СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.07                                                                                 Справа № 16/65.

Суддя Пономаренко Є.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Партнер», смт. Білокуракіне

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Машино –технологічна станція «Альянс», смт. Білокуракіне

про стягнення 52948 грн. 23 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –Головко Є.В., представник по довіреності від 12.11.2007р. №169;

від відповідача - Подгайко О.О. - юрисконсульт по довіреності від 09.01.07. № 12,

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості з урахуванням індексу інфляції у сумі 52948 грн. 23 коп. по договору купівлі-продажу № 57 від 30.09.2003р. та на підставі договору від 08.12.2003р. № 75/90, за яким первісний кредитор –продавець за вказаним договором купівлі-продажу уступив право вимоги позивачу у даній справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що підприємство позивача не має права на пред’явлення вимоги по стягненню боргу, оскільки в судовому порядку визнано недійсним договір від 08.12.2003р. № 75/90, за яким первісний кредитор –продавець за вказаним договором купівлі-продажу уступив право вимоги позивачу у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Між підприємством відповідача, як покупцем та СТОВ «Восток», як продавцем укладено договір купівлі-продажу №57 від 30.09.2003р.

Пред’явлення позову про стягнення боргу за вказаним договором з відповідача у справі на користь позивача мотивовано наступним.

Відповідно до договору переводу боргу №75/90 від 8.12.2003 р. (додаток №1), початковий кредитор - СТОВ «Восток»переводе борг по вказаному договору купівлі-продажу №57 від 30.09.2003 р. на суму 42769,17 грн., а боржник - СТОВ МТС «Альянс»зобов'язаний сплатити новому кредитору - СТОВ «Агрофірма «Партнер»(надалі по тексту - Позивач), борг за товар. Згідно п. 3. договору переводу боргу №75/90 від 8.11.2003 р. Відповідач зобов'язаний погасити борг перед Позивачем у розмірі 42769,17 грн.

Так, фактично за даним договором, укладеним між первісним кредитором та позивачем у справі, здійснено заміну кредитора у зобов’язанні, шляхом укладення правочину з відступлення права вимоги.

Ухвалою від 27.04.2006р. провадження у справі було зупинено до вирішення по суті справи № 16/226пд за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Машино - технологічна станція «Альянс»до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Партнер»про визнання недійсним договору від 08.12.2003р. № 75/90.

У зв’язку з вирішенням по суті спору у справі № 16/226пд провадження у даній справі №16/65 було поновлено ухвалою від 12.11.2007р.

Згідно постанови Луганського апеляційного господарського суду від 13.07.2006р. у справі №16/226пд за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Машино –технологічна станція «Альянс»до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Партнер»визнано недійсним договір переводу боргу №75/90 від 8.12.2003 р.

Постановою Вищого господарського суду України у вказаній справі постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Так, на даний час вступило в законну силу судове рішення, яким визнано недійсним договір, на підставі якого позивач пред’явив позовні вимоги у даній справі №16/65.

На момент укладення оспореного договору переводу боргу №75/90 від 8.12.2003 р. діяв Цивільний кодекс УРСР.

Питання уступки вимоги визначалися ст. 197 ЦК УРСР. За ч. 3 вказаної статті до набувача вимоги переходять права, що забезпечують виконання зобов'язання.

За постановою Луганського апеляційного господарського суду у справі від 13.07.2006р. у справі №16/226пд вказаний договір №75/90 від 8.12.2003 р. визнано недійсним на підставі ст. 48 ЦК УРСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦК УРСР угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Так, у зв’язку з визнанням недійсним вказаного договору №75/90 від 8.12.2003 р., яким здійснено заміну кредитора у зобов’язанні шляхом відступлення права вимоги позивачу у справі, останній на даний час не має обґрунтованого права вимоги до відповідача.

Положеннями ст. 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено право підприємств та організацій на звернення до господарського суду з позовами згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ у разі необхідності з захисту своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, наданий час право на пред’явлення позову про стягнення боргу має сторона за договором, а саме чинний належний кредитор.

Тому, у зв’язку з визнанням недійсним договору №75/90 від 8.12.2003 р., яким здійснено заміну кредитора у зобов’язанні на позивача, права та охоронювані законом інтереси останнього у справі не порушені.

За таких підстав Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Партнер»слід відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у складі: державного мита у сумі 529 грн. 48 коп., а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. покладаються на позивача.

Згідно ч.2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою присутніх представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Судові витрати зі сплати державного мита у сумі 85 грн. 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп. покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 10.12.2007р.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко