СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.01.07                                                                                 Справа № 6/701ад.

Суддя господарського суду Луганської області Василенко Т.А., розглянувши матеріали справи за позовом

Краснолуцького міського центру зайнятості м. Красний Луч Луганської області

до Державного відкритого акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Янівська»Дочірнього підприємства Державної холдінгової компанії «Донбасантрацит», м. Красний Луч  Луганської області

про стягнення  11 701 грн. 97 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Толстих М.С., дов. № 07/06-1595 від 13.07.06.;

від відповідача –не прибув;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача недоїмку у сумі 11 701 грн. 97 коп.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.12.06.за положеннями КАС України.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав. В судові засідання не з’явився, про причини неприбуття не  повідомив, у зв’язку з чим справа розглядається у порядку ст. 128 ч.4 КАС України за відсутністю відповідача.

Окрім цього, статтею 40 КАСУ визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов’язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою.

Як свідчать матеріали справи,  належною адресою відповідача є – Луганська область, м. Красний Луч, смт. Княгінівка, усі процесуальні документи останньому спрямовувалися саме за вказаною адресою.

Дослідивши матеріали справи та приймаючи до уваги, що:

Відповідно до Закону України  від 02.03.00 № 1533-ІІІ “Про  загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття ( далі –Закон) роботодавець набуває  статусу  платника страхових внесків  до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття” ( далі - Фонд) з дня  реєстрації згідно з пунктом 1 частини другої статті 35 цього Закону та зобов`язаний  своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески (пункт 2 частини  другої статті  35 Закону ).

З матеріалів справи вбачається, що  відповідач є платником страхових внесків  до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та  зобов’язаний сплачувати  страхові внески.

Відповідно до Закону України від 11.01.01 № 2213-ІІІ “Про  розмір  внесків на деякі  види загальнообов`язкового державного соціального страхування” розмір внесків на загальнообов`язкове державне  страхування на випадок безробіття для роботодавців складає 1,9 % суми  фактичних витрат на оплату праці  працівників.

Частиною другою статті 38 Закону встановлено, що у разі  несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальниками, у тому  числі  через ухилення від реєстрації як платника страхових внесків, або  неповної їх сплати, страхувальники  сплачують суму  донарахованих контролюючим органом страхових внесків  (недоїмки), штраф та пеню.

У зв’язку з неналежним виконанням вимог діючого законодавства за ДВАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Янівська»ДП ДХК «Донбасантрацит»утворилась заборгованість по страховим  внескам за період з 01.01.2005. по 30.09.2006. у сумі 11 701 грн. 97  коп.

Сума недоїмки підтверджена матеріалами справи, в тому числі актом перевірки правильності нарахування, своєчасності і повноти перерахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття № 89 від 24.10.06., відповідними розрахунковими, розрахунком заборгованості та іншими.

В той же час, відповідач позовні вимоги не оспорив.

Також  згідно ч. 2 ст. 2 Закону на виконавчі дирекції Фонду та її робочі органи

покладені у тому числі функції провадити збір страхових внесків, контролю за своєчасністю сплати страхових внесків , представляти інтереси Фонду в судових та інших органах.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону на Фонд покладені обов’язки забезпечувати збір страхових внесків.

Згідно прикінцевих положень Закону Фонд загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття є правонаступником державного фонду сприяння зайнятості населення, що ліквідується, діяльність якого регулюється Законом України “Про зайнятість населення”.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України “Про зайнятість населення” державній службі зайнятості надане право стягувати з підприємств, установ та організацій, незалежно від форм власності, суми прихованих або занижених обов’язкових зборів та недоїмок до державного фонду сприяння зайнятості населення.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Згідно з ст. 2 Закону України “Про судоустрій” суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб.

Частиною  3 ст. 3 Закону України “Про судоустрій” встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.02 визначено, що ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб’єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням.

Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та визнані відповідачем, їх слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються у встановленому порядку.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 112, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.          Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного відкритого акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Янівська»Дочірнього підприємства Державної холдінгової компанії «Донбасантрацит», Луганська область, м. Красний Луч, смт. Княгінівка, р/р 2 в АБ Укркомунбанк, код 00175573, на користь:

- Краснолуцького міського центру зайнятості, м. Красний Луч Луганської області , мікрорайон 4, буд. 9 «а», ВДК м. Красний Луч, код 24046797, банк УДК м. Луганська, МФО 804013, р/р 0039, код 50040400, код 13391968,  недоїмку у сумі 11 701 грн. 97 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 16.01.2007. у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                           Т.А. Василенко