ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.03.07 р.
Справа№10/368пд

Господарський суд Донецької області
головуючого судді Приходько І.В.;

при секретарі
судового засідання -  Черняк Л.А..;

за участю представники сторін:

від позивача -ОСОБА_1
- довіреність ;

від відповідача 1 -
ОСОБА_2. - довіреність  ;

від  відповідача 2 -ОСОБА_3. - довіреність;

розглянув у відкритому судовому
засіданні суду справу

за позовом  суб'єкта
підприємницької  діяльності
ОСОБА_4, м.Краматорськ,

до
відповідачів: Акціонерного
товариства  закритого  типу «Торговий  дом «Астрон» м.Краматорськ,

Приватного  підприємства «Промстройсервіс»
м.Краматорськ,

про
визнання  недійсним  договору
оренди, -

В С Т А Н О В И В :

До
господарського  суду  звернувся
позивач, суб'єкт
підприємницької  діяльності
ОСОБА_4, м.Краматорськ,   з  позовом
до  відповідачів:

-
Акціонерного  товариства  закритого
типу «Торговий  дом «Астрон»
м.Краматорськ  (відповідач 1),

-
Приватного  підприємства «
Промстройсервіс» м.Краматорськ
(відповідач 2),

про
визнання  недійсним  договору
оренди НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 р.,
укладеного  між  відповідачами, на    нежитлове приміщення  кімнату НОМЕР_2  загальною
площею 31,6 кв.м., яка розташована АДРЕСА_1 у м.Краматорську.

В
обґрунтування  позовних  вимог
позивач  посилався  на
договори   оренди  НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_1 р., який
укладений  відповідачами  фіктивно
або  у  зв'язку
з введенням  відповідачем 1
відповідача  2  в оману, рішення  суду по справі НОМЕР_3, НОМЕР_4, відсутність
у  відповідача 1 права  власності
на спірне приміщення  та  достатньої
дієздатності  для  укладення
спірної  угоди. Вважає, що
спірний  договір  оренди є недійсним  на
підставі ст.ст. 215, 234, 230, 631 Цивільного  кодексу
України.

Представник  відповідача 1  ТОВ «ТД «Астрон» у  відзиві
на  позовні  вимоги НОМЕР_5  від ІНФОРМАЦІЯ_2 р.  та   в   судових
засіданнях  проти  позову
заперечував.

Пояснив,
що  право  власності на приміщення по АДРЕСА_1, 10 у
м.Краматорську набув на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_6  від ІНФОРМАЦІЯ_3 (питання  щодо
недійсності вказаного
договору   купівлі - продажу  розглядалось по справі НОМЕР_11, у задоволені
позову  було відмовлено).Договір
оренди  НОМЕР_1    від
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. укладений
відповідно до вимог  чинного  законодавства, відповідач 1 мав достатній
обсяг дієздатності,  угоду   підписано
в  силу вільного
волевиявлення  учасників  договору.

Вважає,
що  СПД ОСОБА_4 є неналежним  позивачем по справі, оскільки  її
інтереси  спірний договір  оренди
ніяким  чином  не
порушує.

Представник  відповідача 2  ПП «Промстройсервіс»  у
відзиві  на  позовну
заяву  від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. та  в
судових  засіданнях  позовні
вимоги  не  визнав. Вважає,  що
договір  оренди   був
укладений  відповідно  до
вимог  чинного  законодавства,  з
наміром  фактично  створити
орендні  стосунки, у зв'язку з
небажанням  позивача  повернути об'єкт оренди,  відповідачі
вимушені  були  розірвати спірний  договір оренди.

В  судовому  засіданні
від  позивача  надійшло клопотання  про витребування відомостей   про засновників відповідача 1 та відповідача
2, оскільки вважає,  що   ці докази підтвердять  фіктивність
спірної  угоди.

Крім  того,  позивач заявив  клопотання
про  витребування  відомостей з БТІ  щодо реєстрації  права
власності  на  спірне
орендоване  приміщення.

Заявлені  клопотання  суд
задовольнив.

