ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007 р.
№ 6/524

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Головуючий:
Невдашенко Л.П.

Суддів:
Михайлюка М.В.
Дунаєвської Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Національної комісії регулювання електроенергетики України

на рішення
господарського суду м. Києва
від 07.11.2006 року

у справі
№ 6/524 господарського суду міста Києва

за позовом
ТОВ “Українська енергетична академія”

до

про
Національної комісії регулювання електроенергетики України
стягнення 12223,55 грн.

за участю представників сторін:

позивача
Бойко С.В.,

відповідача
Вороніна О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.11.2006 р.  у справі № 6/524 (суддя: Ковтун С.А.) позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 12223,55 грн. боргу, 122,24 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що винесене при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановив місцевий господарський суд та вбачається з матеріалів справи, 11.09.2003 р. сторони уклали угоду, предметом якої є спільна діяльність сторін з метою інформування населення, працівників підприємств, організацій та установ України про регулюючу діяльність НКРЕ на оптовому ринку електроенергії, ринках газу, нафти та нафтопродуктів, надання роз’яснень населенню щодо нормативних матеріалів, правил, які діють на цих ринках (надалі - Угода).

Відповідно до умов Угоди позивач зобов’язаний надавати НКРЕ площу для розміщення постанов, рішень та оголошень НКРЕ в наступних виданнях: повнокольоровому журналі “Енергетика та ринок” (не менше 3 сторінок в кожному номері); газеті “Енергосвіт” (не менше 2 сторінок в кожному номері).

Пунктами 2.8, 2.9 Угоди передбачено, що НКРЕ оплачує свої замовлення на підставі підписаних актів виконаних робіт; гроші перераховуються не пізніше 20 числа першого місяця відповідного кварталу, якщо плата вноситься за квартал, або не пізніше 10 числа, якщо оплата буде проводитись щомісячно.

Місцевим господарським судом з’ясовано, що на виконання умов Угоди позивач розмістив постанови, рішення та оголошення НКРЕ в газеті “Енергосвіт” №№82, 83 за 2003 р. та в журналі “Енергетика та ринок” № 28 за 2003 р. Як зазначив суд, даний факт підтверджується наданими позивачем примірниками журналу “Енергетика та ринок” № 28 за 2003 р. та газет “Енергосвіт” №№ 82, 83 за 2003 р.

Позивачем було виконано роботи на суму 12223,55 грн., що підтверджується актами виконаних робіт. Зокрема, згідно акту № 03/3 від 23.09.2003 р. на суму 5799,06 грн. НКРЕ передало для опублікування в періодичних виданнях позивача тексти постанов, рішень, а позивач розмістив в журналі “Енергетика та ринок” № 28, 2003 р. ці матеріали на 11,5 сторінках. Водночас, актом № 01/3 від 25.09.2003 р. на суму 6424,49 грн. визначено, що НКРЕ передала для опублікування в періодичних виданнях позивача тексти постанов, рішень, а позивач розмістив ці матеріали на 10,60 стор. у газетах “Енергосвіт” №№ 82, 83 за 2003 р. Зазначені акти підписано представниками сторін без зауважень та скріплені печатками.

Вартість робіт відповідачем сплачена не була. Вимога позивача від 22.08.2006 р. про оплату залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, господарський суд прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу  у розмірі 12223,55 грн. за надані роботи.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення господарського суду міста Києва від 07.11.2006 р. у справі № 6/524 не вбачається.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 07.11.2006 р. у справі №6/524 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                   Л. Невдашенко

Судді:                                                                         М.Михайлюк

Н.Дунаєвська