ПОСТАНОВА

"09" листопада 2007 р.

Справа № 15а/153-3115

15 год. 36 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бучинської Г.Б.

при секретарі судового засідання Суховій Р.М.

розглянув матеріали справи

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго", вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль, 46000

до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 21.06.2007р. № /0 щодо зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1061642,9 грн., в т.ч. 799377 грн. основного платежу та 262265,9 грн. штрафних санкцій.

За участю представників сторін:

позивача:           юрисконсульт Маркевич Х.М. –довіреність № 2410/24 від 12.09.07р.;

головний бухгалтер Кицкай Я.М. –довіреність № 1860/26/24 від 12.09.07р.;

відповідача: СДПІ Свірська А.О. – довіреність № 46808/7/10-015 від 09.07.07р.;

ГДПРІ Герасим В.Д. –довіреність № 50821/7/10-015 від 26.07.07р..

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство "Тернопільобленерго", м. Тернопіль, звернулось у господарський суд Тернопільської області з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль про визнання недійсним податкового повідомлення рішення від 21.06.2007р. № /0 щодо зобов'язання податку на прибуток в сумі 1061642,9 грн., в т.ч. 799377 грн. основного платежу та 262265,90 грн. штрафних санкцій.

Як вбачається із позовних матеріалів, спірні правовідносини за своїм характером є адміністративно-правовими, в зв'язку з чим справа розглядається згідно положень Кодексу адміністративного судочинства України, що набрав чинності з 01.09.2005р..

Відповідно до змісту пунктів 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Представникам сторін у судовому засіданні роз'яснено належні їм права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51, 52, 59 КАС України.

Податкова інспекція проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірне повідомлення-рішення відповідає чинному законодавству, підтвердженням чого є акт невиїзної документальної перевірки № 5205/23-04/00130725 від 11.06.2007р., яким встановлено факти порушення Відкритим акціонерним товариством "Тернопільобленерго" норм Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності, судом встановлено наступне:

- Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією, на підставі підпункту "б", пункту 4.2.2 ст. 4, пп. 17.1.3. п. 17.1. ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-III, прийняте 21.06.2007р. податкове повідомлення-рішення № /0, яким Відкритому акціонерному товариству "Тернопільобленерго" визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 799377 грн. та 262265,90 грн. штрафних санкцій.

Як стверджує інспекція, підставою для визначення податкового зобов’язання згідно акту невиїзної документальної перевірки № 5205/23-04/00130725 від 11.06.2007р. проведеної на предмет правомірності віднесення Відкритим акціонерним товариством "Тернопільобленерго" до валових витрат за 2006р. вартості комплексу проектно-кошторисних робіт для оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, стали допущені ним порушення пп. 5.3.2. п. 5.3. ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (далі Закон про оподаткування прибутку), а саме встановлено заниження податку на прибуток за 2006р. в сумі 799377 грн.. Також просить суд врахувати, що пунктом 5.3 Закону про оподаткування прибутку визначено перелік витрат, які не можуть бути віднесені до валових, зокрема, згідно пп. 5.3.2. п. 5.3 ст. 5 - не включаються до складу валових витрат –витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону. Інспекція також звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" – нематеріальний актив, це об'єкти інтелектуальної, в тому числі промислової власності, а також інші аналогічні права, визнані у порядку, встановленому відповідним законодавством, об'єктом права власності платника податку, тобто виготовлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки відповідає всім вищезазначеним критеріям, а витрати на його одержання можна визнати об'єктом права власності та віднести до нематеріальних активів, суми яких формують його вартість.

Позивач заперечує проти доводів інспекції посилаючись на те, що Положенням (стандарт) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи" не підходить для класифікації "витрат щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку". Вважає, що ним профінансовано обов'язкові дослідницькі роботи із землеустрою і виконано заходи по інвентаризації земельних ділянок, які згідно з законами України використовуються в господарській діяльності на праві безстрокового користування, а тому ці витрати у відповідності з п.п. 5.2.1. Закону про прибуток включено до складу валових витрат. Просить суд також врахувати, те що у зв’язку з введенням в дію Земельного кодексу України у ВАТ "Тернопільобленерго" виникла необхідність привести до 01.01.2008р. документи на землі, що знаходяться під об'єктами енергетики у відповідність до вимог чинного законодавства, а тому останнім укладено договори підряду № 120 від 28.05.2003р., № 150 від 05.12.2005р. на виконання робіт, пов'язаних із проведенням землеустрою земельних ділянок під об'єктами Товариства в обсягах і вартості згідно з розрахунком базової вартості одиниці обсягу робіт та кошторисів. Виконання договорів підтверджує актами виконаних робіт, та платіжними дорученнями про оплату вартості робіт, а тому вважає, що витрати, пов'язані з оформленням цих документів було віднесено до валових витрат, у відповідності до п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". Оскільки, жодне з визначень нематеріального активу, який треба амортизувати згідно Положення бух. Обліку 8 "Нематеріальні активи" не підходить для класифікації "витрат щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку". Позивач вважає, що ним профінансовано обов'язкові дослідницькі роботи із землеустрою і виконано заходи по інвентаризації земельних ділянок, які згідно з законами України використовуються в господарській діяльності на праві безстрокового користування і у відповідності з п.п. 5.2.1. Закону про оподаткування прибутку включаються до складу валових витрат.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При цьому суд виходив із наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до Закону України "Про державну податкову службу в Україні", контролюючим органом стосовно сплати податків є податкові органи, які уповноважені здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податкових зобов’язань платниками податків та здійснювати заходи з погашення податкового боргу;

- до суб’єктів підприємницької діяльності, за порушення норм чинного законодавства, органи державної податкової служби застосовують заходи передбачені Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", шляхом прийняття податкових повідомлень –рішень на підставі матеріалів перевірки результати яких оформляються актом документальної перевірки відповідно до "Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства" затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 327 від 10.08.2005р. розробленого відповідно до Закону "Про державну податкову службу в Україні" (далі Порядок).

