ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2007 р.

Справа № 17/333/06

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.

Лавренюк О.Т.

при секретарі Іоффе С.Б.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 25.09.2007 р.

від позивача: не з’явилися;

від відповідача: не з’явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „АКЗ”

на ухвалу господарського суду Миколаївської області про забезпечення позову

від 10 липня 2007 року

по справі №17/333/06

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вирбничої компанії „Гірничодобувна промисловість”

до Закритого акціонерного товариства „АКЗ”

про стягнення 36457 грн.

(сторони та суть спору зазначені згідно з ухвалою)

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В с т а н о в и л а:

27.07.2006р. до господарського суду Миколаївської області від ТОВ ВК „Гірничодобувна промисловість” надійшла позовна заява до ЗАТ „АКЗ” про стягнення заборгованості у сумі 36457 грн..

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.08.2007р. по справі №17/333/06 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.08.2006р..

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.07.2007р. по справі №17/333/07 заборонено ЗАТ „АКЗ” вчиняти дії з відчуження 1316 тон щебеню.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду звернулося ЗАТ „АКЗ” з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області по справі №17/333/06 від 10.07.2007р. з тих мотивів, що в матеріалах справи відсутні докази того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову по цій справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по цій справі, навпаки, ЗАТ „АКЗ” у своєму запереченні на позов стверджує, що 1362 тон щебеню знаходиться на території ЗАТ „АКЗ”, яке готове його повернути позивачеві у будь-який час, таким чином господарський суд при прийнятті оскаржуваної ухвали порушив вимоги ст.ст. 66-67 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ЗАТ „АКЗ”, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу господарського суду Миколаївської області - скасувати з огляду на таке.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Частиною 1 ст. 67 названого Кодексу встановлено, що позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обов’язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв’язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. У разі вжиття заходів до забезпечення позову з ініціативи господарського суду відповідні дії мають бути мотивовані з урахуванням, зокрема, припису пункту 3 частини другої ст. 86 Господарського процесуального кодексу України та вищенаведеного. (Лист Вищого господарського суду від 12.12.2006 № 01-8/2776 „Про деякі питання практики забезпечення позову” Редакція з 12.12.2006)

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення (Роз'яснення Вищого арбітражного суду від 23.08.1994 № 02-5/611 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову Редакція з 10.02.2004

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України №01-8/2776 12.12.2006р. „Про деякі питання практики забезпечення позову”).

Дослідивши оскаржувану ухвалу господарського суду першої інстанції, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції з власної ініціативи безпідставно застосовано міри по забезпеченню позову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по цій справі, крім того, слід звернути уваги, що ЗАТ „АКЗ” у своєму запереченні на позов від 14.08.2006р. (арк. спр.27 т. І) вказує, що 1362 тон щебеню знаходиться на території ЗАТ „АКЗ”, котре готове його повернути його позивачеві у будь-який час.

Таким чином господарський суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушив вимоги ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не обґрунтував належним чином підстави для забезпечення позову шляхом введення заборони ЗАТ „АКЗ” вчинення дії з відчуження 1316 тон щебеню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу господарського суду Миколаївської області від 10.07.2007р. - скасувати.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 106 ГПК України, судова колегія, –

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 10.07.2007р. по справі №17/333/07 скасувати.

Справу №17/333/07 направити до господарського суду Миколаївської області на розгляд.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                   Савицький Я.Ф.

Суддя                                           Гладишева Т.Я.

Суддя                                                                                 Лавренюк О.Т.