ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.12.07                                                                                       Справа №10/215-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Зубкова Т.П. судді  Зубкова Т.П.    , Коробка Н.Д.  , Яценко О.М.

при секретарі: Шерник О.В.

За участю представників сторін:

від позивача  –  Колес’янкін  М.І. (паспорт МО № 974731 від 13.02.2002 р.) –

директор, розпорядження № 57/2-4 від 03.03.2003 р.

від відповідача –  не з’явився

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи та апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Херсонрибгосп» (м. Херсон)

на     рішення       господарського     суду     Херсонської      області       від    18.10.2007 р.

у справі № 10/215-07

за позовом       Цюрупинського           міського                комунального              підприємства

«Теплотехнік»  (м. Цюрупинськ Херсонської області)

до відповідача  Відкритого  акціонерного   товариства «Херсонрибгосп»                               (м.   Херсон)

про стягнення суми,

06.07.2007 р. Цюрупинське міське комунальне підприємство «Теплотехнік»                               звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Відкритого    акціонерного     товариства  «Херсонрибгосп»  про стягнення з відповідача 6970,02 грн., які складаються з 6816,21 грн. вартості безпідставно набутої в період з 01.11.2005 р. по 30.04.2007 р. теплової енергії та 154,02 грн.  –  3% річних за період з 01.12.2005 р. по 01.07.2007 р.

Рішенням господарського суду Херсонської   області   від  18.10.2007 р. у справі          № 10/215-07 (суддя Александрова Л.І.) позов задоволено частково, стягнуто з                      відповідача на користь позивача 6816,21 грн. боргу та 21,28 грн. – 3% річних, в задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 99,96 грн.  витрат по сплаті державного мита та 115,64 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Рішення суду мотивовано приписами ч. 2 ст. 530, ст.ст. 536, 625, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, п.п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, існуванням заборгованості та фактичними обставинами справи.

Не погоджуючись з прийнятим судовим актом, Відкрите акціонерне товариство «Херсонрибгосп» (відповідач у справі) звернулося до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Просить рішення господарського суду Херсонської області від 18.10.2007 р. у справі № 10/215-07 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові Цюрупинському міському комунальному підприємству     «Теплотехнік» відмовити.

З підстав, викладених в апеляційній скарзі, заявник вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення  були неповно  з’ясовані обставини, що мають значення для справи. Посилається, зокрема, на те, що магазин «Океан» довгий час практично не здійснює торговельної діяльності, тому  не потребує  надання послуг з теплопостачання. Про наведені  обставини, зазначає відповідач, він неодноразово повідомляв комунальне підприємство «Теплотехнік», і, на його думку, правомірно,  на протязі 2004-2007 рр. відмовлявся підписувати Договір на теплопостачання. Відповідач вважає, що відсутність технічної можливості від’єднати магазин від системи теплопостачання не є підставою для виникнення зобов’язань по сплаті послуг, яких не потребує споживач.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 20.11.2007 р. апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства «Херсонрибгосп» прийнята  до провадження та призначена до розгляду на 20.12.2007 р.

Розпорядженням Першого заступника Голови Запорізького апеляційного господарського суду № 3317 від 19.12.2007 р. справу № 10/215-07 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Зубкова Т.П. (доповідач), судді Коробка Н.Д., Яценко О.М.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення у справі залишити без змін, а апеляційну скаргу –  без задоволення. Зазначає, що положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розповсюджуються не тільки на постачальника теплової енергії, а  й на споживача. Вважає, що відповідач навмисно ухилявся від підписання договору на постачання теплової енергії, теплову енергію в приміщення магазину отримував, але надіслані поштою рахунки не сплачував, відповідні акти щодо опалення приміщення магазину у спірний період  не підписував.

Позивач вказує, що неодноразово письмово пропонував відповідачу  відключення від мережі теплопостачання з дотриманням встановлених правил відключення, але відповіді  від відповідача так і не отримав, відключення проведено не було,  з  листопада 2005 р.  по квітень 2007 р.  приміщення магазину опалювалося.

В судовому засіданні 20.12.2007 р. представник позивача підтримав доводи, викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач (заявник апеляційної скарги)  в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час і місце розгляду справи відповідач був  попереджений належним чином, що підтверджується доданими до справи документами (повідомленням про вручення поштового відправлення). Враховуючи достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе  розглянути справу за відсутності представника  відповідача.

