КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2007                                                                                           № 26/163

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Мартюк А.І.

суддів:            Зубець Л.П.

Лосєва А.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Кошового А.Л. – дов. № 03-1 від 11.01.2007р.;

відповідача:           Ганченко М.О. – дов. б/н від 08.12.2006р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВД ФСНВ у Миколаївському районі Львівської області

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.05.2007

у справі № 26/163 (Пінчук В.І.)

за позовом                               ВД ФСНВ у Миколаївському районі Львівської області

до                                                   Дочірня компанія "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України"

про                                                  відшкодування страхових виплат, проведених потерпілому внаслідок нещасного випадку сумі 50550,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 50 550,43 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28.04.2004р., потерпілий Шибунько В.С. зазнав травм, що призвели до втрати останнім 60% працездатності.

У період з 12.08.2004р. по 01.12.2005р. на користь потерпілого Шибунько В.С. позивачем були здійснені щомісячні страхові виплати та виплата одноразової допомоги, що загалом складає 35 318,13 грн.

Згідно зі ст. 21 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві фінансує допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю в розмірі 100% середнього заробітку. Перші п'ять днів непрацездатність потерпілого оплачується його роботодавцем, оригінали лікарняних листів знаходяться на підприємстві.

Надані лікарняні листки разом з відомістю про суму відшкодування Фонду стали підставою для зарахування цих коштів в рахунок страхових внесків, які підприємство мало б перерахувати на рахунок Фонду. Розмір відшкодування по тимчасовій втраті працездатності, відповідно до поданих у відділення лікарняних листків, становив 15 232,30 грн.

В лютому-березні 2006р. підприємству, на якому працював Шибунько В.С. позивачем було перераховано 10 000,00 грн. витрат по тимчасовій непрацездатності. Решту суми зараховано в результаті взаємозаліку страхових внесків, що підтверджується відповідними розрахунковими відомостями.

Позивач зазначає, що причиною нещасного випадку (дорожньо-транспортної пригоди) стало порушення правил дорожнього руху водієм Сабадаш А.П., який перебував у трудових відносинах з власником джерела підвищеної небезпеки Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, і на час скоєння протиправних дій, що призвели до нещасного випадку, він виконував свої безпосередні службові обов’язки.

Згідно з ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником такого джерела.

В ч.1 ст. 1172 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Позивач зазначає про те, що здійснення Відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідних страхових виплат, які перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв’язку з протиправними винними діями третьої особи (працівника відповідача), є шкодою в розумінні ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

На думку позивача, оскільки дії третьої особи, внаслідок яких Шибунько В.С. було заподіяно ушкодження здоров’я, призвели до витрат Фонду, то власник джерела підвищеної небезпеки (відповідач) повинен відшкодувати витрати, які Фонд поніс у зв’язку з настанням вищевказаного нещасного випадку.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, зазначаючи про те, що позивач за відсутності правових підстав та з порушенням норм Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, зловживаючи посадовим становищем, призначив та здійснив страхові виплати застрахованій особі. Зважаючи на вищенаведене, відповідач у відзиві на позов просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог та припинити провадження у справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва по справі №26/163 від 24.05.2007р. позов було задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача 35 318,13 грн. страхового відшкодування, а також 353,18 грн. державного мита, 82,44 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним Рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати Рішення Господарського суду міста Києва по справі №26/163 від 24.05.2007р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог, прийнявши в цій частині нове рішення.

Вимоги та доводи апеляційної скарги позивача мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з’ясовано обставини, які мають значення по справі, зокрема, щодо перерахування страхових виплат у розмірі 15 232,30 грн., а також невірно застосовано норми матеріального права, а саме ст. ст. 21, 28, 34 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, ст. 7 Закону України “Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, положення Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачення страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України”, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2007р. апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.09.2007р.

У судовому засіданні 26.09.2007р. представником позивача було подано клопотання б/н від 26.09.2007р., погоджене з представником відповідача, в якому він, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, просив суд продовжити строк вирішення спору по справі на один місяць.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2007р. вказане клопотання було задоволено.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 26.09.2007р. було оголошено перерву до 10.10.2007р., про що представників сторін повідомлено під розписку.

