донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

24.01.2007 р.                                                                        справа №9/183

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів
, Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:
не з*явився,

від відповідача:
Ющук Т.П. (директор),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю  "Вітел" м.Горлівка

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
30.10.2006 року

по справі
№9/183 (суддя Марченко О.А.)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю  "Вітел" м.Горлівка

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Кібела" м.Донецьк

про
стягнення 17366грн.86коп.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2006року  позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю  „Вітел” м.Горлівка, звернувся  до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Кібела” м.Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 17366грн.86коп., яка складається з основного боргу в сумі 8683грн.43коп. та неустойки у вигляді штрафу в сумі 8683грн.43коп.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, у ході розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у зв'язку з його погашенням та наполягав на стягненні  неустойки у вигляді штрафу у розмірі 8683грн.43коп. (а.с.76).

Клопотанням від 24.10.2006року Товариство з обмеженою відповідальністю „Вітел” м.Горлівка збільшив позовні вимоги та просив стягнути штраф за прострочення оплати в сумі 10364грн.22коп. (а.с.101).

Рішенням від  30 жовтня 2006року господарський суд Донецької області  позов задовольнив частково, стягнувши з відповідача  неустойку у вигляді штрафу в сумі 128грн.80коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 02грн.16коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 01грн.47коп. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить  змінити рішення господарського суду Донецької області від 30 жовтня 2006року, стягнувши з відповідача неустойку у вигляді штрафу в сумі 1726грн.76коп. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що  судом першої інстанції  повно досліджені матеріали справи, але порушені норми матеріального права в частині свободи укладення договору, обов'язку  відповідача належним чином виконувати його умови, права позивача на забезпечення виконання зобов'язання тощо. До того ж, судом жодним чином не визначено, чому  сплаті підлягає саме зазначена ним сума штрафу.  Заявник скарги вважає, що стягненню підлягає не 128грн.80коп., а 1726грн.76коп., що становить 100% від простроченої суми у зобов'язанні.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, тому просить залишити рішення суду без змін, а скаргу без задоволення.

Представник позивача у судове засідання не з’явився. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення №5101995. В ухвалі про порушення апеляційного провадження від  05.12.2006року судова колегія визначила, що  у разі не явки сторін у судове засідання, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами у справі. Приймаючи  до уваги те, що позивач не використав наданого законом права на участь свого представника в судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги, про поважність причини неявки не повідомив, колегія суддів дійшла висновку про можливість розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника позивача, оскільки наявних матеріалів достатньо для повного розгляду справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, ст.ст. 44,811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного:

Господарським судом встановлено, що між сторонами, Товариством з обмеженою відповідальністю  „Вітел” м.Горлівка та Товариством з обмеженою відповідальністю „Кібела” м.Донецьк,  був укладений договір поставки товару №274, згідно якого  позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 10364грн.22коп. за накладними №14791 від 06.04.2006року на суму 763грн.51коп.,  №14789 від 06.04.2006року на суму 5036грн.53коп., №3617 від 11.04.2006року на суму 438грн.77коп., №3387 від 06.04.2006року на суму 1287грн.99коп., №1966 від 03.03.006року, на суму 2297грн.29коп., №15581 від 11.04.2006року на суму 540грн.13коп. (а.с.8-26).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що  форма та порядок розрахунку за товар змішані: готівкова –через касу постачальника, безготівкова –шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 7 календарних днів з моменту отримання товару.

У ході розгляду справи, відповідач основний борг у сумі 8683,43грн. оплатив у повному обсязі, за накладною №15581 від 11.04.2006року у травні 2006року, тобто до подачі позову (а.с.93-96), за іншими накладними у червні та липні 2006року - після порушення справи  (а.с.82-93). При винесені рішення в цій частині суд першої інстанції повинен був  припинити провадження у справі щодо стягнення суми основного боргу на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України. Тому, враховуючи, що сума основного боргу, яка на момент подачі позовної заяви складала 1726грн.76коп., відповідачем у процесі розгляду справи погашена, судова колегія вважає за необхідне припинити провадження по справі в частині стягнення суми основного боргу на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Одним із позовних вимог було  стягнення штрафу  у сумі 10364грн.22коп. згідно з пунктом 5.1 договору, яким визначено, що у разі порушення відповідачем строків, встановлених пунктом 4.3 договору, відповідач сплачує неустойку у вигляді в розмірі 100% від  простроченої суми.

Приймаючи рішення з господарського  спору, господарський суд має право виходити за межі позовних вимог  та у виняткових випадках зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобов'язання. Зазначена  норма кореспондується з положеннями ст.233 Господарського кодексу України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником; майновий стан сторін, які беруть  участь у зобов’язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В даному випадку, господарський суд дійшов висновку щодо зменшення розміру штрафу до 128грн.80коп. на підставі п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України,  приймаючи до уваги  тяжке фінансове становище підприємства, а також прийняв до уваги,  що магазин обслуговує пільгову категорію громадян та бюджетним організаціям відпускає товари  першої необхідності з націнкою 5%, про що свідчить лист Республіканське громадське об'єднання „Спілка Чорнобиль України” в особі Донецької міської організації №171 від 07.08.2002р. Як пояснив відповідач, у даті допущена помилка, а тому  в апеляційну інстанцію був наданий лист №3 від 12.01.2007року того ж змісту.

Отже, судова колегія вважає, що висновок господарського суду  про  задоволення клопотання щодо зменшення штрафу до 128грн.80коп. у зв’язку з тяжким фінансовим становищем відповідача та відсутністю фінансування на оплату штрафних санкцій,  є правом суду. Крім того, зменшуючи штрафні санкції, суд прийняв до уваги, що частина суми основного боргу погашена до звернення позивача з позовом, а частина суми - після порушення справи, за таких вказаних обставин, судова колегія не вбачає порушення господарським судом норм процесуального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2006року у справі №9/183 підлягає зміні в частині припинення провадження по справі про стягнення суми основного боргу 8683,43грн. у зв'язку з відсутністю предмету спору,  апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.49,99, п.1-1 ст.80, ст.ст.101,103,104,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітел” м.Горлівка Донецької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2006року у справі №9/183 змінити в частині припинення провадження по справі про стягнення суми основного боргу 8683,43грн. у зв'язку з відсутністю предмету спору відповідно до п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Доповнити резолютивну частину рішення господарського суду Донецької області від 30 жовтня 2006року у справі №9/183 наступним абзацом:

„Припинити провадження у справі про стягнення основного боргу у сумі 8683,43грн. на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відсутністю предмету спору”.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС