ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"14" листопада 2007 р.

12:00

Справа №  7/633/07

м.Миколаїв

За позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:
Управління пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської
області, 56100, Миколаївська область, м.Баштанка, вул.Ювілейна, 84

про:
1. скасування або визнання нечинним вимоги управління пенсійного фонду
України в Баштанському районі Миколаївської області від 25.07.2007 року № Ф-196
про сплату недоїмки в сумі 232,32 грн.;

2. Визнання незаконними дій
управління пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області
щодо нарахування боргу в сумі 232,32 грн.

Суддя
Семенчук Н.О.

Секретар
судового засідання Дзюба Ю.Ф.

Представники:

Від позивача:

ОСОБА_2, дов. № 06/Д-4 від 10.10.2007р.

Від відповідача:

Никитенко Т.В., дов № 5322/07 від
30.08.2007 р

СУТЬ СПОРУ:
Позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами (уточнення від
08.11.2007 року) про скасування вимоги УПФУ в Баштанському районі  Миколаївської області від 25.07.2007 року №
Ф-196 про сплату недоїмки у сумі 232,32 грн. та визнання незаконними дій УПФУ в
Баштанському районі  Миколаївської
області щодо нарахування СПД ОСОБА_1 боргу в сумі 232,32 грн

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, посилаючись на  те, що актом
камеральної перевірки звіту про нарахування та сплату сум страхових внесків на
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування за 2005 рік від 19.06. 2007
року було нараховано до сплати фіксований розмір страхових внесків. Акт
камеральної перевірки звіту ПП ОСОБА_1 отримав 26.07.2007 року. Даний акт є
узгодженим, оскільки протягом десяти робочих днів позивач не звертався до УПФУ
в Баштанському районі зі скаргою.

Вказує на те, що на виконання вимог
п. 3 ст. 106 ЗУ № 1058 та на підставі
акту перевірки від 19.06.2007 року
позивачу була надіслана вимога про сплату боргу в сумі 232,32 грн. №
Ф-196 від 25.07.2007 р.

Заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, суд

встановив:

Позивач зареєстрований як фізична
особа-підприємець Баштанською районною державною адміністрацією Миколаївської
області 22.04.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію
№ НОМЕР_1 (а.с. 10) та є платником фіксованого податку.

Управління пенсійного фонду України
в Баштанському районі 19.06.2007 року здійснило камеральну перевірку звіту про
нарахування та сплату суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування за 2005 рік по СПД ОСОБА_1, за результатами якої складено
акт від 19.06.2007 року (а.с 22 ).

За результатами перевірки
відповідач направив позивачу вимогу про сплату боргу від 25.07.2007 року №
Ф-196 (а.с. 7).

Позивач просить суд визнати
незаконними дії УПФУ в Баштанському районі щодо нарахування йому боргу в сумі
232 грн. 32 коп. та  скасувати вимогу
УПФУ в Баштанському районі від 25.07.2007 року № Ф-196.

Позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Згідно п.п. 2 п. 1 ст. 64 Закону
України “Про загальнообов'язкове пенсійне страхування” від 09.07.2003 року №
1058 (далі Закон України № 1058) відповідач має право не частіше одного разу на
рік проводити планові, а також у випадках, передбачених законодавством,
позапланові перевірки на будь-яких підприємствах, в установах і
організаціях та у фізичних осіб -суб”єктів підприємницької діяльності
бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів, пов'язаних з
нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків отримувати необхідні
пояснення, довідки і відомості (у тому числі письмові)  з питань, що виникають під час таких
перевірок.

Пунктом 5.9 ст. 5 “Інструкції про
порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків
на загальнообов'язкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”,
затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. №
21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №
64/8663 визначено, що обчислення страхових внесків органами пенсійного фонду
здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та
сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальниками,
бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати
(доходу), на які нараховуються страхові внески.

Згідно п. 3 ст. 106 Закону України
№ 1058 територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату.