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

Щодо доводів податкової інспекції про правомірність прийняття рішення № /0 від 21.06.2007р., яким Відкритому акціонерному товариству "Тернопільобленерго" визначено 799377 грн. податку на прибуток та 262265,90 грн. штрафних санкцій по даному податку, висновок податкової інспекції є помилковим, оскільки:

- відповідно до пункту 5.1., пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону про оподаткування прибутку валові витрати виробництва та обігу – це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат, з врахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 –5.7 ст. 5. даного Закону включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв’язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці. Отже, лише у тому разі, якщо у пп. 5.3- 5.7 ст. 5 даного закону міститься пряма заборона щодо включення подібних витрат до валових витрат, таке включення кваліфікується як неправомірне.

До таких обмежень згідно пп. 5.3.1. Закону про оподаткування прибутку, віднесено включення до валових витрат витрати на потреби не пов’язані з веденням господарської діяльності, якою згідно п. 1.32. ст. 1. даного закону є будь –яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, та пп. 5.3.9. –витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку. При цьому, не конкретизується які саме документи відносяться до розрахункових, платіжних та інших, вказуючи лише, що відсутність таких документів, позбавляє права платника податків включати понесені ним витрати до складу валових.

Як випливає із матеріалів справи, у зв'язку з введенням в дію Земельного кодексу у ВАТ "Тернопільобленерго" виникла необхідність привести документи на землі, що знаходяться під об'єктами енергетики у відповідність до вимог чинного законодавства. На виконання даної вимоги ВАТ "Тернопільобленерго" укладено з ДП „Львівенергоком” ВАТ "Львівобленерго" договори підряду № 120 від 28.05.2003 р та № 150 від 05.12.2005р. на виконання робіт пов'язаних із землеустроєм земельних ділянок під об'єктами товариства в обсягах і вартості згідно з розрахунком базової вартості одиниці обсягу робіт та кошторисів. За виконані роботи позивачем проведено оплату (погашено витрати) в сумі 3197506,96 грн. на роботи із землеустрою земельних ділянок під об'єктами ВАТ "Тернопільобленерго", що підтверджується платіжними дорученнями та на основі яких дані витрати віднесено до валових витрат, що передбачено п. 5.2 ст. 5 Закону про оподаткування прибутку.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону про оподаткування прибутку валові витрати –сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів, що придбаваються платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Таким чином до складу валових витрат включаються всі витрати, що не є винятком п. 5.3 вказаного Закону. В зв'язку з тим, що жодних обмежень віднесення до валових витрат, пов'язаних з оформленням документів п 5.3. ст. 5 Закону не передбачено, дані витрати і були включені ВАТ "Тернопільобленерго" у відповідні рахунки бухгалтерського обліку.

Посилання відповідача, що витрати по оплаті вартості проектно-кошторисних робіт для оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки повинні відображатись у складі нематеріальних активів є безпідставними, оскільки, нематеріальний актив –який немає матеріальної форми, може бути ідентифікований та утримується підприємством з метою використання протягом періоду більше одного року для виробництва, торгівлі, в адміністративних цілях чи надання в оренду іншим особам. А витрати на дослідження, до яких відносяться витрати на оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки –не є активом, а підлягають відображенню у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Крім того первісна вартість нематеріальних активів збільшується на суму витрат, пов'язаних із вдосконаленням цих нематеріальних активів і підвищенням їх можливостей та строку використання, які сприятимуть збільшенню первісно очікуваних майбутніх економічних вигод. В даному випадку роботи по оформленню правовстановлюючих документів на землю, ні в якій мірі, не збільшать майбутніх економічних вигод ВАТ "Тернопільобленерго".

Також беручи до уваги, що для користування землею згідно Земельного кодексу України, передбачено виконання проектно-вишукувальних робіт з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, будівлі на якій призначено для здіснення господарської діяльності, а тому відповідно до пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону про оподаткування прибутку витрати підприємства –замовника, пов’язані з отриманням результатів таких робіт, включаються до складу валових витрат.

Таким чином ВАТ "Тернопільобленерго" були профінансовані обов'язкові дослідницькі роботи із землеустрою і виконано заходи по інвентаризації земельних ділянок, що використовуються в господарській діяльності на праві безстрокового користування відповідно до чинного законодавства України, зокрема, Закону України "Про плату за землю", Земельного Кодексу України.

При таких обставинах, податкова інспекція не довела належними доказами правомірність визначення товариству податкового зобов’язання по податку на прибуток та штрафних санкціях, у зв’язку з чим податкове повідомлення-рішення визнається нечинним.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 18, 71, 86, 94, 158, 160, 162, 163 та п. 6 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задоволити.

2. Податкове повідомлення-рішення від 21.06.2007р. №/0 щодо визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1061642,9 грн., в т.ч. 799377 грн. основного платежу та 262265,9 грн. штрафних санкцій - визнати нечинним.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                                    Г.Б. Бучинська