У судовому засіданні 10.10.2007р. представником відповідача було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін Рішення Господарського суду міста Києва по справі №23/163 від 24.05.2007р.

У зв’язку з нез’явленням у судове засідання представника позивача, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2007р. розгляд справи було відкладено на 24.10.2007р.

Представник позивача у судових засіданнях підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, скасувати Рішення Господарського суду міста Києва по справі №26/163 від 24.05.2007р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог, прийнявши в цій частині нове рішення.

Представник відповідача заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити Рішення Господарського суду міста Києва по справі №26/163 від 24.05.2007р. без змін як таке, що прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

28.04.2004р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ-32213 (державний номер 38-14 ХМР), що належить Красилівському лінійному виробничому управлінню магістральних газопроводів Філії Управління магістральних газопроводів “Київтрансгаз” Дочірньої компанії “Укртрасгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” під керуванням Сабадаш А.П. та автомобіля ВАЗ 21120 (державний номер 227-77 ТА), що належить Товариству з обмеженою відповідальністю “Скломашсервіс-Гласмашиненбау Львів” під керуванням Шибунько В.С.

Внаслідок зіткнення автомобілів громадянин Шибунько В.С. отримав травми, які призвели до втрати ним 60% працездатності, що підтверджено довідкою Медико-соціальної експертної комісії №019479 від 21.09.2004р. (т.с. 1, а.с. 15).

Відповідно до вимог Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, Шибунько В.С. були призначені наступні страхові виплати:

- щомісячна страхова виплата, сума якої встановлюється з розрахунку середньомісячного заробітку, помноженого на відсоток втрати професійної працездатності - у розмірі 1 428,14 грн.;

- одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 10 640,00 грн.

У період з 12.08.2004р. по 01.03.2005р. Шибунько В.С. (далі за текстом – потерпілий) було здійснено страхові виплати на загальну суму 20 331,52 грн.

Відповідно до ст. 29 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, у зв'язку із зростанням середньої заробітної плати у галузях національної економіки, було перераховано розмір щомісячної страхової виплати, яка з березня 2005р. становила 1 768,04 грн.

У період з 01.03.2005р. по 21.09.2005р. позивач виплатив потерпілому 12 010,41 грн.

Згідно з новою довідкою Медико-соціальної експертної комісії №019895, потерпілому Шибунько В.С. було встановлено 50% втрати професійної працездатності і з 01.10.2005р. розмір щомісячної страхової виплати становив 1 473, 37 грн.

Всього за жовтень та листопад 2005р., з врахуванням банківського збору, потерпілому було перераховано 2 976,20 грн. щомісячної страхової виплати.

При розгляді справи судом першої інстанції було підтверджено, що за період з 12.08.2004р. по 01.12.2005р. потерпілому Шибунько В.С. загалом було виплачено 35 318,13 грн. страхових виплат.

У відповідності до ст. 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві фінансує допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю в розмірі 100% середнього заробітку. Перші п'ять днів непрацездатність потерпілого оплачується його роботодавцем, оригінали лікарняних листів знаходяться на підприємстві.

Надані лікарняні листки разом з відомістю про суму відшкодування Фонду, стали підставою для зарахування цих коштів в рахунок страхових внесків, які підприємство мало б перерахувати на рахунок Фонду.

Позивач зазначає, що розмір відшкодування по тимчасовій втраті працездатності, відповідно до поданих лікарняних листків, складає 15 232,30 грн.

Згідно з ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником такого джерела.

В ч.1 ст. 1172 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Суд першої інстанції задовольнив позов лише в частині стягнення з відповідача 35 318,13 грн. страхових виплат, відмовивши в задоволенні вимог про стягнення решти суми страхових виплат у розмірі 15 232,30 грн. мотивуючи тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування потерпілому вказаної суми.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступні обставини.

Згідно з преамбулою Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, цей Закон відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві (далі - страхування від нещасного випадку).

Страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

У відповідності до ст. 1 вказаного Закону, завданнями страхування від нещасного випадку є:

проведення профілактичних заходів, спрямованих на усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів, запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози здоров'ю застрахованих, викликаним умовами праці;

відновлення здоров'я та працездатності потерпілих на виробництві від нещасних випадків або професійних захворювань;

відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обов'язків, надання їм соціальних послуг у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у разі їх смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей.

Згідно зі ст. 2 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та господарювання (далі - підприємства), у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності.

У відповідності до ст. 30 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду соціального страхування від нещасних випадків і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, причину, час настання та групу інвалідності у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також визначає необхідні види медичної та соціальної допомоги.

Огляд потерпілого проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Позачергова експертиза проводиться МСЕК за заявою потерпілого, інших заінтересованих осіб, суду чи прокуратури.

В матеріалах справи наявні Наказ Підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Скломашсервіс Гласмашиненбау Львів” №25 від 07.06.2004р. “Про створення комісії по розслідуванню причин нещасного випадку на виробництві з генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю “Скломашсервіс Гласмашиненбау Львів” Шибунько В.С., який мав місце 28.04.2004р. о 07 год. 40 хв. на 20 км+20 м а/д Львів-Кіровоград-Знамянка”, Акт №1 від 17.09.2004р. про нещасний випадок на виробництві та Акт розслідування нещасного випадку, що стався 28.04.2004р., а також Довідка МСЕК №019479 від 21.09.2004р. (т.с. 1, а.с. 10-15), якими підтверджено, що відносно потерпілого Шибунько В.С. мав місце саме нещасний випадок на виробництві.

В ст. 21 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” наведено перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Згідно з п.1, п.6 ч.1 ст. 21 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку:

- своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні:

а) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого;

в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого;

г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

д) пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

є) допомогу дитині відповідно до статті 9 цього Закону;

- вжити всіх необхідних заходів для підтримання, підвищення та відновлення працездатності потерпілого.

Усі види соціальних послуг та виплат, передбачені цією статтею, надаються застрахованому та особам, які перебувають на його утриманні, незалежно від того, перебуває на обліку підприємство, на якому стався страховий випадок, у Фонді соціального страхування від нещасних випадків чи ні.

Відповідно до ст. 25 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду.

В ст. 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому;

4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника;

5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Порядок перерахування розміру страхових виплат наведений в ст. 29 вказаного Закону, згідно з якою перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі:

1) зміни ступеня втрати професійної працездатності;

2) зміни складу сім'ї померлого;

3) підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством.

Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2005р. Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Миколаївському районі Львівської області було прийнято Постанову №240 про призначення страхової виплати потерпілому на виробництві Шибунько В.С., згідно з якою потерпілому призначено щомісячну страхову виплату у розмірі 1 428,14 грн. та одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності у сумі 10 640,00 грн. (т.с. 1, а.с. 17-18).

Як зазначалось вище, за період з 12.08.2004р. по 01.12.2005р. потерпілому Шибунько В.С. загалом було виплачено 35 318,13 грн. страхових виплат.

В частині задоволення вимог про стягнення з відповідача 35 318,13 грн. рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржується, але у відзиві на позов відповідач зазначав про те, що страхувальник надав позивачу неправдиві відомості, що призвело до безпідставного нарахування страхових виплат. Окрім того, Акт про нещасний випадок на виробництві від 17.09.2004р. та Акт про розслідування нещасного випадку не містить підписів всіх членів комісії.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії вищевказаних Актів від 17.09.2004р., які містять всі необхідні підписи, тобто оформлені у відповідності до норм діючого законодавства.

Щодо подання страхувальником позивачу неправдивих відомостей та відсутності підстав для нарахування та сплати страхових виплат, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В матеріалах справи наявні копії Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.02.2006р. та Постанова Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області по справі №2-1611 за позовом Шибунько В.С. до Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в яких, зокрема, встановлено, що згідно постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.10.2005р. кримінальну справу, порушену відносно Сабадаш А.П. по обвинуваченню в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28.04.2004р., було закрито на підставі п.“б” ст. 1 Закону України “Про амністію”.

