ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

22.02.07р.

Справа № А37/377

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче іноваційне комерційне підприємство "Інно-Дніпро", м. Дніпродзержинськдо Державної податкової інспекції в м. Дніпродзержинськупро визнання недійсним податкового повідомлення - рішення №/0/26075 від 23.08.2006року

Суддя Кеся Н.Б.Представники:Від позивача:      Кулюхін О.Ф  дов № 14 від 03.12.2006 рокуВід відповідача:  Зибало Н.О.   дов № 9760/10/10 від 31.03.206 року             На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена  вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче іноваційне комерційне підприємство "Інно-Дніпро" (далі –позивач) звернулося з позовом до Державної податкової інспекції в м. Дніпродзержинську і просить суд визнати недійсним податкове повідомлення - рішення відповідача від 23.08.2006року №/0/26075. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що спірна перевірка проведена незаконно, а висновки відповідача не відповідають вимогам податкового законодавства, а саме незаконно виключено зі складу податкового кредиту суми ПДВ за операціями з контрагентами, установчі документи яких та свідоцтва про платника ПДВ визнані недійсними. Позивач посилається на те, що на момент здійснення цих операцій та включення спірних сум до податкового кредиту позивачу були надані податкової накладні, а контрагенти знаходились в реєстрі платників ПДВ. Крім того, позивач посилається на те, що його позиція підтверджується висновками Верховного Суду України у 2006 році за аналогічними спірними правовідносинами.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що спірні суми податку, що включені позивачем до складу податкового кредиту в спірний період, не підтверджуються податковими накладними. Надані позивачем податкові накладні на спірні суми податку не можуть бути прийняті до уваги, оскільки видані особами, відносно яких в судовому порядку визнані   недійсними установчі документи та свідоцтва про платника ПДВ. Щодо підстав проведення перевірки позивач вказує на те, що вона проведена у відповідності з діючими нормами чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд

В с т а н о в и в :

На підставі акту від 10.08.2006року №114/23-108/19436929 „Про результати документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче іноваційне комерційне підприємство "Інно-Дніпро" з питань своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) при фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ БП „Авангард” та ТОВ ПТФ „Антрацид” за період з 01.01.2005року по 01.07.2006року” відповідачем винесене податкове повідомлення - рішення відповідача від 23.08.2006року №/0/26075, яким донараховано податок на додану вартість на суму 90415,0грн. та застосовано штрафні санкції на суму 45208,0грн.

Донарахування вказаних платежів пов’язується з наступними обставинами згідно з зазначеним актом перевірки.

В ході перевірки  встановлені взаємовідносини позивача  з ТОВ ПТФ „Антрацид” на загальну суму  196245,19 грн., в тому числі ПДВ  - 32707,54 грн.

Згідно наданих до перевірки  документів: договір № 209 від 16.12.2004 року на послуги по демонтажу, завантаженню,  сортировці, різці лома  чорних металів ТОВ НВІКП „Інно –Дніпро” у І кварталі 2005 року  включило до складу  валових витрат суми згідно з актами виконаних робіт на загальну суму 194781,19, в тому числі ПДВ –32463,54 грн.

На виконання умов договору  № 20/02-2 від 20.02.2005 року ТОВ ПТФ „Антрацид” відвантажило на адресу ТОВ НВІКП „Інно –Дніпро” товарно-матеріальні цінности згідно видаткової накладної № 21/02-1 від 21.02.2005 року  на загальну суму 1464,0 грн., в тому числі ПДВ –244,0 грн.

Розрахунки з ТОВ ПТФ „Антрацид” проводились у безготівковій формі  шляхом перерахування  грошових коштів на розрахунковий  рахунок  згідно платіжних документів на загальну суму 196245,19 грн.   Витрати по придбанню ТМЦ у ТОВ ПФТ „Антрацид” та за виконані роботи  віднесені  до складу валових витрат у І кварталі 2005 року в сумі 163537,65 грн.

