ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" березня 2007 р.
Справа  № 25-8/401-06-12209

За позовом: Донецької залізниці

до відповідача: Білгород-Дністровського морського торговельного порту

про стягнення  шкоди в сумі 24022,15  грн.

Суддя           Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача: Шинкаренко Ю.В., довіреність №Н-01/2771 від 15.11.06р.

Від відповідача: Гула А.С., довіреність від 20.11.06р., Терновий Д.І., довіреність від 15.12.06р.

В судовому засіданні 12.03.07р. приймали участь представники:

Від позивача: Шинкаренко Ю.В., довіреність №Н-01/2771 від 15.11.06р.

Від відповідача: Гула А.С., довіреність від 20.11.06р.

Суть спору: про стягнення з Білгород-Дністровського морського торговельного порту    на користь Донецької залізниці шкоди в сумі  24022,15  грн.

Представник позивача на заявлених позовних вимогах наполягає, надав суду пояснення від 22.02.07р. вх. №4391, де обґрунтував позовні вимоги з огляду на норми чинного законодавства, а саме з посиланням на ст. ст. 1166,1187 ЦК України, відповідно до яких  зазначає, що при відшкодуванні шкоди яка заподіяна відповідачем залізниці внаслідок падіння двох портальних кранів відшкодовуються незалежно від вини та противоправних дій відповідача у спричиненій шкоді.

Представник відповідача  проти заявленого позивачем позову заперечує, надав суду відзив на позов від 14.12.06р. вх. № 28390, пояснення від 22.02.07р. вх. №4390, в яких зазначає, що причиною  пошкодження вагону стало падіння портальних кранів спричинене стихійним лихом, що підтверджується листом Гідрометеологічного центу Чорного та Азовського морів від 02.06.05р. №49, довідкою Морської гідрометеорологічної станції „Білгород-Дністровський” № 53 від 31.05.05р., наказом Державного департаменту морського і річкового транспорту „Про результати розслідування аварій, які трапилися 26.05.05р. з портальними кранами у Білгород-Дністровському і Одеському морських  торгівельних портах” від 19.08.05р. вх.174,  актом спеціального розслідування, проведеного   26 травня 2005р. об 14год. 30 хв.  в ТОВ „Ремтехморпорт” Приморського району м. Одеси, та території Білгород-Дністровського морського торговельного порту  від 12.07.05р.,   у зв’язку з чим Білгород-Дністровський морський торговельний порт як власник джерела підвищеної небезпеки звільняється відповідно  до ч.5 ст. 1187 ЦК України від обов’язку відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне:

01.08.02р. між Управлінням Одеської залізниці  (Залізниця) та Білгород-Дністровським морським торговельним портом  (Порт) був укладений договір про взаємовідносини між Одеською залізницею і Білгород-Дністровським морським торговельним портом №4543, п.2.1. якого передбачено, що Залізниця здає/приймає, а Порт приймає/здає експортні (імпортні) вантажі, що перевозяться за  участю морського (річкового) залізничного транспорту, вантажі, також господарські вантажі для Порту або для його контрагентів. Порт зобов’язаний передати Залізниці перелік контрагентів, з якими він перебуває в договірних відносинах, а також присвоєні їм. І.К.

На виконання умов даного договору  Білгород-Дністровським морським торговельним портом було здійснено вивантаження вагону №67660630, який згідно технічного паспорту   та наказу президента Державної адміністрації залізничного транспорту України №17-ІІ від 21.04.93р. належить Донецькій залізниці на праві господарського відання, про що проінформовано  позивача повідомленням №2424 від 26.05.05р. Однак, під час знаходження даного вагону на фронтах обробки, підготовленого до прибирання локомотивом  залізниці,   внаслідок падінням двох портальних кранів, що належать відповідачу, спричиненого стихійним лихом, вагону були завдані значні пошкодження які не підлягають ремонту, про що свідчать додані до матеріалів справи акт про пошкодження вагону від 26.05.05р., акт загальної форми №162 від 26.05.05р., підписані  представниками сторін по справі.

З цих підстав, на думку позивача, пошкодження вагону №67660630, яке виникло внаслідок падінням двох портальних кранів, що належать відповідачу, задало Донецькій залізниці майнову шкоду в сумі 24022,15грн., розраховану з балансової вартості вагону №67660630 на момент  виключення із інвентарного парку, з урахуванням амортизаційного зносу на час пошкодження, згідно акту №116 від 16.08.05р., складеного працівниками Одеської залізниці.

В обґрунтування заперечень відповідачем подані до матеріалів справи наказ Державного департаменту морського і річкового транспорту „Про результати розслідування аварій, які трапилися 26.05.05р. з портальними кранами у Білгород-Дністровському і Одеському морських  торгівельних портах” від 19.08.05р. вх. № 174, протокол огляду місця де відбувся нещасний випадок,  акт спеціального розслідування нещасного випадку, проведеного 26 травня 2005р. об 14год.  30 хв.  в ТОВ „Ремтехморпорт” Приморського району м. Одеси, на території Білгород-Дністровського морського торговельного порту  від 12.07.05р., висновок експертизи №51-04-31-0330-05 від 12.07.05р. про  причини аварії двох портальних кранів „Гранц” ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” згідно яких вбачається, що причиною аварії в Білгород-Дністровському морському торгівельному порту, а саме пошкодження вагону №67660630, є падінням двох портальних кранів,  спричинене внаслідок активної грозової діяльності,  смерчу, зливи і посилення вітру до 33-49м/с.

