ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 р.
№ 48/233

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
Дерепи В.І.,

Суддів
Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Торгово-промислова компанія “Ексклюзів ГМБХ”

на
постанову Київського апеляційного господарського суду від 31 жовтня 2006 року

у справі
№ 48/233

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю “Торгово-промислова компанія “Ексклюзів ГМБХ”

до
товариства з обмеженою відповідальністю “Євросервіс-Україна”

про
стягнення 163 615,41 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача –Чумак Ю.Я.

відповідача –Єрмоленко О.О.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 12 липня 2006 року (суддя В.Сулім) позов задоволено, стягнуто з відповідача 153 760,52 грн. заборгованості, 2 653, 95 грн. річних та 7 200,94 грн. інфляційних за невиконання зобов’язань по оплаті поставленої продукції за договорами від 10.01.2005 року № 16-1/05 та від 17.05.2005 року № 131/1-1/05.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31 жовтня 2006 року (судді А.Брайко, Л.Бившева, Т.Розваляєва) рішення господарського суду м. Києва від 12 липня 2006 року скасоване та в позові відмовлено за недоведеністю.

В касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю “Торгово-промислова компанія “Ексклюзів ГМБХ”, не погоджуючись з прийнятим по справі судовим актом апеляційної інстанції, просить його скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а рішення господарського суду м. Києва від 12 липня 2006 року залишити без змін.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом м. Києва та Київським апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, і з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, між товариством з обмеженою відповідальністю “Торгово-промислова компанія “Ексклюзів ГМБХ” та товариством з обмеженою відповідальністю “Євросервіс-Україна” були укладені договори від 10.01.2005 року № 16-1/05 та від 17.05.2005 року № 131/1-1/05, за умовами яких позивач зобов'язався продати, а відповідач прийняти і оплатити борошно пшеничне вищого ґатунку, яке відповідає ГОСТУ 26574-86 (за договором від 10.01.2005 року № 16-1/05) та ГОСТУ 46.0004-99 (за договором від 17.05.2005 року № 131/1-1/05).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За накладними від 18.05.2005 року № 122 на суму 54 200 грн., від 21.05.2005 року № 153/1 на суму 81 600 грн., від 23.05.2005 року № 154 на суму 32 100 грн., від 23.05.2005 року № 155 на суму 23 100 грн., від 27.05.2005 року № 201 на суму 23 100 грн., від 27.05.2005 року № 213/2 на суму 69 960 грн., від 23.06.2005 року № 366/1 на суму 74 800 грн., від 30.06.2005 року № 374 на суму 74 800 грн. та від 19.07.2005 року № 408/1 на суму 74 690 грн. позивач передав відповідачу товар на загальну суму 469 450 грн. Доказами отримання відповідачем зазначеного товару є підписані відповідачем видаткові накладні з відбитками печатки підприємства, підпис уповноваженого представника на накладних, по яких товар отриманий за довіреністю серії ЯКВ № 760420 від 18.05.2005 року, а також квитанції про приймання вантажу. При цьому колегія суддів приходить до висновку, що видаткові накладні № 153/1, № 213/2, № 366/1, № 374 і № 408/1 на 335,5 тон борошна, підписані представником відповідача з відбитками печатки є достатніми доказами отримання товару відповідачем. Доказом отримання товару по накладним № 122, № 154, № 155, № 201 є довіреність серії ЯКВ № 760420 від 18.05.2005 року на 90 тон борошна.

Крім того, доказом отримання відповідачем зазначеного товару є квитанції про приймання вантажу на станції Сімферополь вантажної Придніпровської залізниці, як того вимагає пункт 2 договору від 10.01.2005 року № 16-1/05.

Відповідач свої зобов'язання за договорами від 10.01.2005 року № 16-1/05 та від 17.05.2005 року № 131/1-1/05 виконав частково, розрахувавшись з позивачем за поставлену продукцію в сумі 450 785 грн. Залишок заборгованості, яку відповідач не сплатив за поставлену продукцію, складає 153 760,52 грн., що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Посилання апеляційної інстанції про відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів про отримання відповідачем товару саме на підставі договорів від 10.01.2005 року № 16-1/05 та від 17.05.2005 року № 131/1-1/05 та відмову у задоволенні позову у зв’язку з його недоведеністю колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки докази про те, що між сторонами укладались будь-які інші договори окрім вищезазначених, відсутні, а тому продукція була поставлена саме за договорами від 10.01.2005 року № 16-1/05 та від 17.05.2005 року № 131/1-1/05. Підтвердженням того, що взаємовідносини сторін були в рамках договорів від 10.01.2005 року № 16-1/05 та від 17.05.2005 року № 131/1-1/05 крім іншого, є довіреність серії ЯКВ № 760420 від 18.05.2005 року на отримання борошна, де зазначено, що борошно отримується по договору від 17.05.2005 року № 131/1-1/05; протокол зарахування однорідних вимог від 30.04.2005 року в якому зазначено, що за станом на 30 квітня 2005 року заборгованість відповідача перед позивачем за борошно згідно договору від 10.01.2005 року № 16-1/05 складає 145 369,52 грн. Надані відповідачем протоколи зарахування зустрічних однорідних вимог підтверджують заборгованість відповідача згідно договорів від 10.01.2005 року № 16-1/05 та від 17.05.2005 року № 131/1-1/05 та враховані при визначенні суми заборгованості при складанні акту звірки розрахунків сторін за період з 25.06.03 року по 01.05.2005 року.

В силу вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов’язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Таким чином, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача 153 760,52 грн. заборгованості, 2 653, 95 грн. річних та 7 200,94 грн. інфляційних за невиконання зобов’язань по оплаті поставленої продукції за договорами від 10.01.2005 року № 16-1/05 та від 17.05.2005 року № 131/1-1/05.

За цих обставин, постанова Київського апеляційного господарського суду від 31 жовтня 2006 року підлягає скасуванню, а рішення господарського суду м. Києва від 12 липня 2006 року залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Торгово-промислова компанія “Ексклюзів ГМБХ” задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 31 жовтня 2006 року у справі № 48/233 скасувати, а рішення господарського суду м. Києва від 12 липня 2006 року залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Євросервіс-Україна” на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Торгово-промислова компанія “Ексклюзів ГМБХ” 818 (вісімсот вісімнадцять) грн. 10 коп. в рахунок відшкодування витрат зі сплати державного мита.

Доручити господарському суду м. Києва видати наказ.

Головуючий, суддя
В.І.Дерепа

Суддя
Б.М.Грек

Суддя

Л.В.Стратієнко