За заявою представника позивача апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

По закінченні судового засідання, за згодою представника позивача, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до приписів статті 101 Господарського процесуального кодексу України,  в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами  повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що Відкрите акціонерне товариство «Херсонрибгосп» є власником приміщення магазину «Океан» загальною площею 108,8 м2, розташованого в будинку № 60-в  по  вул. Польовій, в              м. Цюрупинську Херсонської області. Приміщення магазину підключено до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення  між позивачем та відповідачем  у спірний період ( 2005-2007 р.р.) не був укладений з причин відмови від підписання  такого договору відповідачем.

Позивач стверджує, що за період з 01.11.2005 року по 30.04.2007 року було здійснено відпуск теплової енергії відповідачу на суму 6816,21 грн.,  у зв’язку з цим відповідачу були виставлені та надіслані відповідні рахунки  для оплати, а також акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) для підписання.

Відповідач  виставлені рахунки не оплатив, мотивуючи тим, що належний йому магазин "Океан" практично не здійснює торгівельної діяльності та не потребує послуг з теплопостачання, а відсутність технічної можливості від’єднати магазин від системи централізованого опалення не є підставою для виникнення зобов’язань по сплаті послуг, яких не потребує споживач.

Відмова від сплати виставлених рахунків за надання послуг з теплопостачання стала причиною для звернення  Цюрупинського міського комунального підприємства «Теплотехнік» до суду з позовною заявою до Відкритого акціонерного  товариства  «Херсонрибгосп» про стягнення грошових коштів в сумі 6970,02 грн.,  яка складається з 6816,21 грн. вартості безпідставно набутої теплової енергії та 154,02 грн. – 3% річних.

Зазначені  позовні вимоги  були предметом розгляду у  господарському суді  і задоволені ним повністю в частині стягнення основного боргу та частково щодо стягнення річних, з чим не погодився відповідач.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу такою, що не  підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до Пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ  від 21.07.2005 р. № 630,  послуги надаються споживачеві згідно з договором, який оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Виходячи зі змісту Закону України «Про теплопостачання» (ст. 2 Закону), він регулює  відносини,  що  виникають  у  зв'язку  з виробництвом,  транспортуванням,   постачанням   і   використанням теплової   енергії,  державним  наглядом  за  режимами  споживання теплової  енергії,  безпечною   експлуатацією  теплоенергетичного обладнання  та  безпечним  виконанням  робіт  на  об'єктах у сфері теплопостачання суб'єктами господарської діяльності незалежно  від форм власності.

Теплогенеруюча організація  – суб'єкт  господарської діяльності,  який  має  у   своїй   власності   або   користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; Теплопостачальна організація  – суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії (ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», надалі – Закону).  Таким  є  позивач  у  справі.

Як зазначено у   ст. 19   Закону,  теплогенеруюча організація поставляє  вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Статтею 24 Закону визначено, що одним  з основних обов'язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

У статті 179 Господарського кодексу  України закріплено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язковим для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

В матеріалах справи міститься  проект договору про теплопостачання,  який, як свідчать матеріали справи і не заперечується відповідачем,  позивач  надавав  відповідачу для узгодження та підписання, але відповідач відмовився укладати такий договір, посилаючись на те, що належний йому магазин "Океан" практично не здійснює торгівельну діяльність, тому не потребує послуг з теплопостачання.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні  докази в підтвердження того, що відповідачу  послуги з  централізованого теплопостачання позивачем не надавались  або  що відповідач   ці  послуги  не  отримував.

Не надані  такі  докази  і  суду  апеляційної  інстанції.

Поряд з наведеним,  в матеріалах справи міститься  Акт № 3 від 14.12.2006 р.,  в якому зазначено, що з початку опалювального сезону  01.11.2006 р. в магазині «Океан» здійснюється теплопостачання, температура приміщення складає  +19 С, приміщення знаходиться на балансі  відповідача (арк. справи 41).

Пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідач не надав суду доказів в підтвердження факту відключення його від централізованого опалення  згідно  з визначеним законодавчими актами України порядком.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення,  в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов’язку. Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виходячи зі змісту якої цивільні права та обов’язки виникають із дій  осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за  аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Як встановлено господарським судом і  підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, позивачем в період з 01.11.2005 р. по 30.04.2007 р. було здійснено відпуск відповідачу теплової енергії на загальну суму 6816,21 грн. Для оплати вартості поставленої відповідачу теплової енергії позивач надсилав відповідачу щомісячно ( у період теплопостачання)  рахунки  із зазначенням сум, що підлягають сплаті у відповідному місяці, а також акти здачі-прийняття робіт (надання послуг з теплопостачання).

