ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2007 р. Справа № 2/6502

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Гулової А.Г.

Щепанської Г.А.

при секретарі Жарській І.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Низенка В.О. - представника за довіреністю від 28.08.07р.,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Модуль", м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області

на рішення господарського суду Хмельницької області

від "03" жовтня 2007 р. у справі № 2/6502 (суддя Дячук Т.В.)

за позовом Приватної фірми "Діта", м.Хмельницький

до Відкритого акціонерного товариства "Модуль", м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області

про стягнення 17497,76 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2007р. у справі №2/6502 позов Приватної фірми "Діта" (м.Хмельницький) до Відкритого акціонерного товариства "Модуль" (м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області) про стягнення 17497,76 грн. задоволено у сумі 17497,51 грн. (а.с.36-37). Стягнуто з відповідача на користь позивача 14996,40 грн. основного боргу, 2028,79 грн. інфляційних, 449,89 грн. річних, 22,43 грн. пені, 174,98 грн. витрат по оплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Житомирського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а.с.40-41), в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав, наведених у скарзі та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема, наступним:

- рішення суду першої інстанції прийняте при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням вимог матеріального права;

- відповідно до ч.1 ст.174 ГК України господарські зобов'язання виникають із умов договору, згідно ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони її обов'язку, проте, позивач почав здійснювати підрядні роботи до моменту отримання передоплати у 100%, чим порушив умови договору №22 від 14.06.2006р. на виконання підрядних робіт;

- скаржник зазначає, що відсутні підстави для застосування господарських санкцій, а саме пені у сумі 22,43 грн., передбачених ч.2 ст. 193 ГК України, оскільки позивачем було порушено умови договору;

- при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд неправомірно застосував положення ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, оскільки відповідач діяв в межах договору №22 від 14.06.2006р., вимога ж про виконання грошового зобов'язання (оплату виконаних робіт) позивачем відповідачу не пред'являлась;

- ВАТ "Модуль" вважає, що висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Скаржник свого представника в засідання апеляційного господарського суду не направив. 10.12.2007р. до апеляційного господарського суду від Відкритого акціонерного товариства "Модуль" надійшла телеграма з клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв'язку з неможливістю забезпечення явки повноважного представника товариства (а.с.46).

Заявлене клопотання ВАТ "Модуль" відхилене колегією суддів апеляційного господарського суду, з огляду на приписи ст. 101 ГПК України та те, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає перегляду оскарженого судового акту.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 03.10.2007р. обґрунтоване та законне, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судова колегія, розглянувши та обговоривши доводи, зазначені в апеляційній скарзі відповідача, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

14.06.2006р. між Відкритим акціонерним товариством "Модуль" та Приватною фірмою "Діта" було укладено договір на виконання підрядних робіт за №22 (а.с.9-10), згідно якого ПФ"Діта" (за договором "підрядник") зобов'язалось на свій ризик виконати будівельно-монтажні роботи по реконструкції під'їздних шляхів до станції азоту та водню і благоустрою прилеглої території у строк до 01.09.2006р., а ВАТ "Модуль" (за договором "замовник") - прийняти й оплатити вартість цих робіт, яка визначається розділом 2 "Ціна роботи і порядок оплати" договору.

Предмет укладеного між сторонами договору відповідає змістові ст.837 Цивільного кодексу України, в частині 1 якої зазначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності із п.2.1 договору та підписаної сторонами договірної ціни (кошторису) вартість робіт складає 29996,00 грн., т.ч.. ПДВ.

В п.2.2. договору №22 сторони встановили, що оплата проводиться шляхом попередньої оплати у розмірі 100% вартості робіт.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач 19.08.2006р. перерахував на рахунок позивача кошти у сумі 15000,00 грн., що підтверджується випискою Хмельницької філії „Державного експортно-імпортного банку України” (а.с.27).

Згідно п.6.1 договору приймання-здача виконаних робіт оформляється актами виконаних робіт, які підписуються повноважними представниками підрядника і замовника.

На виконання умов договору від 14.06.2006р. ПФ "Діта" виконала для ВАТ "Модуль" підрядні роботи по реконструкції під'їздних колій та благоустрою території на суму 29996,40 грн., про що свідчить акт приймання виконаних підрядних робіт, підписаний представниками сторін 28.08.2006р. та завірений печатками сторін (а.с.14-16) й довідка про вартість виконаних підрядних робіт (а.с.13) від 28.08.2006р. т 4.1.3 договору №22 передбачає обов’язок замовника оплатити роботу підрядника в строк, встановлений даним договором після підписання сторонами акту виконаних робіт.

Пункт 4.1.3 договору передбачає обов'язок замовника оплатити роботу підрядника після підписання сторонами акту виконаних робіт.

