ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22"
січня 2007 р.
Справа № 53/06-07

вх. № 1007/3-53

Суддя
господарського суду Прохоров С.А.

при
секретарі судового засідання Альошин В.В.

за
участю представників сторін:

позивача
- ОСОБА_1 підприємець

відповідача
- Очеретний С.С. - керівник

розглянувши
справу за позовом ФОП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

до  ТОВ "Автоінтертранс 2006", м. Х-в

про
стягнення 227100,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога про стягнення з відповідача на користь позивача
заборгованості по догвору позики НОМЕР_1 в сумі 227100,00 грн. Свої позовні
вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач не належним чином виконує свої
зобов'язання по договору в наслідок чого утворилась заборгованість.

Позивач та відповідач в судовому засіданні надали узгоджене
клопотання про затвердження мирової угоди від 22.01.2007 року наступного
змісту:

Сторони домовились, що ФІЗИЧНА ОСОБА - ПІДПРИЄМЕЦЬ  ОСОБА_1, що діє на підставі Свідоцтва про
Державну реєстрацію Фізичної особи - підприємця Серія НОМЕР_2, виданого
03.10.2006 р., номер запису НОМЕР_3, в подальшому “Підприємець”, з одного боку
та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “АВТОІНТЕРТРАНС- 2006” у особі
директора ОСОБА_2, що діє на підставі Статуту, в подальшому “Підприємство”, з іншого
боку уклали цю угоду про наступне:

Відповідач визнає факт заборгованості перед позивачем за Договором
позики НОМЕР_1., у розмірі 150 000. 00 (сто п”ятдесят тисяч) гривень, які,
згідно п. 4 вказаного Договору, відповідач мав повернути в строк до 01.12.2006
р.; а також відповідач визнає  вимоги п.
5  Договору позики НОМЕР_1. про сплату
позивачу суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час  прострочення, 3 процентів річних від
простроченої суми, а також неустойку (штраф) в розмірі 50 відсотків суми
позики.

Відповідач визнає позовні вимоги позивача за Договором позики
НОМЕР_1. у розмірі 227100,00 (двісті двадцять сім тисяч сто) грн., з яких
150000,00 (сто п”ятдесят тисяч) грн. основного боргу, 75000,00 (сімдесят п”ять
тисяч) грн. неустойки (штрафу), 1350,00 (тисяча триста п”ятдесят) грн. збитків
від інфляції та 750,00 (сімсот п”ятдесят) грн. річних за договором позики.

Відповідач зобов”язується передати на користь позивача 17 м. т.
масла “Селянське солодко вершкове не солоне” ДСТУ 37-91, яке належить йому на
праві приватної власності, вартість якого на момент укладення цієї угоди
складає 227100,00 (двісті двадцять сім тисяч сто) грн.. відповідач свідчить, що
вищевказана продукція - масло “Селянське солодко вершкове не солоне”, до цього
часу нікому не продано, не подаровано, не заставлено, в спорі та під забороною
не перебуває, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не передано, а також
прав у третіх осіб як в межах, так і за межами України не має.

Зобов”язання по передачі
масла “Селянського солодко вершкового не солоного” ДСТУ 37-91, в
кількості 17 м. т. у власність позивача за цією мировою угодою виникають у
момент затвердження мирової угоди Судом.

Відповідач зобов”язується  у
строк одного банківського дня з моменту вступу в законну силу Ухвали
Господарського Суду про затвердження мирової угоди, передати у власність
позивача 17 м. т. масла  “Селянського
солодко вершкового не солоного” ДСТУ 37-91, яке є компенсацією за Договором
позики НОМЕР_1..

При цьому позивач відмовляється від позовних вимог до відповідача
у повному обсязі і не має до нього жодних претензій та матеріальних вимог по
правовідносинам сторін за Договором позики НОМЕР_1..

Враховуючи, що мирова угода укладена між позивачем та
відповідачем, підписана керівниками та скріплена печатками позивача та
відповідача,  умови угоди стосуються лише
прав та обов*язків сторін щодо предмету договору, не суперечать законодавству
та не порушують права та охоронювані законом інтереси інших осіб, суд вважає що
мирова угода  укладена між сторонами
підлягає затвердженню, у зв*язку з чим
провадження по справі необхідно припинити у зв*язку з укладенням мирової
угоди та затвердження її господарським судом на підставі п.7 ст.80 ГПК України.

Враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача
судових витрат, суд вважає за можливе судові витрати залишити на позивача.

Керуючись статтями 49, п. 7 ст. 80, 86 ГПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання сторін задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену сторонами 22.01.2007 року зі
слідуючими умовами.

Погашення заборгованості у розмірі 227100,00 грн. здійснюється
шляхом передачі Товариством з обмеженою відповідальністю “Автоінтертранс-2006”
(м. Хакрів, вул. Шишківська 12, кв. 4, р/р 4702 в ХФ АКІБ
“УкрСиббанк” відділення № 412, МФО 350005, Код 34331702) на користь Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Код НОМЕР_4, відомості про розрахункові
рахунки в банківських установах в матеріалах справи відсутні) 17 м. т.
масла  “Селянського солодко вершкового не
солоного” ДСТУ 37-91, яке компенсацією за договором позики НОМЕР_1.

Провадження у справі припинити .

Суддя
Прохоров С.А.