КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01.11.2007
№ 24/205

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха  Б.В.

суддів:            Верховця А.А.

Тищенко
А.І.

За участю представників:

від позивача - представник не з'явився

від відповідача -представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Мале підприємство "Скіф"

на рішення Господарського суду м.Києва від
21.05.2007

у справі № 24/205 (Смілянець В.В.)

за позовом                               Мале підприємство
"Скіф"

до                                                   Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

про
стягнення 24592,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від
21.05.2007р. у справі № 24/205 позов було задоволено частково. Призначено до
стягнення 24363,84 грн. основного боргу, 228, 29 грн. 3% річних, 246,70 грн.
державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Не
погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною
скаргою, просить його скасувати, посилаючись на те, що судом неповністю
з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

У
зв'язку з неявкою повноважних представників сторін розгляд справи №24/205
неодноразово відкладався. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 75 ГПК України
суд приходить до висновку про можливість розгляду даної  справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
апеляційну скаргу, перевіривши наявні матеріали справи колегія встановила
наступне:

16
серпня 2006 року між Малим підприємством "Скіф"  (позивачем) та Суб'єктом підприємницької
діяльності фізичною особою ОСОБА_1 (відповідачем) був укладений Договір № 197
поставки меблів (далі - Договір).

Згідно
умов Договору позивач взяв на себе зобов'язання поставляти продукцію власного
виробництва згідно погоджених з відповідачем кількості, асортименту, ціни та
інших даних щодо продукції.

За
поставлену продукцію, відповідно до умов п. 2 Договору, відповідач зобовязався
розраховуватись по мірі реалізації придбаних меблів, але не рідше одного разу
на тиждень.

Позивач
здійснив поставку продукції на загальну
суму 27363,84 грн., що підтверджується видатковими накладними, копії яких
знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач
здійснив часткову оплату вартості поставленої продукції на загальну суму
3000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 429 від 19.09.2006 р.,
копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Таким
чином, на день розгляду справи у суді першої інстанції основний борг
відповідача складав 24363,84 грн.

Згідно
зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як
визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України,
суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно
до ст. 530 ЦК України, якщо  у  зобов'язанні
встановлений  строк  (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Всупереч
ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу
України та умовам Договору, відповідач не виконав своїх зобов'язань за
договором і не здійснив повної оплати вартості поставленої продукції.

Позивачем
також заявлені вимоги про стягнення 228,29 грн. 3% річних від простроченої
суми.

Відповідно
до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три
проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Таким
чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про  задоволення позовних вимог щодо стягнення
24363,84 грн. суми основного боргу та 228,29 грн. 3% річних від простроченої
суми.

Щодо
заявленої вимоги позивача про стягнення витрат на юридичну допомогу в сумі 2200
грн. слід зазначити наступне.

Статтею
44 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з державного мита, сум,
що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних
з розглядом справи. Відповідно до ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають
сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку встановленому Законом
України “Про адвокатуру”.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивачем
був укладений  договір  №17/06 про надання правової допомоги від
25.12.2006 р. (а.с. 30) з Приватним підприємцем ОСОБА_2, що діє на підставі
свідоцтва НОМЕР_1 про реєстрацію останнього приватним підприємцем, а не з
адвокатом, повноваження якого підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття
адвокатською діяльністю.

Отже,
колегія приходить до висновку, що юридичні послуги надані  Приватним підприємцем ОСОБА_2 не відносяться
до судових витрат передбачених ст. 44 ГПК України, як то  витрати по оплаті  послуг адвоката  та інші витрати, пов'язані з розглядом
справи, тому позовні  вимоги  МП “Скіф” в частині витрат на юридичну допомогу
задоволенню не підлягають.

З
огляду на зазначене, заперечення позивача викладені в апеляційній скарзі щодо
стягнення  витрат на юридичну допомогу
судом до уваги не приймаються.

Таким
чином, суд вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим  та таким, що відповідає чинному
законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його
скасування чи зміни не вбачається..

Враховуючи
викладене та керуючись ст.ст. 99,101, 103,104, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Малого підприємства “Скіф”
залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва  від 21.05.2007 р. по справі №24/205 - без
змін.

Матеріали справи № 24/205
повернути Господарському суду м. Києва

Головуючий суддя                                                                      Отрюх  Б.В.

Судді
Верховець А.А.

Тищенко  А.І.