КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2007                                                                                           № 31/241

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Пантелієнка  В.О.

Вербицької О.В.

при секретарі:                     Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача – Мацькова Н.О. – дов. №УР-02/191 від 27.04.2007р.,

від відповідача 1 -           не з’явився,

від відповідача 2 -           не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної акціонерної компанії "Укрресурси"

на рішення Господарського суду м.Києва від 30.03.2007

у справі № 31/241 (Качан Н.І.)

за позовом                               Державна акціонерна компанія "Укрресурси"

до                                                   Державне зовнішньоекономічне підприємство "Укркольорпром"

Міністерство промислової політики України

про                                                  стягнення 50 956,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.03.2007р. у справі №31/241 в позові ДАК „Укрресурси” відмовлено повністю, мотивуючи це тим, що позивач не довів належними засобами доказування, що в нього є достатньо підстав вимагати відшкодування шкоди, нанесеної неправомірними діями відповідачів.

В апеляційній скарзі позивач просить вказане рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким стягнути з ДЗЕП „Укркольорпром” та  Міністерства промислової політики України завдану ДАК „Укрресурси” завдану матеріальну шкоду у сумі 50956,35 грн. мотивуючи це ГПК України, ЦК України, Указом  Президента України №789 від 21.12.1994р. „Про реформування системи матеріально-технічного забезпечення народного господарства”.

Відзиви на апеляційну скаргу відповідачі не надавали.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ДАК „Укрресурси”,  дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В матеріалах справи (а.с.26-44) знаходяться судові рішення з яких вбачається, що з листопада 1992 року Яворовенко М.М. працював директором Вінницького заводу „Модуль”, який згідно з Статуту підпорядковується Держкомресурсу України. З вересня 1994р. Державним комітетом України з матеріальних ресурсів Яворовенко М.М. було призначено головним бухгалтером заводу ”Модуль” , всупивши з ним в трудові відносини з оформленням трудової книжки.

Указом Президента України в березні 1995 року було ліквідовано Державний комітет України з матеріальних ресурсів, а його правонаступником згідно з п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 21.01.1995р. визнано ДАК "Укрресурси", яка не звільнила Яворовенко М.М. з займаної посади заступника директора ліквідованого заводу "Модуль" та з березня 1995 року добровільно не сплачувала йому заробітну плату, в зв'язку з чим останній неодноразово звертався до суду загальної юрисдикції за захистом своїх прав.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №78-р від 08.02.1994р. для забезпечення виконання Програми розвитку алюмінієвого виробництва на 1993 рік і на період до 2000 року, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1993р. №1033, передано до сфери управління Міністерства промисловості споруджуваний Вінницький завод легкозбірних будівель "Модуль", виключивши його зі сфери управління Державного комітету з матеріальних ресурсів. Передача Заводу проводилась за станом на 01.01.1994р.

На виконання вищезазначеного розпорядження Міністерством промисловості України був виданий наказ від 24.02.94р. №36 „Про забезпечення прийому-передачі Вінницького заводу "Модуль" до сфери управління Міністерства промислової політики України”, згідно з яким створювалась комісія по прийому Заводу, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі, відповідно до якого Мінпромполітики України прийняло майно заводу „Модуль”.

Наказом Міністерства промисловості України №36 від 24.02.1994р. "Про забезпечення прийому - передачі споруджуваного Вінницького заводу легкозбірних будівель "Модуль" до сфери управління Мінпрому України" визначено статус споруджуваного Вінницького заводу легкозбірних будівель "Модуль" як окремого структурного підрозділу Державного комплексу "Наукпромкомплекс" без прав юридичної особи.

Відповідно до Положення про Міністерство промислової політики України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006р., Міністерство промислової політики України (Мінпромполітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно Декрету Кабінету Міністрів України "Про управління майном, що є у загальнодержавній власності", який був чинний на час передачі Дирекції будівництва заводу по виробництву легкозбірних будівель "Модуль" до сфери управління відповідача 2, покладено на міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи державної виконавчої влади здійснення функцій щодо управління майном, що є у загальнодержавній власності, крім майнових комплексів підприємств, установ, організацій, управління якими здійснюють відповідні служби Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України згідно з законодавчими актами України.

Відповідно до п.2 зазначеного вище Декрету Кабінету Міністрів України, міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи державної виконавчої влади відповідно до покладених на них повноважень: приймають рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію підприємств, установ і організацій, заснованих на загальнодержавній власності (надалі - підприємства); затверджують статути (положення) підприємств, контролюють їх дотримання та приймають рішення у зв'язку з порушенням статутів (положень); укладають і розривають контракти з керівниками підприємств; здійснюють контроль за ефективністю використання і збереженням закріпленого за підприємствами державного майна; дають згоду Фондові державного майна України на створення спільних підприємств будь-яких організаційно-правових форм, до статутного фонду яких передається майно, що є загальнодержавною власністю; готують разом з відповідними місцевими Радами народних депутатів висновки та пропозиції Кабінету Міністрів України щодо розмежування державного майна між загальнодержавною, республіканською (Республіки Крим) і комунальною власністю; беруть участь у підготовці та укладанні міжнародних договорів України з питань загальнодержавної власності.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в зазначених позивачем нормативних актах та інших документах йдеться мова лише про передачу Дирекції будівництва заводу по виробництву легкозбірних будівель "Модуль" до сфери управління Міністерства промисловості України від Державного комітету України з матеріальних ресурсів, а не про його правонаступництво.

Стягнення коштів з позивача проводилося відповідно до рішень судів загальної юрисдикції, якими було врегульовано спірні правовідносини між Державною акціонерною компанією "Укрресурси" та Яворовенко М.М., які набрали законної сили та були виконані у примусовому порядку.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до Замостянського районного суду м. Вінниці та Ленінського районного суду м. Вінниці з заявами про перегляд рішень за нововиявленими обставинами, в задоволені яких було відмовлено з  підстав відсутності нововиявлених обставин.

Зобов'язання по відшкодуванню позадоговірної майнової шкоди регулюються статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення), яке складається з таких елементів як   протиправна поведінка особи; настання шкоди, причинний зв'язок між поведінкою особи та настанням шкоди, вина завдавача  шкоди.

Позивачем взагалі не доведено наявність в нього шкоди, оскільки підставою для сплати позивачем Яворовенку М.М. 50956,35 грн. заробітної плати є рішення судів про таке стягнення, які є обов'язковими до виконання.

Підтримуючи свою правову позицію, позивач посилається на Наказ Мінпрому № 51 від 14.02.2000 року, відповідно до якого Наукпромкомплекс, в т.ч. його структурні підрозділи, було реорганізовано, в результаті чого на базі реорганізації Вінницького фольгопрокатного заводу було створено в м. Вінниці філію Укркольорпром "Втореко" без права юридичної особи.

Відповідно до ст. 74 Господарського кодексу України державне комерційне підприємство є суб'єктом підприємницької діяльності і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном. Держава та орган, до сфери управління якого входить державне комерційне підприємство, не несуть відповідальності за його зобов'язаннями, крім випадків, передбачених законодавством.

Діючий, до набрання чинності Господарського кодексу України, Закон України "Про підприємства в Україні" також не передбачав відповідальності Міністерств за зобов'язаннями підприємств.

Отже, відповідачі не повинні були нести відповідальність за зобов'язання заводу «Модуль», зокрема і за  зобов'язання по сплаті заробітної плати Яворовенку М. М.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ДАК „Укрресурси” залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 30.03.2007р. у справі №31/241 - без змін.

Справу №31/241 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Пантелієнко  В.О.

Вербицька О.В.

14.06.07 (відправлено)