Ухвалою  суду  від
ІНФОРМАЦІЯ_4 р.,  на  підставі
ст.30  Господарського  процесуального  кодексу
України,  суд  залучив
до  участі  у
розгляді  справи  посадових осіб КП БТІ м.Краматорська  та
Виконавчий комітет Краматорської
міської  ради  для
надання  пояснень  з
питань  що  виникають
під  час розгляду справи.

Посадова  особа  Виконавчого
комітету Краматорської міськради
державний  реєстратор у  поясненнях
НОМЕР_7  від ІНФОРМАЦІЯ_5 р.
пояснила, що керівником відповідача 1 є ОСОБА_5, керівником відповідача 2 є
ОСОБА_6, засновником ОСОБА_7.

Посадова особа БТІ м.Краматорська
у  судовому  засіданні ІНФОРМАЦІЯ_6 р. пояснила,  що
право  власності  за відповідачем 1 зареєстровано  на
підставі  договору  купівлі-продажу  НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. спочатку  на НОМЕР_8 частки  будівлі,
а  на  підставі
рішення
Північно-Донбаського
постійно  діючого  Третейського
суду  від  ІНФОРМАЦІЯ_7р.  по
справі НОМЕР_9  АТЗТ “ТД “Астрон”  є
власником 1/1 частки будівлі НОМЕР_10 по АДРЕСА_1 у м.Краматорську.

Представником  позивача  ІНФОРМАЦІЯ_8 р.   заявлено
доповнення  до  позовних
вимог,  просить  визнати
недійсний  спірний  договір
оренди  на  підставі
того,  що у  відповідача 1 не  має
достатньої дієздатності. Вважає,
угоду фіктивною, оскільки відповідач 1 укладаючи  спірну
угоду  з відповідачем 2  ще
не  мав   своєму
розпорядженні  кімнати НОМЕР_1.
Крім  того,   вважає,
що  спірний  договір оренди  не
набрав  чинності,  оскільки
обчислення строку  договору  найму
починається   з  моменту
підписання  акту
прийому-передачі  приміщення,  такий
Акт  між  відповідачами 1 та 2  не укладався.

Вказане  доповнення позовних  вимог
прийнято    порядку  передбаченому
ст.22  Господарського
процесуального  кодексу  України.

На  підставі  положень
ст.69 ГПК  України  термін
розгляду  справи  продовжувався
за  клопотанням  сторін.

Розглянув  матеріали  справи, додатково  представлені
сторонами  документи,
заслухав  пояснення  сторін, посадових осіб, оцінив  докази за своїм внутрішнім  переконанням, суд  приходить
до  висновку,  що  позовні
вимоги  не підлягають  задоволенню
з  наступних  підстав.

Як  убачається  з
матеріалів  справи,  відповідно до
договору  купівлі-продажу  НОМЕР_6
від  ІНФОРМАЦІЯ_3 р.,  укладеного з
продавцем - Управлінням
житлового  комунального  господарства
Краматорської  міської  ради,
відповідач 1  придбав  у
власність  НОМЕР_8   частини окремо  розташованої
будівлі  за  адресою м.Краматорськ, АДРЕСА_1. Питання  щодо  недійсності  договору-купівлі продажу  НОМЕР_6
розглядалось  по  справі НОМЕР_11. Рішенням  суду
від  ІНФОРМАЦІЯ_9 р.  у
позові  було  відмовлено, постановою  Донецького
апеляційного   господарського   суду
від ІНФОРМАЦІЯ_10 р.  рішення  від
ІНФОРМАЦІЯ_9 р. залишено  без  змін. Постановою  Вищого
господарського  суду  України
постанову  апеляційної  інстанції
від  ІНФОРМАЦІЯ_10 р.  та рішення
суду  від  ІНФОРМАЦІЯ_10 р.  залишено
без  змін.

