ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"13" листопада 2007 р. Справа № А4/476-07

Суддя господарського суду Київської області Попікова О.В. розглянувши справу

За позовом           Бориспільської державної податкової інспекції

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Іріко”, м. Бориспіль

та Товариства з обмеженою відповідальністю „Кон-Паст-Сервіс”, м. Київ

про           визнання недійсним договору

секретар судового засідання: Холоденко Н.О.

за участю представників:

від позивача

Коноваленко І.М. від 25.06.2007р. № 1184910

від відповідачів

Руснак І.В. дов від 2.10.2007р–від відповідача 1

від ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” –не з’явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 13.11.2007р. об 11 год. 30 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 16.11.2007р., про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Бориспільська державна податкова інспекція Київської області (далі –Позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Іріко” та Товариства з обмеженою відповідальністю „Кон-Паст-Сервіс” (далі - Відповідачі), про визнання недійсним договору, який був укладений між відповідачами на підставі статей 207, 208 Господарського кодексу України. При цьому, ОДПІ просить суд стягнути з ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” на користь ТОВ „Іріко” 867643,79 грн. вартості, отриманої за усним договором, та стягнути з ТОВ „Іріко” в доход державного бюджету України 867643,79 грн. вартості товару, отриманого за усним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами п.1 статті 207 та статті 208 Господарського кодексу України з огляду на те, що при укладанні оспорюваних договорів, з боку ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” був наявний умисел на досягнення мети, суперечної інтересам держави і суспільства, оскільки останній займався підприємницькою діяльністю з порушенням чинного законодавства України. При цьому, ДПІ обґрунтовує свої позовні вимоги наступним: рішенням Голосіївського районного суду від 10.03.2006р. у справі № 2-176810р. визнано недійсним статут ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” з моменту його державної реєстрації, свідоцтво платника ПДВ з дачі його видачі. Як вбачається з рішення суду, ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” до ДПІ не звітує, про зміну свого місцезнаходження не повідомляє, знаходиться в розшуку, особи, які вказані як засновники ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” не формували його статутний фонд, активами підприємство не наділяли.

Відповідача 1 –Товариство з обмеженою відповідальністю „Іріко” надало відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити податковій службі у задоволенні позовних вимог. Присутній у судовому засіданні представник ТОВ „Іріко” наголошував на тому, що договори є реальними, виконані сторонами у повному обсязі, розрахунки проведені, і при його укладанні сторони не мали ніякого протиправного наміру з огляду на наступне:

- посилаючись на приписи статей 26 та 91 Цивільного кодексу України статтю 8 та 34 Закону України „Про підприємства” наголошує на тому, що ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” на момент укладання угоди знаходився в ЄДРПОУ, мало цивільну правоздатність, угода була виконана з боку відповідачів в повному обсязі, що свідчить про її схвалення обома сторонами.

- позивачем не надано належних доказів на підтвердження умислу, при укладанні оспорюваного договору, рішення Голосіївського районного суду не є належним доказом, оскільки містить суперечливу інформацію стосовно звітування до податкових органів відповідача-2.

Відповідач 2 –Товариство з обмеженою відповідальністю „Кон-Паст-Сервіс” відзив на позовну заяву на надіслав, представники у судове засідання не з’являлись, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належно ухвалами та повістками суду.