Проте, судом встановлено, що власником джерела підвищеної небезпеки (автомобіля ГАЗ-32213, державний реєстраційний номер №38-14 ХМР) являється Дочірня компанія “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”. Обвинувачений Сабадаш А.П. перебував в трудових відносинах з власником джерела підвищеної небезпеки і на час скоєння протиправних дій, в результаті яких Шибунько В.С. було завдано шкоду, виконував свої безпосередні службові обов’язки (т.с. 1, а.с. 67-73).

Окрім того, в Рішенні від 01.02.2006р. суд посилається на страховий Акт №250-09 від 21.11.2005р. виникнення страхового випадку, пов’язаного із завданням шкоди здоров’ю третьої сторони внаслідок ДТП, на підставі якого Шибунько В.С. було виплачено страхове відшкодування.

Тобто, вказаним страховим Актом по суті підтверджено факт настання страхового випадку, який в свою чергу є передумовою для нарахування страхового відшкодування, відповідно до ст. 21 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Посилання відповідача на перевищення позивачем своїх повноважень при нарахуванні та виплаті страхового відшкодування потерпілому Шибунько В.С. апеляційним судом також не приймаються, з наступних підстав.

В ст. 27 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” передбачено, що державний нагляд у сфері страхування від нещасного випадку здійснюють спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади. Спрямовує і координує роботу зазначених органів з цих питань Кабінет Міністрів України.

Метою нагляду є контроль за додержанням страхувальниками та Фондом соціального страхування від нещасних випадків законодавства про страхування від нещасного випадку.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до відповідних органів щодо перегляду Постанови позивача про призначення потерпілому страхових виплат або зі скаргою на дії Фонду. Рівно як не надано доказів на підтвердження оскарження висновків, викладених в Акті про нещасний випадок на виробництві від 17.09.2004р. та Акті про розслідування нещасного випадку від 17.09.2004р. чи звернення до МСЕК із заявою про проведення позачергової експертизи (огляду потерпілого) в порядку, передбаченому ст. 30 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо перерахування потерпілому 15 232,30 грн. страхових виплат, колегією суддів було встановлено наступне.

В п.4 ст. 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” встановлено, що допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю виплачується в розмірі 100 відсотків середнього заробітку (оподатковуваного доходу). При цьому перші п'ять днів тимчасової непрацездатності оплачуються власником або уповноваженим ним органом за рахунок коштів підприємства, установи, організації.

Позивач в позові зазначає, що надані лікарняні листки разом з відомістю про суму відшкодування Фонду соціального страхування і стали підставою для зарахування цих коштів в рахунок страхових внесків, які підприємство мало б перерахувати на рахунок Фонду.

Згідно з наданими позивачу лікарняними листками (т.с. 1, а.с. 20-28, 57-66), розмір відшкодування по тимчасовій втраті працездатності становить 15 232,30 грн., в т.ч. 604,55 грн. за перші п’ять днів непрацездатності потерпілого Шибунько В.С., віднесені за рахунок підприємства-роботодавця.

В матеріалах справи маються платіжні доручення №44 від 14.02.2006р. на суму 1 600,00 грн., №89 від 09.03.2006р. на суму 6 000,00 грн., №101 від 20.03.2006р. на суму 2 400,00 грн., з яких вбачається, що протягом лютого-березня 2006р. Фондом соціального страхування від нещасних випадків було перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Скломашсервіс Гласмашиненбау Львів” грошові кошти у загальному розмірі 10 000,00 грн., вказано при цьому в графі “Призначення платежу” – часткове повернення коштів по тимчасовій непрацездатності, згідно листа №5 від 21.12.2005р. (т.с. 1, а.с. 49-51).