Відповідач надіслані йому акти не підписував,  рахунки не оплачував.

16.05.2007 р. за вих. № 156 позивач направив відповідачу претензію з вимогою перерахувати на розрахунковий рахунок позивача кошти в сумі 6816,21 грн. за безпідставно отриману відповідачем у 2005-2007 роках теплову енергію.

Зазначена претензія теж залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла  його  у  себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження  майна  було  результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином;  2) витребування   майна   власником   із  чужого  незаконного володіння;  3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;                            4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ст. 1213 ЦК України набувач  зобов'язаний  повернути  потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У  разі  неможливості  повернути  в   натурі   потерпілому безпідставно  набуте  майно  відшкодовується  його  вартість,  яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Аналізуючи наведені вище норми права, колегія суддів дійшла висновку, що бездоговірне  споживання  теплової енергії за рахунок централізованого опалення не є правовою підставою для  звільнення споживача (у даному спорі –  відповідача) від її оплати,  а  заборгованість, що виникла, підлягає стягненню, як вартість безпідставно набутого майна,  відповідно до положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що відповідач зобов'язаний був оплатити існуючу заборгованість в сумі  6816,21 грн. до 23.05.2007 р., що відповідачем зроблено не було, тому  позовні вимоги в частині стягнення  6816,21 грн.  правомірно задоволені у повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,  позивач просить стягнути з відповідача 154,02 грн. – 3 % річних за період з 01.12.2005 р. по 01.07.2007 р.

Разом з тим, з урахуванням наведених вище обставин справи, господарський суд дійшов вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів, що річні відсотки підлягають стягненню з відповідача за період з 24.05.2007 р. по 01.07.2007 р.  і становлять 21,28 грн.

Таким чином, оскаржуване рішення господарського суду прийняте з додержанням норм чинного законодавства, є законним  та обґрунтованим. Підстав для  скасування даного рішення суду  колегія суддів не вбачає.

Доводи заявника апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги  з наведених вище та наступних підстав.

Так, в матеріалах справи знаходиться Акт від 20.09.2007 р. (арк. справи 113), складений провідним інспектором абонентської служби Урбаневич Г.Л., майстром по ремонту теплових мереж Афанасовим А.Н., майстром  по експлуатації обладнання котельної та теплових мереж Удовенок Н.П. про те, що магазин «Океан», без відома  Цюрупинського  міського  комунального підприємства «Теплотехнік», самовільно здійснив відключення системи опалення від загального централізованого опалення. Стояки труб не ізольовані.

Відповідачем (заявником апеляційної скарги) в апеляційній скарзі  не заперечується той факт, що через магазин на верхні поверхи житлового будинку проходять труби для подачі тепла жителям будинку по  вул. Польовій, 60-в, тобто, постачання тепла здійснювалося до 30.04.2007 р. включно в повному обсязі і балансоутримувач магазину «Океан» (відповідач у справі) споживав тепло без укладення Договору. Відповідач документального підтвердження відключення від централізованого опалення  в період з 01.11.2005 р. по 30.04.2007 р. суду не надав. Факт самовільного відключення, без додержання передбачених  законодавчими актами України правил, шляхом обрізання системи опалення в приміщенні магазину, зафіксований лише у вересні 2007 року (Акт  від 20.09.2007 р.).

Отже, всупереч вимогам статті 33 ГПК України, відповідачем   не доведено обставин,  на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Оскільки доводи заявника апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах права, не підтверджені відповідними доказами та спростовані дослідженими обставинами справи, апеляційна скарга залишається судом без задоволення.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на відповідача  у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,  99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний  господарський  суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Херсонрибгосп»            (м. Херсон)  на  рішення господарського   суду   Херсонської   області   від  18.10.2007 р.    у справі   № 10/215-07  залишити   без задоволення.

2.  Рішення      господарського     суду      Херсонської        області      від  18.10.2007 р.

у справі № 10/215-07  залишити  без змін.

Головуючий суддя Зубкова Т.П.

судді  Зубкова Т.П.

Коробка Н.Д.  Яценко О.М.