Таким чином, після підписання акту приймання виконаних підрядних робіт (28.08.2006р.) ВАТ "Модуль" мало оплатити ПФ "Діта" з врахуванням часткової проплати вартість підрядних робіт в сумі 14996,40 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання не виконав, кошти в сумі 14996,40 грн. після підписання акту приймання виконаних робіт не перерахував, чим порушив умови договору.

Посилаючись на неналежне виконання ВАТ "Модуль" своїх зобов'язань за договором на виконання підрядних робіт №22 від 14.06.2006р., ПФ "Діта" 30.08.2007р. звернулася в господарський суд Хмельницької області з позовом про стягнення з ВАТ "Модуль" 17497,76 грн., з яких: 14996,40 грн. боргу, 22,68 грн. пені, 2028,79 грн. інфляційних та 449,89 грн. річних (а.с.2-5).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2007р. (а.с.36-37), як зазначалось вище, було задоволено позов у сумі 17497,51 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивача, зокрема, 14996,40 грн. основного боргу, 2028,79 грн. інфляційних, 449,89 грн. річних, 22,43 грн. пені.

Судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11, ч.2 509 Цивільного кодексу України та абз.3 ч.2 ст.174 Господарського кодексу України, укладення між сторонами договору є однією з підстав виникнення зобов'язання.

В силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.173 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 Цивільного та ч.1 ст.193 Господарського кодексів України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Як встановлено статтею 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Стаття 854 Цивільного кодексу України зазначає: якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Оскільки договір є домовленістю двох або більше сторін, його укладення пов'язується з досягненням між ними у належній формі згоди з усіх істотних умов (ч.1 ст. 638 ЦК України).

Проаналізував вищенаведені приписи законодавства в сукупності з обставинами справи та умовами договору на виконання підрядних робіт за №22 від 14.06.2006р., колегія суддів приходить до висновку, що умова щодо оплати вартості виконаних у даному договорі є альтернативною, оскільки сторони обумовили можливість замовнику провести оплату як шляхом попередньої оплати у розмірі 100% вартості робіт (п.2.2. договору), так і можливість оплати після підписання сторонами акту виконаних робіт (п.4.1.3. договору).

Проте, положеннями Цивільного кодексу України передбачено, що договір підряду встановлює замовнику такі основні обов'язки, як, зокрема, прийняття роботи, виконаної підрядником відповідно до договору, а також оплата виконаної підрядником роботи після здачі всієї роботи, якщо інше не встановлено законом або договором.

Як вже зазначалося вище, факт виконання підрядчиком робіт відповідно до умов договору №22 замовник підтвердив, прийнявши роботу та підписавши акт приймання виконаних підрядних робіт 28.08.2006р., в результаті чого у нього виник обов'язок оплатити вартість робіт.

Відповідно п.7.1.2 договору за порушення строків оплати виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню у розмірі 0,3% від суми платежу за кожний день прострочки.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до частин 1,3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" пеня сплачується за кожен прострочений день у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який вона нараховується.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У п.7.1.2. договору сторонами не передбачено нарахування пені за весь час прострочення.

Згідно ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

З розрахунку пені, доданого до позовної заяви, вбачається, що пеня нарахована за період з 28.08.2006р. по 28.02.2007р. із розрахунку 0,3% від суми боргу (а.с. 3).

Враховуючи, що відповідач повинен був провести розрахунок, починаючи з 29.08.2006р., а позовна заява подана до суду 30.08.2007р., а також, зважаючи на наведені приписи Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" позивач вправі був нарахувати пеню з 30.08.2006р. по 28.02.2007р., виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в цей період, й обгрунтована сума пені склала б більший розмір, ніж заявлено в позові, проте позивач заявив до стягнення меншу суму, що є його правом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги ПФ "Діта" про стягнення з ВАТ "Модуль" інфляційних нарахувань та річних, як таких, є підставними, а також обґрунтованими, як визначив суд першої інстанції з врахуванням умов договору та поданих ПФ "Діта" розрахунків за період з вересня 2006р. по серпень 2007р., відповідно в сумах 2028,79 грн. та 449,89 грн.

Враховуючи вищевикладене, підстави для скасування рішення господарського суду Хмельницької області від 03.10.2007р. у справі №2/6502 відсутні.

Доводи ж апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства "Модуль" спростовуються наведеним вище та не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2007 року у справі № 2/6502 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Модуль", м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області - без задоволення.

2. Справу № 2/6502 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Пасічник С.С.

судді:

Гулова А.Г.

Щепанська Г.А.

віддрук.

1 - до справи

2,3 - сторонам

4 - в наряд