СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

13.03.07
Справа№ 4/269-30/50

За позовом:   ЗАТ транспортно-експедиційний
комбінат „Західукртранс”, м. Дрогобич

до відповідача:  ПП ОСОБА_1 , м.Стрий

про стягнення   4824,00грн.

Суддя  Н.Мороз

Представники:

від
позивача -     Костишак
В.М. -представник

від
відповідача -  н/з

Представнику позивача   роз”яснено
його  права та обов”язки  відповідно до ст.ст.20,22 ГПК України.

Суть спору:

Позовні вимоги заявлено ЗАТ
транспортно-експедиційний комбінат „Західукртранс”, м. Дрогобич до ПП ОСОБА_1,
м. Стрий   про стягнення   4824,00грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду від  08.02.2007р. порушено провадження  у справі та призначено до розгляду на
06.03.2007р.

Для об”єктивного та всестороннього
вирішення спору, 01.02.2007р. розгляд справи відкладався з підстав, вказаних у
відповідній  ухвалі суду.

Представник позивача в судове
засідання з”явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній
заяві, а також  подав  уточнення позовних вимог №7/091-21 від
09.03.2007р., яким збільшив розмір  пені,
інфляційних нарахувань та 3% річних на
448, 00 грн. Позов просить задоволити відповідно до уточнення.

Відповідач в судове засідання
повторно не з”явився (хоча був належним чином повідомлений про час і місце
судового засідання), вимог ухвал суду від 08.02.2007р., 06.03.2007р. не
виконав.

Справа розглядається за наявними
матеріалами, згідно ст.75 ГПК України.

Розглянувши  матеріали
справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача,   оцінивши подані докази в їх сукупності, суд  встановив:

Згідно ст.179 Господарського Кодексу
України, майново-господарські зобов”язання, які виникають між суб”єктами
господарювання або між суб”єктами господарювання і негосподарюючими суб”єктами-
юридичними особами на підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними зобов”язаннями.

Відповідно до ст.180 Господарського
Кодексу України договір є укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

У відповідності до договору від 01.02.2006р. та заявки від 12.10.2006р.
позивачем було надано послуги відповідачу, а саме здійснено перевезення вантажу
за маршрутом Україна (м.Стрий) -Німеччина (м.Ульм).

Вартість перевезення встановлювалась сторонами  по узгодженій
сторонами ціні та становила 6 300,00 грн.

Як вбачається  з матеріалів
справи, свої   зобов”язання  за даними заявками позивач виконав в повному
обсязі, вантаж в обумовлені строки було
доставлено до пункту призначення,
що підтверджується  СМR- накладною
№НОМЕР_1 (в матеріалах справи).

Згідно п.4.2 укладеного договору, розрахунок за виконане перевезення
здійснюється замовником протягом 7 банківських днів з моменту отримання
підтверджуючих документів. Позивачем, на адресу відповідача надіслано рахунок №
НОМЕР_2 на суму 6 300,00 грн., проте оплата проведена лише частково, в сумі
2000 грн. (банківська виписка в матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень
представника позивача, жодних письмових доказів (листів, претензій, тощо) зі
сторони відповідача щодо здійсненого
перевезення,  у встановленому
законом порядку заявлено не було. Відтак, суд дійшов висновку про
належність виконання позивачем зобов”язання- здійснення перевезення на суму 6
300,00 грн.

Направлена  позивачем претензія
№НОМЕР_3 з вимогою погасити заборгованість, залишена відповідачем без відповіді
і задоволення.

Відповідно до вимог ст.193 Господарського кодексу України, суб”єкти
господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати
господарські зобов”язання належним чином відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а в разі відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов”язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання
зобов”язання не допускається.

У відповідності до ст.625 Цивільного Кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового
зобов”язання. Позивач обрахував суму боргу
з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 163,00грн. та 3%
річних від простроченої суми в розмірі 43,00 грн.,  відповідно до поданого уточнення позовних
вимог.

В силу ст.216 Господарського
Кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування
до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених
Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п.5.6.4
укладеного договору,  позивачем
правомірно нараховано пеню в розмірі
242,00 грн., відповідно до поданого уточнення позовних вимог, яка
підлягає стягненню.

Відповідно ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Незважаючи на всебічне сприяння
суду сторонам у реалізації своїх прав та обов”язків, відповідач своїм правом на
захист не скористався, підставність позовних вимог не спростував.

Враховуючи наведене, суд дійшов  висновку, що позовні вимоги обгрунтовані
поданими доказами, і підлягають до задоволення, відповідно до уточнення.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові
витрати покладаються на  відповідача.

Керуючись ст.ст.179,180,193,216,220 ГК
України, ст.625 ЦК України, ст.ст.33, 43, 49, 75, 82, 84, 85  ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Стягнути з приватного підприємця  ОСОБА_1 (м.Стрий, АДРЕСА_1 р/р №НОМЕР_4 в
Львівській  філії  АБ „Експрес-Банк”, МФО 325956,
ідентифікаційний код НОМЕР_5) на користь ЗАТ транспортно-експедиційний  комбінат „Західукртранс” (м. Дрогобич, вул.
П.Орлика, 22 р/р 1111 в Дрогобицькому відділенні Львівської обласної
філії АКБ „Укрсоцбанк” код МФО 325019, ЄДРПОУ 91) -  4300,00 грн. основного боргу,  242, 00 грн., пені, 163,00 грн. інфляційних
нарахувань, 3% річних в сумі -43,00 грн., 102,00 грн. держмита та 118,00 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати згідно ст.116 ГПК
України.

Суддя
Мороз Н.В.