Під час проведення підготовчого провадження судом були витребувані від осіб, які беруть участь у справі документи та інші матеріали, на яких ґрунтуються їх доводи і заперечення та прийнято рішення про обов’язковість особистої участі у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Протягом квітня 2004р.- травня 2006р. між ТОВ „Іріко” та ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” було вчинено правочини щодо поставки останнім товару (миючі засоби, крохмал, серветки, папір, тощо) на загальну суму 867643,79 грн. Факт отримання товару ТОВ „Іріко” від ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових № ЖІН-0001449 від 05.04.04р., №ПН-0001857 від 05.05.04, №ПН-001789 від 03.05.04, № ПН-0001187 від 01.06.04, №ПН-0001194 від 04.06.04, №ВНс-0001483 від 01.07.04, №ПН-0001589 від 02.07.04, №ВНс-0001484 від 02.07.04, №ПН-0001591 від 05.07.04, №ПН-0001249 від 14.07.04, №ПН-0001254 від 15.07.04, №ВН-0000189 від 05.08.04, №ПН-0001661 від 10.08.04, №ПН-0001662 від 12.08.04, ЖІН-0001663 від 13.08.04, №ГШ-0001665 від 01.09.04, №ПН-0001666 від 01.09.04, №ВН-0001614 від 02.09.04, №ПН-0001667 від 15.09.04, №ПН-0001778 від 15.09.04, №ПН-0001771 від 23.09.04, ЖІН-0001781 від 28.09.04, №ПН-0001789 від 23.09.04, №ПН-0001672 від 01.10.04, Ж1Н-0001673 від 01.10.04, №ПН-0001674 від 11.10.04, №ПН-0001675 від 11.10.04, №ПН-0001676 від 15.10.04, №ВН-000625 від 15.10.04, №ПН-0001678 від 18.10.04, №ПН-0001679 від 21.10.04, Ж1Н-0001680 від 26.10.04, №ВН-0001682 від 01.11.04, №ВН-0001683 від 05.11.04, №ВН-000731 від 10.11.04, №ПН-0001785 від 11.11.04, №ВН-0001084 від 12.11.04, №ВН-000742 від 19.11.04, №ПН-0001788 від 19.11.04, №ПН-0001687 від 26.11.04, №ЗШ)001688 від 26.11.04, №ПН-0001789 від 01.12.04, ЖЇН-0001790 від 08.12.04, №ПН-0001791 від 14.12.04, №ПН-0001693 від 15.12.04, №ВН-000778 від №ПН-0001794 від 15.12.04, №ПН-0001797 від 23.12.04, №ПН-0001796 від 23.12.04, №ВН-

00000,01 від 05.01.05, №ВН-000018 від 05.01.05, №ПН-00000022 від 13.01.05, №ПН-00000024 від №ПН-0000033 від 24.01.05, №ПН-000051 від 01.02.05, №ПН-000052 від 02.02.05, ЖІН- 000064 від 07.02.05, №ПН-000068 від 10.02.05, №ПН-000067 від 12.02.05, №ВН-000064 від 20.02.05, №ПН-000082 від 21.02.05, №ПН-0000184 від 30.03.05, №ПН-0000182 від 24.03.05, №ПН-0000160 від 17.03.05, №ПН-000097 від 04.03.05, №ПН-000088 від 01.03.05, №ПН-0000169 від 21.03.05, ЖІН-0000160 від 17.03.05, №ПН-0000129 від 11.03.05, №ПН-000097 від 04.03.05, №ВН-0000102 від02.03.05, №ПН-0000298 від 22.04.05, №ПН-0000281 від 14.04.05, №ПН-0000266 від 08.04.05, №ПН-000267 від 08.04.05, №ПН-0000292 від 14.04.05, №ВН-0000301 від 04.04.05, №ПН-0000311 від 06.05.05, №ВН-0000377 від 07.05.05, №ПН-0000396 від 08.06.05, №ВН-0000431 від 10.06.05, №ВН-0000448 від 01.07.05, №ВН-0000457 від 01.08.05, №ВН-00000466 від 01.09.05, №ВН-0000478 від 01.10.05, ;№ВН-0000503 від 01.11.05, №ВН-0000608 від 01.12.05, №ВН-0000005 від 03.01.06, №ВН-000024 від 01.02.06, №ВН-0000038 від 01.03.06, №ВН-000053 від 01.04.06, №ВН-0000079 від 01.05.06.