ІНФОРМАЦІЯ_11 р.  по
справі  НОМЕР_4 в    позовні
вимоги   АТЗТ «ТД «Австрон»  заявлені
до  СПД  ОСОБА_4
про усунення  перешкод  у
користуванні об'єктом   власності,
спонукання  до  передачі
ключів  від   орендованого
приміщення -  кімнати НОМЕР_1   загальною
площею 31,33 кв.м., яка
розташована АДРЕСА_1 у м.Краматорську
та  стягнення  збитків
у  сумі 2 388,95  грн.,
були  задоволені  частково. СПД
ОСОБА_4  було  зобов'язано
звільнити  кімнату НОМЕР_1  та
передати  ключі,  у
стягненні  збитків  відмовлено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р.  між
АТЗТ «ТД «Астрон» (орендодавцем  -
відповідач 1)   та   ПП «Промстройсервіс» (орендар - відповідач
2)  був
укладений  спірний  договір
орендиНОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
на  нежитлове  приміщення
кімнату НОМЕР_1  загальною  площею 31,6
кв.м.,  що  розташована АДРЕСА_1 у м.Краматорську.

В
судових  засіданнях  ІНФОРМАЦІЯ_12 р., ІНФОРМАЦІЯ_13 р.  та
ІНФОРМАЦІЯ_14 р.   сторони  встановили
(звукозапис  процесу),  що
кімната  НОМЕР_1   загальною
площею  31,33 кв.м.  стосовно
якої  розглядався  спір
по  справі НОМЕР_4 в та  кімната НОМЕР_1 загальною  площею 31,6
кв.м.,  яка  є
предметом  договору  оренди
НОМЕР_1  від  ІНФОРМАЦІЯ_1 р.  це
одне  і  теж
приміщення,  що  визначено
на  технічному Плані   під НОМЕР_12,  розбіжності
у  площі  приміщення
сторони пояснюють  неточністю  при
замірюванні  площі  об'єкту.

ІНФОРМАЦІЯ_15р.  рішенням
суду   по  справі НОМЕР_3  задоволені
позовні  вимоги  АТЗТ «ТД «Астрон» (відповідач 1 по
справі)  заявлені  до
СПД  ОСОБА_4 (позивач по
справі)  щодо  стягнення
збитків  у  розмірі
4 066,25  грн.  з
підстав прострочення  строків  щодо
звільнення  приміщення  - кімнати НОМЕР_1  по
рішенню  суду  по
справі НОМЕР_4 в.

Обґрунтовуючи  позовні
вимоги,  позивач  посилається
на  недійсність  спірної
угоди -  договору  орендиНОМЕР_1
від  ІНФОРМАЦІЯ_1 р.  з
підстав  її  фіктивності (ст.234 ЦК України),  протиріч
положенням  частини 631 ЦК
України  та  відсутність
повноважень  орендодавця,  тобто
достатньої   дієздатності  у
відповідача 1  щодо  спірної
кімнати НОМЕР_13,  яка  розташована наАДРЕСА_1 у м.Краматорську. Просить  визнати
недійсним  договір  на
підставі частини 1 статті 203
частини 1  статті 215
цивільного  кодексу  України.

Приймаючи  рішення,
суд  враховує  наступне.

Відповідно  до
статті  16  Цивільного
кодексу  України  одним
із способів  захисту  цивільних
прав  та  інтересів
є  визнання  недійсним
правочину.

Таким
чином,  право  на
захист  розглядається як  суб'єктивне
цивільне  право,  яке
виникає  у особи в  разі
порушення  належних їй  цивільних
прав  та  інтересів,
невизнання  цього  права
або  оспорювання   цивільного
права.

Відповідно  до  ст.2
Господарського  процесуального
кодексу  України,  господарський
суд  порушує  справи
за  позовними  заявами
осіб,  які  звертаються
до  господарського  суду
за  захистом  своїх
прав  та  охоронюваних
законом  інтересів,  а
право  на  звернення
до  господарського  суду
за  захистом  своїх
порушених  або  оспорюваних
прав   мають  особи
встановлені  ст.1  Господарського  процесуального  кодексу
України.

Отже,  крім  осіб
стосовно яких вчинявся  правочин,  позивачем
у  справі  може
бути  будь-яке  підприємство,
установа,  організація,  чиї
права  та  охоронювані
законом  інтереси порушує  ця
угода.