Суми податку на додану вартість за вказаними договорами  включені підприємством до податкового кредиту  відповідних звітних періодів, відображені  у реєстрі отриманих накладних за січень 2005 року та лютий  2005 року та відповідають даним податкової декларації  з ПДВ за січень, лютий 2005 року.

Відносно ТОВ ПТФ „Антрацид”  Деснянським районним судом м. Києва від 02.06.2005 року  визнано  недійсним Статут підприємства  та свідоцтво платника ПДВ з моменту  внесення в реєстр платників ПДВ, з 02.08.2004 року. Згідно акту від 12.05.2006 року № 6241 ДПІ у Печерському районі  м. Києва  виключила  ТОВ ПТФ „Антрацид” з реєстру  платників ПДВ з 02.08.2004 року

Також в ході перевірки встановлені взаємовідносини  позивача з ТОВ „БП Авангард” на загальну суму  346242,29грн., в тому числі ПДВ –57707,05 грн.

Згідно наданих до перевірки документів:  договір № 35/у від 25.06.2005 року на послуги по демонтажу,  завантаженню, сортировці, різці лома чорних металів ТОВ НВІКП „ Інно –Дніпро” у ІІІ кварталі 2005 році  включило до складу  валових витрат  суми згідно актів  виконаних робіт на загальну суму 242204,55 грн.

На виконання  умов договору  від 01.07.2005 року за № 67 згідно специфікації до договору  № 1 від 27.07.2005 року та видаткової накладної  від 27.07.2005 року № 27/07-01, які складено  та підписано  від імені Гуленко В.Д. (директора –засновника ТОВ „БП” Авангард”), ТОВ „БП Авангард”     відвантажило на адресу ТОВ НВІКП „Інно-Дніпро” ТМЦ на загальну суму 44505,74 грн. в т.ч. ПДВ –7417,62 грн.

Згідно специфікації №2 від 04.08.2005 року до договору та видаткової накладної  № 04/08-1 від 04.08.2005 року ТОВ „БП ”Авангард” відвантажило  на адресу ТОВ НВІКП „Інно-Дніпро” ТМЦ на загальну суму  59532,0 грн., в т.ч. ПДВ –9922,0 грн.

Розрахунки  з ТОВ „БП „Авангард” проводились у безготівковій формі шляхом перерахування  грошових коштів   на розрахунковий  рахунок  згідно платіжних документів на загальну суму 346242,29 грн.

Суми податку на додану вартість за вказаними договорами включені підприємством до податкового кредиту  відповідних звітних періодів, відображені  у реєстрі отриманих податкових  накладних у липні  та  серпні 2005року та відповідають даним податкової декларації з ПДВ за липень, серпень 2005 року.

Відносно ТОВ „БП „Авангард” рішенням Шевченківського районного суду м. Києва  від 17.04.2006 року визнано недійсним Статут  Підприємства  та свідоцтво  платника ПДВ з моменту внесення в реєстр платників ПДВ з 03.06.2005 року. Актом №2114 ДПІ у Солом’янському районі м.Києва від 30.05.2006року відносно ТОВ „БП ”Авангард” анульовано реєстрацію платника ПДВ.

Наведені обставини підтверджується матеріалами справи у вигляді копій договорів, специфікацій до них, витратних накладних, рахунків –фактур, податкових накладних, актів прийому-передачі виконаних робіт тощо. Також в матеріалах справи є копії судових рішень та акти про анулювання реєстрацію платника ПДВ відносно контрагентів позивача .

З викладених обставин відповідачем зроблений висновок про порушення ТОВ НВІКП „Інно-Дніпро” вимог п/п. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” (в редакції, яка діяла в спірний період), що призвело до безпідставного  віднесення останнім до складу  податкового кредиту  у 2005 році  витрати по сплаті  податку  на додану вартість  на загальну суму  90415,0 грн., які  не підтверджені  податковими накладними, так як податкові накладні  виписані  особами,  які не є платниками податку  на додану вартість, а саме:

-          січень 2005 року на суму –21154,0 грн.

-          лютий 2005 року на суму –11553 грн.;

-          липень 2005 року на суму –19478 грн.

