпустив відповідачу алкогольні напої на загальну
суму 5361грн.

Відповідно до п.3.2 договору
покупець зобов'язаний сплачувати кожну партію, переданого продавцем товару не
пізніше п'яти днів з моменту передачі такої партії товару.

Однак, відповідач оплатив товар на
загальну суму 1927,50грн., а 3433,50грн. залишився борг.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до Закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
врахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності зі ст.530
Цивільного кодексу України у випадку, якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих документів до нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки відповідач у визначений
договором строк не оплатив одержаний товар, то борг у сумі 3433,50грн. належить
стягнути з нього на користь позивача.

Згідно ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач, при наданих йому
можливостях, наявність заборгованості не спростував.

Окрім того, позивач, на підставі
п.5.2 договору, яким передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати товарної
партії, покупець зобов'язаний сплатити на користь продавця штраф у розмірі 0,5%
від вартості партії товару за кожний день прострочки платежу, але не більше
100% від вартості товарної партії, нарахував відповідачу штраф у розмірі
3433,50грн., що складає 100% вартості неоплаченої продукції. Зокрема, за період
з 28.05.2006 по 14.11.2007 по накладній від 22.05.06 №2,054 - 2432,40грн. та за
період з 31.05.06 по 14.11.2007 по накладній від 25.05.06 №2,092 - 1001,10грн.

Однак, в цій частині позову
належить відмовити, оскільки зазначена вимога погашена річним строком позовної
давності, встановленого п.2 ст.258 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, керуючись
ст.ст.33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України,  суд

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ІПН:НОМЕР_1) на користь Приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_2, ІПН:НОМЕР_2) 3433,50грн. боргу та 51грн. у відшкодування витрат по
оплаті державного мита, 59грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Видати наказ.

3.          В іншій частині позову відмовити,
судові витрати в цій частині покласти на позивача.

4.          Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.85 ГПК України.

Суддя                                                                                    Л.М.Якимчук