ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.03.2007
Справа №2-22/16678-2006А

За позовом - ВАТ «Завод «Сімферопольсільмаш» ( м.Сімферополь, вул.Узлова 8/5)

До відповідача  -  ДПІ у м.Сімферополь   ( м.Сімферополь, вул. М.Залкі 1).

Про визнання протиправним та недійсним  податкового повідомлення-рішення.

Суддя  ЯковлєвС.В..

За участю секретаря Дулімової В.І.

Представники:

Від позивача – Степаненко О.Б., пред-к, дов. від 26.10.2006 р.

Від відповідача – Шугалка Д.І. – голов.держ.под.інспектор, дов. від 15.08.2006 р.

Сутність спору:  - ВАТ «Завод «Сімферопольсельмаш»  ( далі позивач)  звернулось до суду   з позовом   про визнання протиправним та недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ м.Сімферополь (далі відповідач) № /3 від 18.09.2006 р. про донарахування сум податкових зобов’язань по податку на прибуток  та стягнення штрафних санкції за порушення позивачем податкового законодавства. Вимоги мотивовані тим, що відповідач при  проведенні перевірки дотримання  вимог податкового  законодавства під час здійснення фінансово-господарської діяльності позивача встановив заниження ним податкових зобов’язань по податку на прибуток . За результатами зазначеної перевірки позивачем було винесено податкове повідомлення- рішення № /0 від 23.03.2006 р. Зазначене повідомлення рішення було відмінено рішенням ДПА України в наслідок розгляду скарги позивача. Відповідач 18.09.2006 р. приймає повідомлення-рішення № /3 за порушення позивачем п.п. 5.2.1., 5.2.5. п.5.2, п. 5.6, п.5.7., п. 5.9. ст. 5  Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”. Але позивач вважає, що в акті перевірки не зафіксоване виявлення зазначених порушень.

Представник позивача, керуючись ст. 52 КАСУ, під час судового засідання, яке відбулось 21.11.2006 р., уточнив позовні вимоги, просив визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ м.Сімферополь № /3 від 18.09.2006 р. про донарахування сум податкових зобов’язань по податку на прибуток  та стягнення штрафних санкції за порушення ним податкового законодавства, заявив клопотання про проведення  судово-бухгалтерської експертизи.

Відповідач відзив на позов до суду не надав, його представник  під час судових засідань з позовними вимогами не погодився, вказавши, що податкове повідомлення – рішення № /3 прийнято за порушення  позивачем  Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Суд ухвалою від 21.11.2006 р. зупинив провадження по справі, призначивши судово-економічну експертизу.

Після повернення матеріалів  провадження по справі було поновлено.

Під час судового засідання, яке відбулось 12.03.2007 р., представник позивача заявив клопотання про  відкладення розгляду справи та виклик свідком працівника ДПІ у м.Сімферополь, який проводив перевірку.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання відповідача, вказавши, що всі необхідні пояснення та висновки, викладені працівниками відповідача у акті  перевірки.

Вислухавши пояснення представників сторін, приймаючи до уваги ненадання відповідачем пояснень до результатів експертизи, які б спростували висновки експерта, невизначення обставин справи, для з’ясування  яких необхідно викликати свідка, суд вважає, що клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд

Встановив

Відповідач провів перевірку виконання позивачем вимог податкового законодавства  під час здійснення фінансово господарської діяльності  за період часу з 01.10.2004 р. по 30.09.2005 р. , за результатами якої  14.03.2006 р. був складений акт № 1896/23-8/05786117.

