СУД
ПОСТАНОВА

"27" березня 2007 р.

Справа №  17/34

Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Таран С. В., розглянувши в судовому засіданні 27.03.2007
р. об 11 год. 30 хв.  матеріали справи
№17/34

за позовом: суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Кіровоград

до відповідача: регіонального
управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за
виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації
України у Кіровоградській області, м.Кіровоград

про визнання недійсним рішення

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність
б/н від 19.03.2007 р., представник;

від відповідача - Гладуняк Н.А.,
довіреність №20  від 30.01.07р., головний
державний податковий інспектор з юридичної роботи.

ВСТАНОВИВ:

Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 подано позов про визнання недійсним
рішення регіонального управління Департаменту з питань адміністрування
акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів
Державної податкової адміністрації України у Кіровоградській області НОМЕР_1
про застосування фінансових санкцій в розмірі 1700 грн.

Відповідач позов заперечив,
посилаючись на законність правомірність винесення оскаржуваного рішення
(а.с.23-27).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши наявні в
матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський  суд встановив наступне.

Перевіркою, проведеною 22.12.2006
року державною податковою адміністрацією у Кіровоградській області,  встановлено факт реалізації приватним
підприємством ОСОБА_1 тютюнових виробів без наявності ліцензії та за ціною,
вищою від встановлених максимальних цін, про що складений акт НОМЕР_2  (а.с.31-33).

Відповідно до частини 21 статті 6
Декрету Кабінету Міністрів України "Про акцизний збір" від 26.12.1992
р. №18-92 встановлені виробником або імпортером максимальні роздрібні ціни на
перелічені у декларації товари запроваджуються з першого числа, наступного за
місяцем, у якому відповідну декларацію було подано відповідно до центрального
органу державної податкової служби України або центрального органу державної
митної служби України, і діють до їх зміни у порядку, передбаченим цим Законом.

Частиною шостою статті 15 Закону
України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим,
коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами" від
19.12.1995 р. №481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними
напоями або тютюновими виробами може здійснюватись суб'єктами підприємницької
діяльності всіх форм власності, в тому числі виробниками, за наявності у них
ліцензій.

09.01.2007 р. відповідачем  за результатами проведеної перевірки  до позивача
за вказані на підставі Закону України “Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів” від 19.12.1995 року № 481/95-ВР рішенням НОМЕР_1
застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 2700  грн. (а.с.8).

Рішення про застосування фінансових
санкцій позивачем отримано 09.01.2007р. (а.с.4).

Позивач вважає, що вказане рішення
не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки винесено без визначення
відповідної бази (у відсотках до певної вартості товару) для розрахунку розміру
штрафних санкцій, до того ж перевірку проведено з порушенням статті 19
Конституції України та статті 11 Закону України "Про державну податкову
службу".

Відповідно до вимог частини другої
статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами
України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 07.08.2001 р. №940 "Про заходи щодо посилення державного
контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів та справлянням акцизного збору"
у складі ДПА України утворено Департамент з питань адміністрування
акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів та
його регіональні управління.

Згідно Положення про Департамент з
питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів ДПА України, затвердженого наказом ДПА України від
21.08.2001 р. №331 на Департамент та його регіональні управління покладено
виконання функцій ліцензування та контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів.

Законом України від 19.12.1995 р.
№481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначені
основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, оптової та
роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними
напоями тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я
громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом
алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Статтею 16 вказаного закону
встановлено, що контроль за дотриманням норм цього закону здійснюють органи,
які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами
України.

Законом України "Про державну
податкову службу" передбачено, що до функцій органів державної податкової
служби відноситься: проведення роботи по боротьбі з незаконним обігом
алкогольних напоїв та тютюнових виробів; застосування у випадках, передбачених
законодавством фінансових санкцій до суб'єктів підприємницької діяльності за
порушення законодавства про виробництво і обіг етилового, коньячного,
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Статтею 15 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги),
інших вимог цього закону здійснюють органи державної податкової служби України
шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством
України.

