ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007 р.
Справа № А-13/323

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндера П.А. при секретарі судового засідання Федорук О.М. .розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  Державна інспекція з контролю за цінами в Івано-Франківській області  вул. Шашкевича,6,м.Івано-Франківськ,76000

до відповідача  Івано-Франківське обласне управління профілактичної дезінфекції  вул.Шевченка,4,м.Івано-Франківськ,76000

про майнові спори (стягнення коштів)

Представники:

позивача: Кос Л.В.-начальник відділу контролю цін на ринках продовольства , представник (довіреність № 16/137-в від 13.02.2007року); Літвінова  С.М.- головний спеціаліст-юрисконсульт, представник (довіреність б/н від 30.01.2007року

відповідача: Гуфчак Й.Г.-представник, юрист ( доручення № 112/01-123 від 06.02.2007року); Іваник С.М.- доручення № 12-32/5 від 07.02.2007року:

СУТЬ СПРАВИ: про стягнення в дохід державного бюджету 15606грн.03коп. економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін..

Позивач  в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просить суд стягнути заборговану суму.

Представник відповідача проти позову заперечує і просить суд в позові відмовити.

В ході  судового засідання  представникам сторін права та обов”язки, передбачені  ст.ст.  49, 51  Кодексу адміністративного судочинства України роз”яснено, заперечення  щодо складу  суду не поступало.  Клопотань щодо здійснення технічної фіксації судового процесу від представників сторін не поступало.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що проведеною перевіркою правильності формування та застосування тарифів на платні послуги в Івано-Франківському центрі дезінфекції обласного управління профілактичної дезінфекції Державною інспекцією  з контролю за цінами в івано-Франківській області встановлено  порушення державної дисципліни цін, про що складено акт від 03.11.2006року.

Івано-Франківським центром профілактичної дезінфекції за грудень 2005року при наданні платних послуг до фіксованих розмірів тарифів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.03р. №1351 "Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби" нараховано непередбачені законодавством націнки в розмірі 20 відсотків, пояснюючи це додавання податку на додану вартість. Всього відповідачем необгрунтовано одержано 5202,01грн.Статтею 35 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення" передбачено, що оплата зазначених у вказаній статті послуг здійснюється за тарифами та прейскурантами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2002р. №1544 затверджений Перелік робіт і послуг у сфері забезпечення санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, які виконуються і надаються за плату, а постановою Кабінету Міністрів України №1351 "Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно- епідеміологічної служби" від 27.08.2003року затверджено Тарифи (прейскуранти) на роботи і послуги, що виконуються за плату установами і закладами санітарно-епідеміологічної служби.

Таким чином, відповідач порушив ст.35 Закону "Про санітарно-епідеміологічну службу", постанову Кабінету Міністрів України від 27.08.2003р. №1351 "Про затвердження  тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби".

За результатами перевірки прийнято рішення №77 від 04.12.06р. про застосування до відповідача економічних санкцій, а саме: вилучення в доход державного бюджету необгрунтовано отриманої виручки в сумі 5202,01грн. та 10404,02грн. штрафу.

Відповідачу направлено претензію від 04.12.06р. №8/1174-в. Відповідач надіслав пояснення-зауваження до акту перевірки від 13.11.2006р. №23, в якому порушення державної дисципліни цін не визнав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін,  оцінивши подані сторонами докази по справі,  суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову виходячи з наступного.

Статтею 35 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення" передбачено, що оплата послуг у сфері забезпечення  санітарного та епідемічного благополуччя,що не відноситься до медичної допомоги населенню  здійснюється за тарифами та прейскурантами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2002р. №1544 затверджений Перелік робіт і послуг у сфері забезпечення санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, які виконуються і надаються за плату, а постановою Кабінету Міністрів України №1351 "Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби" від 27.08.2003року затверджено Тарифи (прейскуранти) на роботи і послуги, що виконуються за плату установами і закладами санітарно-епідеміологічної служби.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 92 Конституції України,виключно Законами України встановлюється система оподаткування,податки і збори. Принципи побудови  системи оподаткування в Україні, види податків і зборів(обов"язкових платежів) до бюджетів та цільових фондів , а також права ,обов"язки  і відповідальність платників визначається Законом України "Про систему  оподаткування", яким передбачено, що ставки, механізм спраавляння податків зборів(обов"язкових платежів),і пільги щодо оподаткування операцій можуть встановлюватись або змінюватись тільки законами про оподаткування (ч.3 ст.1 Закону).

Платники податку на додану вартість, об"єкти, база та ставки  оподаткування, перелік неоподаткованих та звільнених від оподаткування операцій, тощо, визначаються Законом України "Про податок на додану вартість". Згідно п.3.1 зазначеного вище Закону,операції платників податку з продажу товарів (робіт,послуг) на митній території України є об"єктом оподаткування.

За пунктом 6.1 Закону України "Про податок на додану вартість", об"єкти оподаткування, визначені ст. 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування  та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом,оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Виходячи з аналізу вищеназваних правових норм суд приходить до висновку,що при справлені плати за надання послуг в сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, розмір цієї плати збільшується на суму податку на додану вартість ,а тому  у  суду відсутні будь які підстави до задоволення позову.

Крім того, суд погоджується з запереченнями відповідача, який посилається на роз"яснення  податкової служби щодо застосування до ціни послуг податку на додану вартість, виходячи з наступного.

Підпунктом 1.4.2 п. 1 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковими роз"ясненнями вважаються будь-які відповіді контролюючого органу на запити зацікавлених осіб чи питань оподаткування. Роз"яснення окремих положень податкового законодавства  надаються контролюючими органами  у порядку, визначеному відповідним центральним органом контролюючого органу, виходячи  із положень підпункту 4.4.1  цього пункту,принципів оподаткування,викладених у Законі України "Про систему оподаткування", та економічного змісту податку, збору (обов"язкового платежу),  який розглядається.

Оскільки порядок та розмір сплати відповідачем податку на додану вартість при наданні платних санітарно-епідемічних послуг є питанням оподаткування, ДПА України було надано роз"яснення, за змістом якого,при здійсненні операцій з надання зазначених послуг до законодавчо визначеної ціни необхідно додавати податок на додану вартість.

Обгрунтування позивача, викладені в позові та надані в судовому засіданні, не можуть бути взяті до уваги судом , оскільки вони не грунтуються на діючому законодавстві.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України , суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб"єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб"єкта владних повноважень.

Керуючись ст.124,п.4 ч.2 ст. 92 Конституції України, ст. 35 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення", Законом України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" Законом України "Про податок на додану вартість", Кодексу адміністративного судочинства України  , суд

ПОСТАНОВИВ:

в позові відмовити.

На постанову господарського суду, яка не набрала законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) постанови через місцевий господарський суд.

Суддя                                                            Шкіндер Павло Анатолійович

"16" квітня 2007року

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________   16.04.2007