У зазначеному акті перевірки зафіксовано, що позивач здійснював облік  приросту (убутку) балансової вартості запасів з порушенням  вимог п. 5.9. ст. 5  Закону України “ Про оподаткування прибутку підприємств”. У розрахунку приросту (убутку) балансової вартості запасів платником податку враховані залишки балансової вартості запасів  у незавершеному виробництві лише у матеріальній складовій, а не з урахуванням всіх витрат на виробництво, що, на думку перевіряючих, призвело до  заниження валового доходу  за 2004 р. на 263 тис. грн., за перше півріччя 2005 р. – на 51.1 тис. грн., за 9 місяців 2005 р. на 37,9 тис. грн.,  та до завищення валових витрат за 1 квартал 2005 р. на 1.1 тис. грн.. , а також у розрахунку приросту (убутку) балансової вартості запасів враховані залишки балансової вартості запасів у готовій продукції лише у матеріальній складовій, а не з урахуванням всіх витрат на виробництво даної продукції, що призвело до заниження валового доходу за 2004 р. на  5067,3 тис. грн., а за 9 місяців 2005 р. на 437,2 тис. грн., до завищення  валового доходу за перше півріччя 2005 р. на 212,9 тис. грн. та до заниження валових витрат за 1 квартал 2005 р. на 355,1 тис. грн., за 1 півріччя 2005 р. на 317,7 тис. грн.

Також в акті перевірки зазначено, що  у розрахунку  приросту ( убутку)  балансової вартості  запасів позивачем не враховані  залишки матеріальних ціностей, вартість яких   не перевищує 1000 грн., що призначені для  використання у господарський діяльності , що призвело  до заниження валового доходу на 35,0 тис. грн. та  до заниження валових витрат  в декларації за 1 квартал 2005 р. на 0.1 тис. грн. На думку відповідача, позивач  невірно  врахував залишки  на інших рахунках,  що призвело до  заниження  валового доходу у 2004 р. на 0,1 тис. грн. та до завищення  валового доходу  в декларації  за 9 месяців  2005 р.  на 0,6 тис. грн. , до заниження  валових витрат в декларації за 1 квартал 2005 р. на 99,5 тис. грн., за 1 півріччя 2005 р. на 0,1 тис. грн.

За наслідками проведення перевірки та на підставі вказаного  акту  відповдачем 23.03.2006 р. прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 , згідно з яким позивачу визначено  податкове зобов’язання  по податку на прибуток у сумі 2625 682,50 грн.

Керуючись ст. 5 Закону України “Про  порядок  погашення зобов’язань платників податків  перед бюджетами та державними цільовими фондами”, позивач  подав скрагу на зазначене повідомлення рішення до ДПА в АРК.

ДПА в АРК  рішенням від 23.06.2006 р. № 1425/10/25-007 скасувала податкове повідомлення-рішення  відповідача від 23.03.2006 р. №  /0  в частині застосування 31362,50 грн.  штрафних санкцій з податку на прибуток  на донараховану  суму податку на прибуток за 9 місяців2005 р. у розмірі 62725 грн.

Позивач 06.07.2006 р. звернувся до ДПА України зі скаргою на зазначене податкове повідомлення –рішення.

ДПА України  01.09.2006 р. прийняла рішення № 9740/6/25-0115 , задовольнила скаргу позивача, скасувала податкове повідомлення- рішення № /0 від 23.03.2006р.

Відповідач 18.09.2006 р. прийняв  податкове повідомлення-рішення № /3 , згідно з яким за порушення позивачем  п.п. 5.2.1., п.п. 5.2.5, п.5.2. п.5.7., п.5.9. ст.5 та п.8.2.1. п.8.2. ст. 8 , п.п. 11.2.1., п.11.2. ст.11 Закону України “Про оподаткування  прибутку підприємств” донаражував  позивачу податкове зобов’язання по податку на прибуток на суму 108465 грн., 67750 грн. – за основним платежем, 40715 грн. –  штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4 Закону України “Про систему оподаткування”  платниками податків і зборів (обов’язкових  платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов’язок сплачувати податки і збори. Відповідальність  за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов’язкових  платежів) і додержання законів  про оподаткування  несуть платники податків і зборів (обов’язкових  платежів) відповідно до законів України ( ст. 11 Закону).