Тобто  по  даній
справі  позивач  повинен
довести  те,    що укладанням  спірної
угоди  порушені  його
права  або охоронювані  законом
інтереси.

Представник    позивача   посилається
на  ті  обставини,
що  наслідком    існування
оспорюваної угоди  є  рішення
господарського  суду   по
справі НОМЕР_3,   відповідно  до
якого  з  нього
стягнуті  збитки  у
розмірі  4 006,25 грн.

Вказані
пояснення  позивача прийняті   судом.

Відповідно  до
положень  частини 1  статті
215  Цивільного  кодексу
України  визначено,  що
підставою  недійсності  правочину
є  недодержання  в
момент   вчинення  правочину
стороною  (сторонами)  вимог,
які  встановлені  частинами
першою-третьою,  п'ятою,  шостою
статті  203  Цивільного
кодексу  України

Частиною
1  статті 203  Цивільного кодексу  України
встановлено,  що  зміст
правочину не  може  суперечити
положенням  Цивільного  кодексу
України,  іншим  актам
цивільного  законодавства,  а
також  моральним засадам  суспільства.

Обґрунтовуючи  позовні
вимоги  щодо  недійсності
спірної  угоди,  позивач
посилається  на  п.8.2
спірної  угоди  що
суперечить   положенням  частини
2 статті 631  Цивільного  кодексу
України,  якими  встановлено,
що договір  набирає чинності  з
моменту  його  укладення
в  той  час
як  у  пункті 8.2. сторони  встановили,
що договір  діє з  моменту
підписання  Акту  прийому-передачі.

Суд
вважає.  що  вказані
доводи  позивача  не
можуть бути  прийняті  як
докази  недійсності спірної  угоди
з  наступних  підстав.

Статтею 638  Цивільного
кодексу  України, визначено,  що
договір  є  укладеним,
якщо  сторони  в
належній  формі  досягли
згоди  з  усіх
істотних  умов  договору.

Відповідно  до  ст.181
Господарського   кодексу  України,
господарський  договір  за
загальними  правилами  викладається
у  формі  єдиного
документа,  підписаного  сторонами
та  скріпленого  печатками.

Дослідив  представлений  договір НОМЕР_1  від ІНФОРМАЦІЯ_1 р.,  суд
встановив,  що  сторони
досягли  згоди  при
його  укладання  з
усіх  істотних  умов,
підписали  угоду,  яку
скріпили  печатками.

Статтею
173 Господарського  кодексу  України
визначено,  що господарським  визначається
зобов'язання,  що  виникає
між  суб'єктом   господарювання  та
іншим  учасником   відносин
у  сфері  господарювання з  підстав,
передбачених  господарським  кодексом,
в  силу  якого
один  суб'єкт  (зобов'язана
сторона, у тому  числі  боржник)
зобов'язаний   вчинити  певну
дію  господарського  чи
управлінсько-господарського
характеру  на  користь
іншого  суб'єкта  (виконати
роботи, передати  майно, сплатити  гроші,
надати  інформацію тощо),  або
утриматись  від  певних
дій, а інший  суб'єкт  (управлена
сторона, у тому  числі  кредитор)
має  право  вимагати
від  зобов'язаної   сторони
виконання  її  обов'язку.

Як  убачається  зі
змісту договору НОМЕР_1  сторони  встановили
розмір  орендної  плати (Розділ 3), права  та
обов'язки  сторін  (Розділ 4),
підстави  розірвання  договору (Розділ 7)  тощо.

Таким чином,  суд
приходить  до  висновку,
що  спірна  угода
є  укладеною,  набрала
законної  сили  у
відповідності  до  положень
частини 2  статті 631  Цивільного
кодексу  України,   та
за  умовами  договору НОМЕР_1  у
сторін виникли  певні  зобов'язання
при  його виконанні.