Факт існування  форс мажорних обставин у вигляді активної грозової діяльності,  смерчу, зливів 25.05.05р. на території м. Білгород-Дністровський в період з 14 год. 26 хв. по 14 год. 39хв., підтверджується також листом  Гідрометеологічного центу Чорного та Азовського морів від 02.06.05р. №49, довідкою Морської гідрометеорологічної станції „Білгород-Дністровський” № 53 від 31.05.05р.

Крім того відповідач зазначає, що подача та прибирання вагонів здійснюється локомотивом залізниці на фронтах обробки, тобто з  місця навантаження/вивантаження, що передбачено, п. 3.3. договору №4543 від 01.08.02р. Про час готовності вагону №67660530 до прибирання локомотивом залізниці, порт повідомляв 26.05.05р. об 04 години ранку, що також зазначено у відомості плати за користування вагонами №0503352  та повідомленні навантаження  про закінчення  розвантаження вагону №2424. З наданням позивачу такого повідомлення порт припинив своє користування вагоном, у зв’язку з чим настав обов’язок залізниці прибрати вагони, тому не виконання  останньою такого обов’язку є його виною спричиненні шкоди, що звільняє порт від відповідальності.

З врахуванням вище встановлених обставин  справи положень чинного законодавства, суд, дійшов до висновку щодо відмови в задоволені заявлених позивачем позовних вимог з огляду на наступне.

Статями  15, 16 ЦК України  передбачено, що кожна  особа  має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого  інтересу,  який  не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:      1) визнання права;      2) визнання правочину недійсним;      3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;      5) примусове виконання обов'язку в натурі;      6) зміна правовідношення;      7) припинення правовідношення;      8) відшкодування  збитків  та  інші   способи   відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади,  органу  влади  Автономної  Республіки  Крим  або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.      Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та  інтересу особи  в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Частинами 1,2 ст.1166 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме майнова шкода,  завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю  особистим  немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є  діяльність,  пов'язана  з використанням,  зберіганням  або  утриманням транспортних засобів, механізмів та  обладнання,  використанням,  зберіганням  хімічних, радіоактивних,   вибухо-  і  вогненебезпечних  та  інших  речовин, утриманням диких звірів,  службових  собак  та  собак  бійцівських порід  тощо,  що  створює  підвищену  небезпеку для особи,  яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода,    завдана    джерелом    підвищеної     небезпеки, відшкодовується  особою,  яка  на  відповідній  правовій  підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє   транспортним   засобом,   механізмом,   іншим  об'єктом, використання,  зберігання або утримання  якого  створює  підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа,  яка здійснює діяльність,  що є джерелом підвищеної небезпеки,  відповідає за завдану шкоду,  якщо вона не доведе,  що шкоди   було   завдано  внаслідок  непереборної  сили  або  умислу потерпілого.

Враховуючи вищевикладене та те, що шкода завдана Донецькій залізниці Білгород-Дністровським морським торговельним портом,  який здійснює господарську діяльність  з використанням джерел  підвищеної  небезпеки, якими є портальні крани, була спричинена  внаслідок непереборної  сили у вигляді активної грозової діяльності,  смерчу, зливи, посилення вітру, що підтверджується  доданими до матеріалів справи наказом Державного департаменту морського і річкового транспорту „Про результати розслідування аварій, які трапилися 26.05.05р. з портальними кранами у Білгород-Дністровському та Одеському морських  торговельних портах” від 19.08.05р. № 174, протоколом огляду місця, де відбувся нещасний випадок,  актом спеціального розслідування нещасного випадку, проведеного 26 травня 2005р. об 14год. 30 хв.  в ТОВ „Ремтехморпорт” Приморського району м. Одеси, на території Білгород-Дністровського морського торговельного порту  від 12.07.05р., листом  Гідрометеологічного центу Чорного та Азовського морів від 02.06.05р. №49, довідкою Морської гідрометеорологічної станції „Білгород-Дністровський” № 53 від 31.05.05р., у зв’язку з чим відповідач звільняється від відповідальності за завдану шкоду, тому, у суду відсутні правові  підстави для задоволення заявленої позивачем позовної  вимоги про стягнення з відповідача шкоди в сумі 24022,15  грн.

Наведений висновок щодо звільнення Білгород-Дністровського морського торговельного порту від відповідальності  в спричиненні джерелом підвищеної небезпеки шкоди, вбачається з відсутності вини та противоправності дій відповідача в спричинені шкоди, причинного зв’язку між противоправними діями відповідача та спричиненою шкодою, який судом був зроблений ще й з огляду на ту обставину, що  позивачем несвоєчасно згідно п.3.3 договору №4543 відповідно до  повідомлення порту №2424 про закінчення вивантаження вагону об 4 год. ранку 26.05.06р. та необхідності прибрати вагон з  колії порту, не було виконано свій обов’язок прибирання вагону № 67660630, що спричинило  знаходження даного вагону на під’їзній колії порту в момент настання форс-мажорних обставин.

Позиція позивача щодо відшкодування шкоди відповідачем  незалежно від наявності вини та противоправності дій відповідача у спричиненні шкоди, з посиланням на  ч.1 ст. 1166 ЦК України, спростовується судом в контексті змісту ч.5 ст. 1187 ЦК України, якою законодавцем визначено особливості відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи, вищевстановлене, суд, відмовляє в  задоволені заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача шкоди в сумі 24022,15  грн. в повному обсязі.

Згідно ст. 49 ГПК України в разі  відмови  у позові повністю витрати пов’язані зі сплатою державного мити та витрати на оплату  інформаційно-технічного забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82- 85 ГПК  України суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної  сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                          Малярчук І.А.

Рішення підписано 23.03.07р.