Постановою Кабінету Міністрів
України №108 від 08.02.1995 р. затверджено Порядок заняття торгівельною
діяльністю і правила торгівельного обслуговування населення (далі-Порядок і
правила).

Цей порядок і правила визначають
загальні умови заняття торговельною діяльністю, основні вимоги до торговельної
(торговельно-виробничої) мережі і торговельного обслуговування громадян, які
придбавають товари для власних побутових потреб у підприємств (їх об'єднань),
установ, організацій незалежно від форм власності, громадян-підприємців та
іноземних юридичних осіб, що здійснюють підприємницьку діяльність на території
України у сфері торгівлі.

Пунктом 52 вказаного Порядку і
правил передбачено, що контроль за дотриманням цього Порядку і правил
здійснюється службовими особами органів державної виконавчої влади у межах
їхньої компетенції та в установленому порядку.

За таких обставин посилання
позивача щодо проведення перевірки з порушенням вимог статті 19 Конституції
України та статті 11 Закону України "Про державну податкову службу",
спростовується нормами чинного законодавства.

Не можуть бути прийняті до уваги і
інші твердження позивача.

Зокрема, позивач зазначає, що
перевірку проведено без особистої участі приватного підприємця. Між тим діючим
законодавством не передбачено проведення перевірки лише в присутності особисто
приватного підприємця.

Спростовуються матеріалами справи і
доводи позивача про ненадання йому на ознайомлення акту перевірки, оскільки
посадовими особами державної податкової адміністрації у Кіровоградській області
складено акт відмови від підписання матеріалів перевірки №6/23-225 від
22.12.2006 р. (а.с.34).

Безпідставними є посилання позивача
щодо проведення посадовими особами відповідача закупки товару в контрольних
цілях, так як даний факт не підтверджується документально: відсутній акт
контрольної закупки, проте в матеріалах справи є акт перевірки правильності
розрахунків за реалізовані товари (надані послуги).

Згідно пункту 22  Порядку заняття торгівельною діяльністю і
правил торгівельного обслуговування населення
касир або інший працівник, який одержує гроші за товар, під час розрахунку
з покупцем повинен чітко назвати суму, одержану від покупця, і покласти
одержані від нього гроші окремо на видному місці, оформити розрахунковий
документ установленої форми на повну суму покупки, назвати покупцеві належну
йому суму здачі і видати її разом з розрахунковим документом.

Із матеріалів справи вбачається, що
найманим працівником позивача було реалізовано підакцизний товар (а.с.36, 37).

Позивачем не надано на вимогу суду
ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. За повідомленням
відповідача така ліцензія приватному підприємцю ОСОБА_1 не видавалась (а.с.47).

Позивач посилається на те, що
сторожем було реалізовано власний товар, а тому приватний підприємець не може
нести відповідальність. Між тим законодавство України не містить норм, за якими
відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності, встановлена статтею 17
Закону України  "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів", настає в залежності від того
якою особою здійснювалась роздрібна торгівля у місці реалізації товару, в той
же час вказаним законом чітко передбачено, що фінансові санкції застосовуються
саме до суб'єктів підприємницької діяльності.

Посилання позивача на не
встановлення відповідачем розміру отриманої ним для реалізації партії товару
для розміру штрафних санкцій також спростовуються нормами чинного
законодавства, оскільки до відповідача позивачем застосовано мінімальні
фінансові санкції, що відповідає абзацам 5, 12 частини 2 статті 17 Закону
України “Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів” № 481/95-ВР від 19.12.1995 р., якими передбачено
застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу до суб'єктів
підприємницької  діяльності у разі роздрібної
торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії - 200 відсотків вартості
отриманої партії товару, але не менше 1700 грн. та у разі роздрібної торгівлі
тютюновими виробами за цінами вищими від максимальних роздрібних цін- 100
відсотків вартості наявних у суб"єкта підприємницької діяльності тютюнових
виробів, але не менше 1000 грн.

Враховуючи викладене, позовні
вимоги заявлені необґрунтовано і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 160, 162, 163,
частинами 1-4 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом
6 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду
першої інстанції набирає законної сили
після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної
сили.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського господарського суду через
господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі  відповідно до ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено
29.03.2007 р.

Суддя

С.В. Таран