Окрім того, в справі наявний лист Підприємства у Формі товариства з обмеженою відповідальністю “Скломашсервіс Гласмашиненбау Львів” №87 від 10.05.2007р. за підписом директора підприємства Яцишина М.І., в якому зазначено, що Шибунько В.С. було виплачено по лікарняних листках 15 836,85 грн., з яких 15 232,30 грн. за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Доказів на підтвердження перерахування страхових виплат будь-якій іншій особі, яка працює або працювала на Підприємстві у Формі товариства з обмеженою відповідальністю “Скломашсервіс Гласмашиненбау”, окрім Шибунько В.С., у період лютого-березня 2006р. суду надано не було.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з тим, що на користь підприємства-роботодавця для виплати потерпілому Шибунько В.С. позивачем було перераховано 10 000,00 грн. в якості витрат по тимчасовій непрацездатності, що підтверджується належними доказами, а саме вищевказаними платіжними дорученнями.

Твердження позивача про те, що решта грошових коштів у сумі 5 232,30 грн. було зараховано як взаємозалік страхових внесків апеляційним судом не приймається, оскільки з розрахункових відомостей, на які посилається позивач, не вбачається ані в якій саме сумі, ані за який конкретний період, ані з яким саме підприємством було проведено взаємозалік, та чи взагалі вказаний взаємозалік мав місце.

Отже, за результатами розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було неповно з’ясовано обставини, які мають значення для справи, зокрема, щодо перерахування позивачем в лютому-березні 2006р. 10 000,00 грн. як витрат по тимчасовій непрацездатності потерпілому Шибунько В.С.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Миколаївському районі Львівської області підлягає задоволенню лише в частині вимог про скасування Рішення Господарського суду міста Києва по справі №26/163 від 24.05.2007р. щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. страхового відшкодування. В іншій частині вимоги апеляційної скарги визнаються судом такими, що не підтверджені належними доказами і тому задоволенню не підлягають.

Оскаржуване Рішення Господарського суду міста Києва по справі №26/163 від 24.05.2007р. підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог, з прийняттям в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. страхового відшкодування. В іншій частині Рішення Господарського суду міста Києва по справі №26/163 від 24.05.2007р. має бути залишено без змін.

В ч.3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України визначено, що державне мито, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати державного мита.

Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню в доход Державного бюджету України державне мито у сумі 453,18 грн. та 105,77 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Державного підприємства “Інформаційні судові системи”.

Окрім того, зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, з відповідача підлягає стягненню в доход Державного бюджету України 50,00 грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 69, 77, 99, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціальногострахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Миколаївському районі Львівської області задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва по справі №26/163 від 24.05.2007р. скасувати частково.

3. Резолютивну частину Рішення Господарського суду міста Києва по справі №26/163 від 24.05.2007р. викласти в наступній редакції:

“Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (02021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, р/р № в АБ “Укргазпромбанк” м. Києва, МФО 320843, код 300119801) на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Миколаївському районі Львівської області (81600, Львівська область, м. Миколаїв, вул. Львівське шосе, 1, р/р №0331, одержувач: ВДК в Миколаївському районі, банк одержувача: УДК у Львівській області, МФО 825014, код 29949770) 45 318,13 грн. (сорок п’ять тисяч триста вісімнадцять гривень 13 копійок) страхового відшкодування.

Стягнути з Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (02021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, р/р № в АБ “Укргазпромбанк” м. Києва, МФО 320843, код 300119801) в доход Державного бюджету України 453,18 грн. (чотириста п’ятдесят три гривні 18 копійок) державного мита.

Стягнути з Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (02021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, р/р № в АБ “Укргазпромбанк” м. Києва, МФО 320843, код 300119801) на користь Державного підприємства “Інформаційні судові системи” (01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, р/р №6851 в АКБ “Форум”, МФО 322948, код 34614292) 105,77 грн. (сто п’ять гривень 77 копійок) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити”.

4. Стягнути з Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (02021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, р/р № в АБ “Укргазпромбанк” м. Києва, МФО 320843, код 300119801) в доход Державного бюджету України 50,00 грн. (п’ятдесят гривень 00 копійок) державного мита за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної постанови.

6. Справу №26/163 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя                                                                      Мартюк А.І.

Судді                                                                                          Зубець Л.П.

Лосєв А.М.