Факт оплати товару ТОВ „Іріко” загалом на суму 867643,79 грн. останнім не заперечується та підтверджується залученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень: №265 від 12.07.04 на суму 14000,00 грн., в т.ч. ПДВ 2333,33 грн. №709 від 13.07.04 на суму 14500,00 грн., в т.ч. ПДВ 2416,67 грн. №281 від 21.07.04 на суму 8896,20 грн., в т.ч. ПДВ 1482,70 грн. №282 від 21.07.04 на суму 7950,00 грн., в т.ч. ПДВ 1325,00 грн. №283 від 21.07.04 на суму 12153,80 грн., в т.ч. ПДВ 2025,63 грн. №312 від 19.08.04 на суму 10000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1666,67 грн., №320 від 30.08.04 на суму 10480,30 грн., в т.ч. ПДВ 1746,72 грн., №321 від 30.08.04 на суму 13944,90 грн., в т.ч. ПДВ 2324,15 грн., №333 від 07.09.04 на суму 12817,46 грн., в т.ч. ПДВ 2136,24 грн., №334 від 07.09.04 на суму 13822,27 грн., в т.ч. ПДВ 2303,71 грн. №339 від 14.09.04 на суму 13560,00 грн., в т.ч. ПДВ 2260,00 грн., №340 від 14.09.04 на суму 10970,00 грн., в т.ч. ПДВ 1823,33 грн., №359 від 28.09.04 на суму 14196,60 грн., в т.ч. ПДВ 2366,10 грн., №360 від 28.09.04 на суму 11629,00 грн., в т.ч. ПДВ 1938,17 грн., №362 від 01.10.04 на суму 4679,80 грн., в т.ч. ПДВ 779,97 грн., №363 від 01.10.04 на суму 12905,50 грн., в т.ч. ПДВ 2150,92 грн., №364 від 06.10.04 на суму 13800,00 грн., в т.ч. ПДВ 2300,00 грн. №367 від 07.10.04 на суму 10319,40 грн., в т.ч. ПДВ 1719,90 грн., №377 від 14.10.04 на суму 12210,00 грн., в т.ч. ПДВ 2035,00 грн., №378 від 14.10.04 на суму 11640,00 грн., в т.ч. ПДВ 1940,00 грн., №388 від 19.10.04 на суму 11027,80 грн., в т.ч. ПДВ 1837,97 грн. №398 від 27.10.04 на суму 13181,00 грн., в т.ч. ПДВ 2196,83 грн., №407 від 03.11.04 на суму 12903,50 грн., в т.ч. ПДВ 2150,58 грн., №408 від 03.11.04 на суму 16309,70 грн., в т.ч. ПДВ 2718,28 грн., №413 від 10.11.04 на суму 15906,20 грн., в т.ч. ПДВ 2651,03 грн., №414 від 10.11.04 на суму 2420,00 грн., в т.ч. ПДВ 403,33 грн., №423 від 18.11.04 на суму 13223,80 грн., в т.ч. ПДВ 2205,63 грн., №424 від 18.11.04 на суму 9344,00 грн., в т.ч. ПДВ 1557,33 грн., №435 від 24.11.04 на суму 12200,00 грн., в т.ч. ПДВ 2033,33 грн., №446 від ЗОЛ 1.04 на суму 13390,00 грн., в т.ч. ПДВ 2231,67 грн., №449 від 07.12.04 на суму 10000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1666,67 грн., №450 від 07.12.04 на суму 8300,00 грн., в т.ч. ПДВ 1383,33 грн., №465 від 15.12.04 на суму 12700,00 грн., в т.ч. ПДВ 2116,67 грн., №466 від 17.12.04 на суму 16632,10 грн., в т.ч. ПДВ 2772,02 грн., №470 від 22.12.04 на суму 12161,00 грн., в т.ч. ПДВ 2026,83 грн., №474 від 28.12.04 на суму 8000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1333,33 грн., №475 від 28.12.04 на суму 12623,00 грн., в т.ч. ПДВ 2103,83 грн., №476 від 28.12.04 на суму 14185,00 грн., в т.ч. ПДВ 2364,17 грн., №21 від 17.01.05 на суму 9300,00 грн. в т.ч. ПДВ 1550,00 грн., №22 від 17.01.05 на суму 8900,00 грн. в т.ч. ПДВ 1483,33 грн., №23 від 17.01.05 на суму 9300,00 грн. в т.ч. ПДВ 1550,00 грн., №24 від 17.01.05 на суму 12000,00 грн. в т.ч. ПДВ 2000,00 грн., №40 від 27.01.05 на суму 10600,00 грн., в т.ч. ПДВ 1766,67 грн., №41 від 27.01.05 на суму 11200,00грн., в т.ч. ПДВ 1866,67грн., №44 від 02.02.05 на суму 13820,00 грн., в т.ч. ПДВ 1866,67 грн., №50 від 09.02.05 на суму 12950,00 грн., в т.ч. ПДВ 2158,33 грн., №51 від 09.02.05 на суму 14200,00 грн., в т.ч. ПДВ 2366,67 грн., №65 від 18.02.05 на суму 12550,00 грн., в т.ч. ПДВ 2091,67 грн., №82 від 02.03.05 на суму 11200,00 грн., в т.ч. ПДВ 1866,67 грн., №83 від 02.03.05 на суму 15300,00 грн., в т.ч. ПДВ 1550,00 грн., №86 від 02.03.05 на суму 9500,00 грн., в т.ч. ПДВ 1583,33 грн., №90 від 09.03.05 на суму 10200,00 грн., в т.ч. ПДВ 1700,00 грн., №91 від 09.03.05 на суму 8000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1333,33 грн., №112 від 17.03.05 на суму 15000,00 грн., в т.ч. ПДВ 2500,00 грн., №114 від 23.03.05 на суму 10800,00 грн., в т.ч. ПДВ 1800,00 грн., №115 від 23.03.05 на суму 11200,00 грн., в т.ч. ПДВ 1866,67 грн., №120 від 29.03.05 на суму 11889,00 грн., в т.ч. ПДВ 1981,50 грн., №121 від 29.03.05 на суму 13100,00 грн., в т.ч. ПДВ 2183,33 грн., №125 від 04.04.05 на суму 11183,00 грн., в т.ч. ПДВ 1863,83 грн., №124 від 04.04.05 на суму 9604,00 грн., в т.ч. ПДВ 1600,67'грн., №1 від 13.04.05 на суму 9000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1500,00 грн., №2 від 13.04.05 на суму 7000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1166,67 грн., №134 від 13.04.05 на суму 10000,00 грн. в т. ч. ПДВ 1666,67 грн., №135 від 13.04.05 на суму 9900,00 грн., в т.ч. ПДВ 1650,00 грн., №20 від 19.04.05 на суму 13200,00 грн., в т.ч. ПДВ 2200,00 грн., №25 від 27.04.05 на суму 13000,00 грн., в т.ч. ПДВ 2166,67 грн., №66 від 14.06.05 на суму 10000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1666,67 грн., №67 від 14.06.05 на суму 8000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1333,33 грн., загалом на суму 780 878,33 грн. в тому ПДВ - 128 706,39 грн.

