КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2007                                                                                           № 05-5-8/14127

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Мартюк А.І.

суддів:                                         Розваляєвої Т.С.

Зубець Л.П.

при секретарі:

Шевченко Я.А.розглянувши у відкритому судовому

засіданні в м. Києві

апеляційну скаргу Державного підприємства “Дельта-лоцман”

на ухвалу                              Господарського суду міста Києва

від 24.11.2006р.

у справі           №05-5-8/14127 (суддя Катрич В.С.)

за позовом Державного підприємства “Дельта-лоцман”

до           Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот”

про           спонукання до виконання певних дій

за участю представників:

від позивача: Миронюк К.Г. (дов. № 1682 від 26.09.2006 р.)

від відповідача: Гаврилюк В.М. (дов. № 23-03/3 від 12.01.2005 р.)

від

у справі № 05-5-8/14127

про

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.11.2006р. у справі № 05-5-8/14127 позовну заяву повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції Державне підприємство “Дельта-лоцман” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду м. Києва від 24.11.2006р. скасувати, а справу направити на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва у справі № 05-5-8/14127 – без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для розгляду до місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Позивач звернувся з позовом до Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” про спонукання до виконання певних дій.

На виконання ст. 57 ГПК України позивачем додано до позовної заяви документ, який підтверджує сплату державного мита у встановленому порядку та розмірі, а саме: оригінал платіжного доручення № 3730 від 13.11.2006р., яким перераховано до Державного бюджету України 85 грн. державного мита та оригінал платіжного доручення № 3731 від 13.11.2006р., яким сплачено 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі зазначено, що позивачем не надано суду доказів сплати державного мита у встановленому порядку, а саме: в платіжному дорученні № 3730 від 13.11.2006р. про сплату державного мита не вказано символ звітності 095.

Пунктом 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 року № 15, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 травня 1993 р. за № 50, встановлено, що при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту “Зараховано в дохід бюджету ___ грн. (дата)”. Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

З матеріалів справи вбачається, що подане позивачем платіжне доручення про сплату державного мита, оформлено у відповідності до вимог Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, на звороті містить напис кредитної установи “державне мито зараховано до державного бюджету в сумі 85,00 грн. 13.11.2006р.”. Цей напис скріплений підписом в.о. керуючого банку та зам. головного бухгалтера і відтиском печатки кредитної установи.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, платіжне доручення № 3730 від 13.11.2006р є належним доказом сплати державного мита в необхідному розмірі. Дійшовши висновку про недостатність такого доказу, суд не позбавлений права витребувати додаткові докази на підтвердження зарахування сплаченого позивачем держмита до державного бюджету. Тому в даному випадку суд не мав законних підстав для повернення позовної заяви без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем при подачі позовної заяви до суду першої інстанції не порушено ст. 57 ГПК України, разом з тим місцевим господарським судом припущено помилкове застосування норм процесуального права, що визнається підставою для задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали від 24.11.2006р. у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 101, 102, п. 4 ч. 1 ст. 104, 105, ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства “Дельта-лоцман” задовольнити.

2.          Ухвалу Господарського суду м. Києва від 24.11.2006р. у справі

№ 05-5-8/14127 скасувати.

3.          Справу № 05-5-8/14127 направити до Господарського суду м. Києва для розгляду.

Головуючий суддя                                                                      Мартюк А.І.

Судді                                                                                          Розваляєва Т.С.

Зубець Л.П.

09.02.07 (відправлено)