Що  стосується  посилань
позивача  на  положення
пункту 8.2.,  які  на
думку  позивача  суперечать
нормам  діючого  законодавства,  то
суд  враховує положення   статті 795
Цивільного  кодексу  України,
якими   встановлено,  що
передання  наймачеві  будівлі
або іншої капітальної  споруди (її  окремої
частини)  оформлюється
відповідним  документом (актом),  який
підписується  сторонами. З  цього
моменту  починається  обчислення
строку  договору  найму, якщо інше  не
встановлено  договором.

Частиною 1  статті 631 Цивільного  кодексу
України  встановлено,  що
строком  договору  є  час,  протягом
якого  сторони  можуть
здійснити  свої  права
і  виконати  свої  обов'язки   відповідно
до  договору.

Розглянув  доводи
позивача,   суд  приходить
до  висновку, що пункт 8.2  договору
ні  в  якій
мірі  не  суперечить
положенням  ст.631  Цивільного
кодексу  України.

Судом
також  досліджувались  посилання
позивача  на   фіктивність
намірів  сторін  при
укладенні  договору  оренди НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи  недійсність
спірної  угоди  в
цій  частині,  позивач
посилається  на ті  обставини,
що  укладаючи  спірну угоду
ІНФОРМАЦІЯ_1 р., відповідач 1
ще  фактично  не мав
у  своєму  розпорядженні   вільного
приміщення,  яке б  міг
передати  в  оренду, таким
чином,   вважає  спірну
угоду фіктивною.

Положеннями  ст.234  Цивільного
кодексу  України  встановлено,
що фіктивним є  правочин,  який
вчинений  без  наміру створення  правових
наслідків,  які
обумовлювались  цим  правочином.

Для  визнання  правочину
фіктивним ознака  вчинення його  лише
для  виду  повинна
бути  властива  діям
всіх сторін  правочину. Якщо одна  сторона
діяла  про  людське
око,  а інша  - намагалась
досягти  правового  результату -
такий  правочин  не
можна  вважати  фіктивним.

Як
убачається  з  наданих
до  суду  документів,
а  саме   рішення
суду   від  ІНФОРМАЦІЯ_11 р.  по  справі НОМЕР_4 в,  позивача
було  зобов'язано   повернути
спірне  приміщення  кімнату НОМЕР_1,  яка
розташована  АДРЕСА_1  у м.Краматорську.

Рішення
суду оскаржено  не було  та
набрало  законної  сили.
Наказ  господарського  суду по
справі НОМЕР_4 в   був  виданий ІНФОРМАЦІЯ_16 р.

Як
убачається  з  листа
АТЗТ “ТД «Астрон» НОМЕР_14
від  ІНФОРМАЦІЯ_17 р.  СПД
ОСОБА_4. було  запропоновано  у
добровільному  порядку  в
строк  до  ІНФОРМАЦІЯ_1 р.  звільнити
займане  приміщення  за  рішенням  суду
по  справі НОМЕР_4.

В
подальшому з  ІНФОРМАЦІЯ_9 р.  в
господарському  суді  розглядалась заява  СПД
ОСОБА_4  щодо відстрочки  виконання
рішення  щодо  звільнення
приміщення по  справі НОМЕР_4 в.

Ухвалою
суду  від ІНФОРМАЦІЯ_18 р. у  задоволені
заяви  про  відстрочку
виконання рішення  було  відмовлено.

Крім
того,  в господарському  суді розглядалась  скарга
АТЗТ  «ТД «Астрон»  щодо
оскарження  дій  ДВС
по  вчиненню  дій
стосовно  звільнення  спірного  приміщення,
заява СПД  ОСОБА_4  щодо
зміни  способу  виконання
рішення.

Як
убачається  з Акту  прийому-передачі    спірне
приміщення  було  повернуто
до розпорядження  лише  ІНФОРМАЦІЯ_19р.

Суд
вважає, що  є  помилковим
твердження  позивача про  можливість
передачі   приміщення  в
оренду  лише  після
спливу строку,  який  був
наданий   Державною  виконавчою
службою для  добровільного  звільнення
приміщення,  тобто  з ІНФОРМАЦІЯ_20 р.  або
після  розгляду  заяви
про  відсрочку  виконання рішення  суду
по  справі НОМЕР_4,  оскільки
рішення  суду  у
відповідності   до  положень ст.85  Господарського  процесуального  кодексу
України  набуває  законної сили
після  закінчення  десятиденного
строку  з  дня
його  прийняття, тобто  з ІНФОРМАЦІЯ_21 р.