Пунктом 2 ст. 106 Закону України №
1058 встановлено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20. цього Закону, в тому
числі обчисленні територіальними органами
пенсійного фонду у випадках, передбачених ч. 3  ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових внесків (далі недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідач в запереченнях на позов
зазначає, що саме актом камеральної перевірки звіту про нарахування та
сплату сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2005 рік позивачу було нараховано до сплати фіксований розмір
страхових внесків в розмірі 232,32 грн. Вказує на те, що даний акт
відповідачем було складено на підставі Закону України № 1058 та Закону України
“Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності,
які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з
не перерозподілом Державним казначейством України частини податків до
пенсійного фонду України”, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 року -1 кварталу 2005 року” від 16.03.2006 року № 3583-ІV  (далі
Закон України № 3583), що акт камеральної перевірки позивач отримав
26.07.2007 року та, що даний акт є узгодженим, оскільки протягом 10 робочих
днів позивач його не оскаржив.

Представник відповідача в судовому
засіданні вказав, що на підставі узгодженого акту камеральної перевірки до
картки особового рахунку СПД ОСОБА_1 була занесена інформація про зобов'язання
платника з визначенням терміну сплати 24.07.2007 року та пояснив, що акт
камеральної перевірки направлявся на адресу позивача разом з вимогою, доказів в
обґрунтування не надав.

Представник позивача в судовому
засіданні зазначив, що 28.07.2007 року СПД ОСОБА_1 отримав вимогу від
25.07.2007року № Ф-196, акт камеральної перевірки
від 19.06.2007 року позивач не отримував, що спростовує твердження відповідача
щодо узгодження суми заборгованості 26.07.2007 року.

Як вбачається з наданих до позову
матеріалів, позивач розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за 2005 рік до УПФУ в Баштанському районі не
надавав, що не заперечується представниками сторін у судовому засіданні, акт
камеральної перевірки від 19.06.2007 року не отримував.

Отже дії відповідача, щодо
нарахування позивачу страхових внесків в сумі 232,32 грн., саме на підставі
акту камеральної перевірки звіту про нарахування та сплату суми страхових
внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування за 2005 рік, який позивачем
до УПФУ не надавався, є незаконними.

Більш того, Законом України № 1058
не передбачено право відповідача щодо здійснення камеральної перевірки.

Посилання відповідача щодо
проведення камеральної перевірки на підставі Закону України № 3583 судом
відхиляється, оскільки Закон України № 3583
регулює суперечності, які виникли при прийнятті Закону України “Про
Державний бюджет України на 2005 рік” від 23.12.2004 року № 2285-ІV та Закону
України “Про внесення змін та доповнень до Закону України “Про Державний бюджет
України на 2005 рік” від 25.03.2005 року № 2505 у суб”єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності
щодо сплати внесків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок
безробіття  і виникнення у них
заборгованості, а не визначає повноваження органів ПФУ щодо здійснення
перевірок.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідач здійснюючи камеральну перевірку  19.06.2007 року діяв не у спосіб, визначений
законом.

П. 3 ст. 70 КАС України визначено,
що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться
до уваги.

За таких обставин вимоги позивача
щодо визнання незаконними дій УПФУ в Баштанському районі щодо нарахування
заборгованості в сумі 232,32 грн. та скасування вимоги від 25.07.2007 року №
Ф-196 про сплату недоїмки у сумі 232,32 грн. підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 98, 160-163,
167, 254 КАС України господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Позовні вимоги задовольнити.

2. Скасувати вимогу УПФУ в
Баштанському районі Миколаївської області від 25.07.2007 року № Ф-196 про
сплату недоїмки у сумі 232,32 грн.

3. Визнати незаконними дії УПФУ в
Баштанському районі  Миколаївської
області щодо нарахування СПД ОСОБА_1 боргу в сумі 232,32 грн.

4. Відшкодувати з Державного
бюджету України на користь Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
-ОСОБА_1  судові витрати в розмірі 3,40
грн.

Постанова у відповідності зі ст.
254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони, які беруть участь у
справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або
частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Н.О.Семенчук