В готівковій формі розрахунки проведено на суму 86 765,46 грн. в тому числі сума податку на додану вартість 44 824,36 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено ОДПІ, вказані операції відображені ТОВ "Іріко" у книзі обліку придбання товарів (робіт, послуг) за період з квітня 2004 року по червень 2006 року, а сума податку на додану вартість віднесена до складу податкового кредиту у відповідних періодах на загальну суму 173 530,75 грн.

Факт виконання згаданих договорів обома сторонами підтверджується залученими до матеріалів справи завіреними належним чином копіями видаткових накладних, копіями платіжних доручень на оплату ТОВ „Іріко” отриманого від ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” товару за оспорюваним договорами, та не заперечується податковою службою.

На виконання згаданих правочинів, Продавцем товару –ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” були виписані відповідні податкові накладні: від 05.04.2004           № , від 05.05.2004 № , від 03.05.2004 № , від 1 .06.2004 № , від 4.06.2004 № , від 14.07.2004           № , від 15.07.2004 №          , від 05.07.2004 № 100561654, від 02.07.2004 № 100561643 від 01.07.2004           № , від 02.07.2004 № , від 10.08.2004           № 100561761, від 12.08.2004 № 100561762, від 13.08.2004 № 100561763, від 05.08.2004 №, від 15.09.2004           № , від 23.09.2004 № , від 23.09.2004           №, від 28.09.2004 №100561568, від 1.09.2004 № 100561656, від 1.09.2004 №100561658, від 8.09.2004 №           100561657, від 2.09.2004 № , від 18.10.2004 №8, від 11.10.2004 №          5, від 15.10.2007 № 6, від 11.10.2004 №          , від 1.10.2004           № , від 26.10.2004 № 0, від 21.10.2004 №           100561679, від 1.10.2004 №          100561673, від 15.10.2004 № 100569625, від 5.11.2004 №          3, від 1.11.2004 №2, від 26.11.2004 № 100561697, від 26.11.2004 № 100561698, від 19.11.2004 № 100561688, від 12.11.2004 № 100561684, від 11.11.2004 № 100561685, від 10.11.2004           №100713731, від 19.11.2004 № 100713742, від 14.12.2004 № 100561751, від 01.12.2004 №100561729, від 8.12.2004 № 100561739, від 15.12.2004 № 100561763, від 15.12.2004 №100561763, від 23.12.2004 № 100561786, від 23.12.2004           № 100561787, від 16.12.2004 №100713778, від 24.01.2005 № 3, від 21.01.2005 № , на загальну суму 867643,79 грн. в тому числі ПДВ 173 530,75 грн.

Також до матеріалів справи залучена довідка з Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві з якої вбачається, що станом на 1.10.2007р. у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значиться: Товариство з обмеженою відповідальністю „Кон-Паст-Сервіс” ід.код 32912055, місцезнаходження: м. Київ, Голосіївський р-н, проспект 40-річчя Жовтня, 21

За змістом статті 207 ГК України недійсною є угода, яка укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, або укладена учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності). Правові наслідки такої угоди залежать від наявності умислу - у обох сторін чи однієї, від виконання угоди обома сторонами чи однією.