Ст. 2 Закону  України “Про оподаткування прибутку підприємств” визначає , що платниками  податку з числа резидентів є суб’єкти господарської діяльності , бюджетні, громадські та інші  підприємства, установи та організації, які здійснюють діяльність, спрямовану на отримання  прибутку.

У п.5.1. ст.5  Закону визначено, що валові витрати виробництва  та обігу  - цесума будь-яких  витрат платника податків у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості  товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку  для їх подальшого використання у власній господарській  діляьності.

Згідно з п. 5.2.1 Закону  України “Про оподаткування прибутку підприємств”  до складу валових витрат включаються суми будь-яких  витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв’язку  з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем  продукції ( робіт,послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбанням електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених п.п. 5.3-5.7  цієї статті.  До складу валових витрат також відносяться  суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов’язкових платежів) , установлених  Законом України “Про  систему оподаткування” (п.п.5.2.5. п.5.1. ст.5 Закону).

Перелік расходів, які  не включаються  до складу валових витрат , визначений у п. 5.3. Закону  України “Про оподаткування прибутку підприємств”. Не включаються  до складу валових витрат  потреби  по придбанню, будівництву, реконструкції, модернізації, ремонту та  іншому полипшенню основних фондів та витрати, пов’язані  з видобутком  корисних копалин, а також з придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із ст. 8, 9 та п.п. 7.9.4 Закону ( п.п.5.3.2. п. 5.3.ст. 5 ).

Відповідно до п.п. 5.6.1. п. 5.6. ст. 5 Закону  України “Про оподаткування прибутку підприємств”  до складу валових витрта  платника податку  відносяться витрати  на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах  з таким платником податку , які включають витрати на виплату  основної та додаткової  заробітної плати  та інших видів заохочень і виплат , виходячи з тарифних ставок, у вигляді  премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів ( робіт, послуг), витрати на виплату  авторських  винагород та виплат за виконання робіт будь-які інші виплати в грошовій або натуральній формі, встановлені за домовленістю сторін (крім сум  матеріальної допомоги, які  звільняються від оподаткування згідно з нормами закону, що регулює питання оподаткування доходів фізичних осіб, законодавства, що встановлює правила оподаткування прибутковим податком з громадян).

До складу  валових витарит також  відносяться витрати суми  збору на обов’язкове державне пенсійне страхування та внесків на загальнообов’язкове державне  соціальне страхування, нараховані на виплати , зазначені в п.п. 5.6.1. цієї статті, у розмірах  і порядку , встановлених законом ( п.п. 5.7.1. п. 5.7. ст. 5 закону).

Згідно з п.п.8.2.1. п.8.2. ст. 3   Закону  України “Про оподаткування прибутку підприємств” під терміном “основні фонди” слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податків для використання у господарській діяльності платника  податку протягом періоду, який перевищує 365 календаних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв’язку  з физичним та моральним  зносом.  Витрати на придбання  будь-яких  матеріальних цінностей, вартість яких не перевищує 1000 грн., що призначені для  використання у господарській діяльності  платника податку, включаються до складу  валових витрат платника податків в загальному порядку  та враховуються  для цілей  застосування п.5.9. ст. 5 закону.

У матеріалах справи є експертний висновок № 82 від 31.01.2007 р.  судово-бухгалтерської експертизи, яка здійснена відповідно до  ухвали суду від 21.11.2006 р.

Експертом зроблений висновок про те, що під час  віднесення до валових витрат сум , витрачених позивачем для придбання матеріальних цінностей, вартість яких не перевищує 1000 грн., що призначені для  використання у господарській діяльності , на суму 69,3 тис. грн.  позивач не порушив вимоги відповідних положень    Закону  України “Про оподаткування прибутку підприємств”  в редакції, яка діяла на час їх придбання. Єксперт визначив, що  заниження валових затрат на суму 69,3 тис. грн. наданами на експертизу документами не підтверджується.