Враховуючи  викладене,
суд  приходить  до
висновку,  що  відповідач 1 намагався  реалізувати
своє  право  щодо
розпорядження  спірним  приміщенням,
але  за  наслідками
невиконання  СПД  ОСОБА_4
зобов'язань   по  передачі
майна,  вимушений  був  на  підставі
ст. 766  Цивільного кодексу  України
розірвати  договір  оренди
з   ПП «Промстройсервіс» (лист
НОМЕР_17  від ІНФОРМАЦІЯ_22р.

Також
судом  досліджувались  дії, які
вчинялись  при  укладанні
спірної  угоди  відповідачем 2 (орендарем).

З пояснень відповідача 2  убачається,
що  спірна угода  була
підписана  сторонами.
ІНФОРМАЦІЯ_23 р. з  тих  підстав,
що  відповідач 2   не
передав  приміщення  в
оренду   від  на
підставі  положень  ст.766
Цивільного  кодексу  України
він  звернувся  з вимогою
до  АТЗТ  «ТД «Астрон»
про  розірвання  договору
оренди НОМЕР_1.

Крім
того,  факт  укладеності
договору НОМЕР_1 та  настання  зобов'язань
у  сторін  за
договором  встановлено  і
в  рішення  суду
по  справі НОМЕР_3  від
ІНФОРМАЦІЯ_24 р.,  яка  розглядалась
між  тими ж  сторонами.

Таким
чином,  суд  приходить
до  висновку, що  посилання
позивача  на  фіктивність
спірної  угоди  є
безпідставним.

Суд
також  вважає,  що
є  помилковим  твердження
позивача,  щодо  відсутності
у  відповідача  достатньої
цивільної  дієздатності  при
укладанні  договору НОМЕР_1  на
спірну  кімнату НОМЕР_1, що  розташована
АДРЕСА_1 у м.Краматорську.

Обґрунтовуючи  позовні
вимоги  в  цій
частині.  позивач  посилається
на  ті  обставини.
що  у  відповідача
є  право  власності
на НОМЕР_8  частки  будівлі НОМЕР_10 по  АДРЕСА_1,
а  також  положення
ст.358  Цивільного  кодексу
України,  що   право
спільної  часткової  власності
здійснюється
співвласниками  за   їхньою
згодою.

Як
убачається  з  договору
купівлі-продажу НОМЕР_6  від  ІНФОРМАЦІЯ_3 р.,  відповідач
придбав  НОМЕР_8 частки окремо  розташованої
будівлі,  площею 2 284,3 кв.
м   в
будівлі НОМЕР_10  по  АДРЕСА_1
у м.Краматорську.

Відповідно  до п.1.2. договору  купівлі-продажу НОМЕР_6.  право
власності  на  приміщення
переходить  до  покупця
з  моменту  державної
реєстрації  купівлі-продажу.

Відповідно  до   витягу
з  реєстру  права
власності  на  нерухоме
майно НОМЕР_15  від ІНФОРМАЦІЯ_25
р.  АТЗТ “ТД “Астрон”  зареєстровано
як  власник  об'єкту НОМЕР_8 будівлі  по
АДРЕСА_1 у м.Краматорську.

Відповідно  до
Акту  прийому-передачі    від ІНФОРМАЦІЯ_26 р.  до
договору  НОМЕР_6  продавець
передав,  а  покупець
прийняв продану  на  аукціоні
НОМЕР_8 частину  окремо  розташованої
будівлі. У  вказаному  акті
міститься  припис,  що
технічний  стан приміщення  відображується  в
окремому  Акті.

ІНФОРМАЦІЯ_26 р.  між
сторонами  був  складений
Акт  технічного  стану
приміщень АДРЕСА_1 у м.Краматорську,
серед  переліку  приміщень
визначена  кімната НОМЕР_1
поверх  та  її
технічний й стан.