-          серпень 2005 року на суму –38229 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п/п. 7.4.1. п.7.4. ст. 7 Закону України „Про  податок на додану вартість (в редакції, яка діяла в спірний період, податковий кредит звітного періоду  складається із сум  податків ,  сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді  у зв’язку з придбанням  товарів      (робіт, послуг), вартість  яких відноситься  до складу  валових  витрат  виробництва (обігу) та основних фондів  чи нематеріальних актів , що підлягають  амортизації.

Не дозволяється  включення до податкового кредиту , згідно з п/п. 7.4.5. п.7.4. ст.. 7 Закону України „Про  податок на додану вартість” будь-яких витрат  по сплаті  податку, що не підтверджені  податковими  накладними чи митними деклараціями , а при  імпорті робіт (послуг) –актом прийняття робіт  (послуг) чи банківським  документом, який засвідчує перерахування  коштів  в оплату  вартості  таких робіт (послуг).

Матеріали справи свідчать, що позивачем  на підтвердження  обґрунтованості  віднесення  до складу  податкового кредиту  сум податку  на додану вартість  у січні, лютому, липні та серпні 2005року були надані  податкові накладні, які  не мали  будь-яких  недоліків  та порядок  заповнення  яких  відповідав  встановленому  чинним законодавством.

Суд вважає помилковим висновок  відповідача про непідтвердження  позивачем  права  на податковий кредит з огляду  на  визнання рішенням  суду недійсними  установчих документів двох контрагентів  позивача вже після здійснення  господарських операцій, за якими ними були видані  податкові накладні.

Визнання недійсними установчих  документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва  платника податку на додану вартість  саме по собі не тягнуло за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту  державної реєстрації  такої особи  і до моменту  виключення з державного реєстру, та не позбавляло правового  значення  виданих за такими господарськими  операціями податкових накладних.

За обставинами, викладених в акті перевірки, відсутні факти виключення контрагентів позивача з Єдиного державного реєстру,  а також відсутність свідоцтв про реєстрацію платника податку на додану вартість на момент здійснення спірних операцій. За таких обставин покупець не може  нести відповідальність за податковими накладними, виданими  продавцями, так і за можливу недостовірність  відомостей  про них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності  покупця щодо такої.

Чинним на момент розгляду справи Законом України „Про державну реєстрацію  юридичних  осіб та фізичних осіб –підприємців” було встановлено, якщо відомості, які  підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то  такі відомості вважаються достовірними  і можуть бути  використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено  відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього,  то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати  про те, що такі відомості є недостовірними (ч. 1, ч.2 ст. 18 Закону).

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість” платник податку –особа, яка згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у пунктах „а”, „в”, „г”, „д” пункту 10.1 ст. 10, відповідають  за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету  відповідно до закону ( п. 10.2 ст. 10Закону).

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сам по собі факт визнання недійсними установчих документів продавця та свідоцтва реєстрації платника податку при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит  покупця.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані  діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть нарахувати податок на додану вартість та накладати  штрафні санкції на покупця зі спірних обставин, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладення штрафних санкцій.

Крім того, суд погоджується з аргументами позивача про те, що спірна перевірка проведена без законних на те підстав, оскільки не відповідає вимогам    частини чотирнадцятої ст.11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, яким  встановлено, що обмеження у    підставах   проведення   перевірок   платників податків, визначені цим Законом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться після порушення кримінальної справи проти платника податків (посадових осіб платника податків), що перевіряється, відповідно до кримінально-процесуального законодавства. Оскільки обставин  справи свідчать про відсутність кримінальної справи відносно посадових осіб позивача, проведення перевірки слід визнати незаконною.

Враховуючи викладене, спірне повідомлення-рішення  є незаконним, тому його слід визнати недійсним, а позов - задовольнити.

Керуючись ст.ст.94, 160-163, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу Адміністративного судочинства України, суд-                                                          ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення – рішення Державної податкової інспекції м. Дніпродзержинська від 23.08.2006 року за №  /0/26075.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                              Н.Б.Кеся

Постанову оформлено у повному обсязі 19.03.2007року