Експертом  встановлено , що нарахування  оплати праці  КД 661 “ Розрахунки по зароботній платі”  склала 5132900 грн., нарахування  по листкам непрацездатністі  склали  94 308,1 грн.  З урахуванням виключення зі складу валових витрат  сум , сплаченимх по листкам непрацездатністі , позивачем за перевіряє мий період до складу валових витрат  були віднесені  расходи по оплаті праці в сумі  5038591,90 грн.  Крім того , зафіксовано, що  згідно з даними головної книги за 2004 р. витрати позивача на сплату  збору на обов’язкове державне пенсійне страхування та внесків на загальнообов’язкове державне  соціальне страхування,  яки відповідно до п. 5.7.1. Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” відносяться до  валових витрат,  склали  1789565,88 грн.

Експерт також зафіксував, що не знайшов підтвердження факт  заниження валових витрат  в суме 52,8 тис. грн.  в наслідок  неповного включення позивачем  до складу валових витрат  сум витрат на оплату праці та  нарахованих  податків та зборів.

Відповідно до даних експерта об’єкт оподаткування  по податку на прибуток  за 2004 р.  не встановлений, встановлений збиток у сумі 259,27 грн.  Розбіжності  з даними відповідача  у сумі 530,27 тис.грн. в сторону зменьшення об’єкту оподаткування  виникли  в сумі зменьшення  валового доходу на 68, 47 тис. грн. та збільшення на 461,80 тис. грн. валових витрат.

У експертному  висновоку  № 82 від 31.01.2007 р. визначено, що  наданими на експертизу документами  не підтверджується  донарахування податку на прибуток.

Відповідач не надав будь-яких документів, яки б спростовували б зазначені виновки експерта, або вказували на їх неправильність.

За таких обставин суд вважає, що не прийняття вказаних обставин до уваги , не надання відповідачем обгрунтування правомірності зменьшення суми збитків за 2004 р. призвело до висновків, які не підтверджуються обставинами спарви, спровстовуються документацією позивача.

Ст. 71 КАСУ встанавлює обов’язковість  доведення кожній стороною обставин, на яких  грунтуються її вимоги  та заперечення , в адміністратівніх справах про протиправність рішень  суб’єкта  владних  повноважень  обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Не зважаючи на вимоги суду відповідач в порядку, передбаченому ст. 71 КАСУ, не надав доказів відповідності діючому законодавству  винесеного ним 18.09.2006 р. податкового повідомлення- рішення № /3  , своїх заперечень на експертний висновок №  81, доказів того, що висновки експерта не відповідають дійсним матеріалам справи. В силу викладеного,  керуючись ст. 71 КАСУ ,  суд вважає , що підлягають задоволенню позовні вимоги по визнанню нечинним податкового повідомлення-рішення № /3 від 18.09.2006 р.

Під час судового засідання, яке відбулось 12.03.2007 р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ  постанову складено 19.03.2007р.

Керуючись ст.ст. ст. 94, 98, 160-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в

1.    Позов задовольнити .

2. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Сімферополь (м.Сімферополь, вул. М.Залкі 1) № /3 від 18.09.2006 р. про донарахування сум податкових зобов’язань по податку на прибуток  та стягнення штрафних санкції за порушення   ВАТ «Завод «Сімферопольсільмаш»  ( м.Сімферополь, вул.Узлова 8/5, ЗКПО 32401898) податкового законодавства.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь ВАТ «Завод «Сімферопольсільмаш»  ( м.Сімферополь, вул.Узлова 8/5, ЗКПО 32401898, п/р 4279 у філії КЦВ “Промінвестбанк”, МФО 324430) 3,40 грн. судового збору, 4000 грн. – витрат на проведення експертизи.

У разі неподання  заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання  постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ -  з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви  про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу  через 20 днів після подання заяви про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв С.В.