Відповідно до  рішення
суду по  справі НОМЕР_3  від ІНФОРМАЦІЯ_24 р. АТЗТ “ТД “Астрон”  набув
право  власності  на
спірний  об'єкт.

Відповідно  до
положень  ст.35  Господарського  процесуального  кодексу
України  факти  встановлені
рішенням  господарського  суду (іншого
органу,  який  вирішує
господарські  спори)  під
час  розгляду  однієї
справи,  не  доводяться
знову  при  вирішенні
інших  спорів, в яких  беруть ті
самі  сторони.

Відповідно  до
положень  ст. 319  Цивільного
кодексу  України,  власник
володіє, користується ,
розпоряджується  своїм  майном
на  власний  розсуд. Власник  майна
має  право  вчиняти щодо
свого  майна  будь-які
дії,  які  не
суперечать  закону.

Частиною 2  статті 203
Цивільного  кодексу  України
визначено,  що  особа,
яка вчиняє  право чин,  повинна
мати  необхідний обсяг  цивільної
дієздатності.

Цивільна  дієздатність
юридичних  осіб  визначена
положеннями  ст.92  Цивільного
кодексу  України.

Згідно  ст.33
Господарського  процесуального
кодексу  України,  кожна
сторона  повинна  довести
ті  обставини,  на  які
вона  посилається  як
на  підставу  своїх
вимог  і  заперечень. Суд  вважає,
що  позивач  не
довів  суду  відсутність
достатньої  цивільної  дієздатності
відповідача 2.

Крім
того, як  убачається  з
витягу  про  реєстрацію
права  власності  на
нерухоме  майноНОМЕР_16  від
ІНФОРМАЦІЯ_27 р.  убачається.  Що
АТЗТ “ТД “Астрон”  є  власником 1/1 частки будівлі НОМЕР_10 по
АДРЕСА_1 у м.Краматорську, вказаний  запис  зроблено
на  підставі   рішення
Північно-Донбаського
постійно  діючого  Третейського
суду  від  ІНФОРМАЦІЯ_7р.  по
справі НОМЕР_9.

Відповідно  до
ст.43 ГПК  України,  господарський
суд  оцінує  докази
за  своїм  внутрішнім
переконанням,  що  ґрунтується на  всебічному,
повному  і об'єктивному  розгляді
в  судовому  процесі
всіх  обставин  справи
у  їх  сукупності.

Враховуючи викладене,  суд
приходить  до  висновку,
що позивач не довів  підстав
того,  що
спірний    договір  є
недійсним,  тому  позовні
вимоги  не  обґрунтовані
та  не  підлягають
задоволенню.

Господарські  витрати
підлягають  віднесенню  в
порядку  передбаченому  ст.49
Господарського  процесуального  кодексу
України.

Керуючись
статтями  11, 16, 92, 234, 631,
638, 782,  795  Цивільного
кодексу  України, статтями 173,
181 Господарського  кодексу  України,
на  підставі статей 1,  2, 33,
43,  49,   69,
82,  84,  85
Господарського  процесуального
кодексу  України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити  в
задоволені  позовних  вимог суб'єкту  підприємницької  діяльності ОСОБА_4, м.Краматорськ   заявлених
до  Акціонерного  товариства
закритого  типу «Торговий  дом «Астрон» м.Краматорськ,  Приватного
підприємства «Промстройсервіс» м.Краматорськ,  про
визнання  недійсним  договору
оренди НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 р.,
укладеного  між  відповідачами, на    нежитлове приміщення  кімнату НОМЕР_13  загальною
площею 31,6 кв., яка розташована АДРЕСА_1 у м.Краматорську.

У
судовому  засіданні  за
згодою  сторін  оголошено
вступну  та  резолютивну
частину  рішення. Повний  текст
рішення  підписано ІНФОРМАЦІЯ_28
р.

Суддя                                                                         Приходько
І.В.

Надруковано
4 прим.:

1
прим. - позивачу;

2
прим. - відповідачам;1 прим. - до справи.