Позивач, стверджуючи про наявність в діях відповідача-2 умислу, спрямованого на досягнення мети суперечної інтересам держави, а саме: укладання договорів невстановленими особами, які діяли від імені відповідача-2 з метою утворення обставин, спрямованих на ухилення від оподаткування, вважає, що підставою для висновку щодо спрямованості діяльності відповідача-2 є рішення Голосіївського районного суду від 10.03.2006р. у справі № 2-176810 визнано недійсним статут ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” з моменту його державної реєстрації, свідоцтво платника ПДВ з дачі його видачі. Підставою для винесення рішення, Голосіївським районним судом були визнані наступні обставини, не звітування ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” до податкових органів та незнаходження Товариства за юридичною адресою. При цьому, присутня в судовому засіданні засновниця ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” Конкуль Ю.В., підтвердила, що ніякого відношення до Товариства не має, підприємницькою діяльністю не займається.

В обґрунтування позову ОДПІ зроблено посилання на протиправність умислу лише у ТОВ „Кон-Паст-Сервіс”. Враховуючи наведене, встановлення умислу підприємства на укладення угоди з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства, є предметом дослідження у цій справі. Однак наявність умислу не може бути підтверджена лише рішенням районного суду про визнання недійсними статуту та свідоцтва платника ПДВ, оскільки у рішенні Голосіївського районного суду предметом дослідження була саме відповідність установчих документів вимогам чинного законодавства, а не наявність умислу при укладанні угоди, що мала місце під час підприємницької діяльності. Сам факт визнання недійсними статуту та свідоцтво платника ПДВ підприємства не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту його державної реєстрації.

Також Бориспільської ОДПІ не надано доказів на підтвердження укладання оспорюваних договорів з порушенням господарської компетенції з боку ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” . Суд також враховує, що первинні документи, якими оформлено спірні договори, а саме: накладні, містять печатку ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” та підпис особи (без зазначення прізвища та посади).

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з того, що згідно приписів статей 207, 208 ГК України, якщо угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави стягується все одержане ними за угодою.

Для даної норми закону характерними є такі ознаки:

а) вчинення дій об'єктивно призводить до порушення інтересів держави і суспільства в цілому, а тому в даному випадку повинно бути наявним порушення вимог саме норм законів та нормативних актів, які визначають соціально-економічні основи держави і суспільства;

б) такі угоди характеризуються суб'єктивним наміром сторін (чи однієї сторони) порушити вимоги закону, оскільки укладаються з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а тому для визнання недійсними цих угод необхідно встановити вину сторін (або, принаймні, однієї з них) у формі умислу при укладенні угоди;

в) факт наявності суб'єктивного чинника може мати місце з боку посадових осіб підприємства, а не з боку самої юридичної особи, а тому суб'єктивний склад правопорушення повинен бути встановлений компетентним державним органом і підтверджений законодавчо визначеними засобами доказування.

Суд вважає, що позивачем не доведено факту наявності суб’єктивного чинника правопорушення, а відповідно і умислу у відповідачів, чи одного з них, на укладення спірної угоди з метою приховування від оподаткування доходів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Оскільки суб’єктивний склад правопорушення повинен бути встановлений компетентним державним органом і підтверджений законодавчо визначеними засобами доказування, судом визнається, що позивачем не надано доказів, які свідчили б про порушення кримінальної справи проти посадових осіб відповідачів та доведення їх вини за фактом ухилення від сплати податків стосовно обставин, викладених у позовній заяві.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що факт ухилення від сплати податків конкретними посадовими особами відповідачів встановлений обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Зокрема, при цьому суд відзначає, що не надано і доказів притягнення до кримінальної відповідальності (за ухилення від оподаткування, фіктивне підприємництво, підроблення документів тощо) осіб, які діяли від імені ТОВ „Кон-Паст-Сервіс”.

Суду не надано належні докази на підтвердження того, що укладаючи угоду, сторони діяли з метою, яка суперечила інтересам держави та суспільства.

До матеріалів справи залучено інформаційну довідку ДПІ у Голосіївському районі від 6.03.2007р. № 3103723-1010 (на обліку якого знаходилось ТОВ „Кон-Паст-Сервіс”), з якої вбачається наступне:

1) ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” зареєстроване як платник податків у ДПІ у Голосіївському районі 13.05.2004р., зареєстроване як платник ПДВ № свідоцтва 37083408, дата видачі свідоцтва 1.06.2004р.

