ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
січня 2007 р.

№
20/52

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Муравйов
О.В. -головуючий Полянський А.Г. Коробенко Г.П.

за
участю представників:

позивача

ОСОБА_1

відповідача

Криворучко
С.М. -наказ від 15.12.2005 року №667/к

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

Дніпропетровського
апеляційного господарського суду

від

06.07.2006
року

по
справі

№ 20/52
Господарського суду Дніпропетровської області

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Державної
виконавчої служби в П'ятихатському районі Дніпропетровської області

про

стягнення
329000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського
суду Дніпропетровської області з позовом до Відділу державної виконавчої служби
П'ятихатського управління юстиції Міністерства юстиції України про стягнення
329000,00 грн.

Рішенням
Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2006 року по справі №
20/52 (суддя Пархоменко Н. В.) в задоволенні позовних вимог позивачу було
відмовлено повністю.

Рішення
мотивовано недоведеністю позивачем факту протиправності дій державного
виконавця, наявності причинного зв'язку та наявності вини виконавчої служби у
причиненні шкоди Суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1.

Постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2006 року по
справі № 20/52 (головуючий суддя Логвиненко А.О., судді Чус О.В., Павловський
П.П.), апеляційна скарга Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1 задоволена частково: рішення Господарського суду Дніпропетровської
області від 11.05.2006 року скасоване; в задоволенні позову Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 відмовлено з мотивів
невірного визначення відповідача.

Не
погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій,
Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить частково
скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду віл
06.07.2006 року по справі № 20/52, а саме у частині прийняття нового рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача збитків в
сумі 289130,75 грн., та направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, зобов'язавши суд залучити до участі у справі іншого належного
відповідача.

У
відзиві на касаційну скаргу Державна виконавча служба в П'ятихатському районі
Дніпропетровської області заперечує вимоги заявника касаційної скарги, у
зв'язку з чим, просить припинити провадження у справі № 20/52 через ліквідацію
сторони по справі -Відділу державної виконавчої служби П'ятихатського
управління юстиції.

Розглянувши
матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на неї, заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла
наступного висновку.

Відповідно
до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу
України, рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного
господарського суду касаційні інстанція переглядає за касаційною скаргою
(поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи, предметом спору у давній справі є стягнення
збитків, заподіяних незаконними діями відділу державної виконавчої служби при
здійсненні виконавчого провадження.

Під
час апеляційного провадження судовою колегією встановлено, що під час
здійснення виконавчого провадження було арештовано, вилучено та реалізовано
майно позивача, хоча ніяких підстав для задоволення вимог банку “Україна” за
рахунок майна позивача не було. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що
діями державної виконавчої служби порушують гарантовані Конституцією України,
Законом України “Про власність” та приписами Цивільного кодексу України права
позивача на володіння, розпорядження та користування своєю власністю.

Разом
з тим, оскільки позов заявлений до неналежного відповідача -державної виконавчої
служби, в задоволенні позову відмовлено.

Здійснення
заміни відповідача на належного суд апеляційної інстанцій вважає неможливим,
оскільки на його думку залучення належного відповідача з ініціативи суду
призведе до того, що до прийняття рішення суд заздалегідь висловить свої
міркування про те, хто та з яких підстав повинен задовольнити вимоги позивача.

Суд
касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного господарського суду
щодо необхідності пред'явлення позову позивачем до належного відповідача.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач під час розгляду справи судом першої
інстанції до прийняття рішення у справі 05.05.2006 року заявив клопотання про
притягнення в якості співвідповідача відділ Державного казначейства України в
П'ятихатському районі Дніпропетровської області. Зазначене клопотання не було
задоволено судом першої інстанції.

Як
вірно зазначено судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 86 Закону
України “Про виконавче провадження” збитки, заподіяні державним виконавцем
громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження,
підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст. 11
цього ж Закону такі збитки відшкодовуються за рахунок держави. Такий же
обов'язок закріплений в ст. 56 Конституції України, ст. 1173 ЦК України.

Суд
касаційної інстанції вважає, що своїм клопотанням про залучення
співвідповідачем органу державного казначейства позивач реалізував передбачене
ст. 22, 24 ГПК України право на залучення до участі особи в якості відповідача,
яка повинна, на його думку, відшкодувати заподіяну шкоду з боку держави.

Безпідставне
відхилення клопотання призвело до неповного з'ясування обставин справи, що є
порушенням ст. 43 ГПК України, позбавило позивача здійснити захист порушених
прав.

Відповідно
до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має
право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо
його прав та обов'язків цивільного характеру.

Статтею
1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод
передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм
майном.

Отже,
при вирішенні спору суди повинні в разі встановлення факту порушення права
власності позивача вжити заходів для поновлення порушених прав.

Оскільки
передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що
не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази,
рішення у справі та постанова підлягають скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до господарського суду першої інстанції. Під  час
нового  розгляду  справи
господарському  суду
необхідно  врахувати  викладене,
всебічно  і  повно
з'ясувати  і  перевірити
всі  фактичні  обставини
справи,  залучити до участі у
справі належних відповідачів, об'єктивно
оцінити  докази,  що
мають  юридичне  значення
для  її  розгляду
і  вирішення  спору
по  суті,  і
в  залежності  від
встановленого,  правильно  визначити
норми  матеріального  права,
що  підлягають  застосуванню
до  спірних  правовідносин,  та
прийняти  обґрунтоване  і
законне  судове  рішення.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2006 року по
справі № 20/52 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від
11.05.2006 року по справі № 20/52 скасувати.

Справу
передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий
О. В. Муравйов

Судді
А.
Г. Полянський

Г. П. Коробенко