2) засновники: Пастушенко Р.М., Конкуль Ю.В.

3) дані податкової звітності: звітність з податку на прибуток подана за період з І пів 2004р. за 2005р. із показниками; декларації з ПДВ подані до ДПІ за період з червня 2004р. жовтня 2005р. із зазначенням показників щодо податкового зобов’язання з ПДВ та податкового кредиту. При цьому, зазначено: сплачено до державного бюджету 17,2 тис. грн., бюджетна заборгованість –прочерк.

4) вид діяльності ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” –виробництво парфумерних та косметичних засобів та роздрібна торгівля косметичними та парфумерними товарами.

За таких обставин позивачем не доведено, що за результатом виконання спірних договорів у відповідача-2 наявний податковий борг, в зв’язку з чим твердження позивача про завдання державі збитків у вигляді несплачених податків є недоведеним. Суду не надано належних доказів на підтвердження того, що укладаючи угоди, сторони діяли з метою, яка суперечила інтересам держави та суспільства.

Також судом враховується, що на момент вчинення оспорюваних правочинів ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” було належним чином зареєстрованим підприємством та платником податків. З залученої до матеріалів справи довідки ДПІ у Голосіївському районі від 6.03.2007р. № 3103723-1010 не вбачається про наявність податкового боргу ТОВ „Кон-Паст-Сервіс”, а остання доводить факт звітування відповідача-2 до податкових органів у період вчинення оспрюваних правочинів ( червень 2004р. - грудень 2005р.), і не звітування з січня 2006р. по травень 2006р.

При цьому суд також звертає увагу на те, що в пункті 1.3 оглядового листа Вищого арбітражного суду України № 01-8/481 від 20.04.2001 зазначено, що порушення сторонами договору законодавства про податки не є підставою для визнання його недійсним. Якщо податковим органом не подано доказів спрямованості укладеної угоди на вчинення порушення податкового законодавства, несплата податків (обов'язкових платежів) не є підставою для визнання угоди недійсною.

Отже, твердження позивача про суперечність спірної угоди інтересам держави та суспільства помилково ґрунтується на обставинах, які не мають правового значення для справи. Таке твердження не відповідає вимогам процесуального закону про належність доказів та підстави звільнення від доказування.

Самі по собі досліджувані судом правочини не є такими, що суперечать інтересам держави та суспільства. Як вбачається з матеріалів справи, за оспорюваними правочинами ТОВ „Кон-Паст-Сервіс” поставляв ТОВ „Іріко” миючі засоби, крохмал, серветки, папір, серветки, рушники, клей, синька, пакети для сміття, тощо. Такий товар не виключено законом із цивільного обігу, не було й інших законодавчих обмежень стосовно його купівлі-продажу.

Окрім того, беручи до уваги, що позов заявлено на підставі статей 207 та 208 Господарського кодексу України, суд відзначає наступне.

Згідно з п. 1 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, цей кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. статті 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частиною 1 статті 208 ГК України визначено, що у випадку якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Таким чином, вказаний Кодекс містить публічно-правові наслідки укладення недійсної угоди. Цим кодексом встановлена відповідальність (правові наслідки) у вигляді адміністративно-господарської санкції (в розумінні статей 238, 239 ГК України), яка має конфіскаційний характер, - стягнення в доход держави одержаного однією чи обома сторонами за угодою, за укладення угоди з метою, суперечною інтересам держави та суспільства.

При цьому суд відзначає, що моментом вчинення порушення, визначеного ст. 207 ГК України, є момент укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Як підтверджено матеріалами справи, спірні правочини були вчинені відповідачами протягом квітня 2004р. по травень 2006р.

Відповідно до ст. 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Оскільки позивач звернувся до суду 13.09.2007р., тобто майже як через півтора року після вчинення відповідачем-2, як стверджує позивач, правопорушення, то за таких обставин суд дійшов висновку про пропущення строків для застосування до відповідачів адміністративної санкції у вигляді конфіскації.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, судом визнається, що в позовній заяві відсутні достатні докази, що підтверджують або спростовують наявність як об'єктивного так і суб'єктивного складу правопорушення. Докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, у т.ч. факту навмисного ухилення від сплати податків у відповідача 2.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 –163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Попікова О. В.

Дата складання та підписання постанови в повному обсязі –16.11.2007р.