ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"30" січня 2007 р.

Справа № 12/326/06

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                    Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова
С.І

Петрова М.С.

при
секретарі судового засідання Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від прокуратури -Лянної
О.А. за посвідченням №98 від 04.11.98р.

від відповідача 1- ОСОБА_1.
за паспортом №НОМЕР_1./в судовому засіданні від 16.01.07р./

від відповідача 2- Лушникова
В.П. за довіреністю б/н від 10.10.06р.

/позивач-Миколаївська
міська рада -про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена
належним чином (див. відмітку на копії ухвали про відкладання від 16.01.07р.),
але не використала законного права на участь її представника в судовому
засіданні/

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційне подання першого заступника прокурора
Миколаївської області

на рішення господарського
суду Миколаївської області від 06.11.2006 р.

по справі
№ 12/326/06

за позовом
першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі
Миколаївської міської ради

до
1) Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 /далі -Підприємець/

2) Товариства з обмеженою відповідальністю  /далі-ТОВ/„Цунами-ЮГ”

про визнання
договору недійсним

В С Т А Н О В
И В :

У серпні 2006р. перший заступник
прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської
міської ради звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом
до Підприємця та ТОВ „Цунами-ЮГ” про:

- визнання удаваним договору про
надання Підприємцю права на розміщення торгівельної точки під виносну торгівлю
від 01.04.2006р.;

-
визнання недійсним означеного договору;

- стягнення з ТОВ „Цунами-ЮГ” на
користь Миколаївської міської ради коштів, отриманих від Підприємця у сумі 12
500 грн.;

- зобов'язання Підприємця повернути
земельну, на якій розміщена торгівельна точка Миколаївській міській раді.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням при укладанні спірного договору вимог ст.ст. 4, 21 Закону України
„Про оренду землі”, ст.83 Земельного кодексу України, ст.ст. 207, 208
Господарського кодексу України, а також положень ст.235 Цивільного кодексу
України.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 06.11.2006р. (суддя Семенов А.К.) у позові відмовлено
повністю.

Рішення мотивоване недоведеністю
того, що спірний договір є удаваним, тобто таким, що приховує іншу угоду, а
саме -договір про оренду земельної ділянки, як того вимагають приписи ст. 235
Цивільного кодексу України, а відтак інша позовна вимога щодо стягнення з ТОВ
„Цунами-ЮГ” коштів, отриманих від Підприємця також не підлягають задоволенню.
Свою правову позицію суд першої інстанції обґрунтував положеннями ст.ст.235,627
Цивільного кодексу України, ст.179 Господарського кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду, перший заступник прокурора Миколаївської області звернувся
до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому
просить рішення господарського суду Миколаївської області скасувати та прийняти
нове, яким позов задовольнити повністю.

Апелянт звертає увагу суду
апеляційної інстанції на те, що наміри сторін свідчать про укладання ними
фактично договору оренди землі, так як розміщення торгівельної точки під
виносну торгівлю передбачає користування земельною ділянкою, необхідною
орендарю для здійснення підприємницької діяльності, що не узгоджується з
приписами ст. 3 Закону України „Про оренду землі” від 06.10.1998р. № 161-ХІУ
/зі змінами та доповненнями/, а відтак такий договір, на думку скаржника,
суперечить чинному законодавству та має бути визнаний судом недійсним у
відповідності до вимог ст.235 Цивільного кодексу України.

Крім того, заступник прокурора
Миколаївської області в апеляційному поданні вказує, що сторони за спірним
договором при його укладанні порушили приписи ч. 2 ст. 4 Закону України „Про
оренду землі”, оскільки землі, що перебувають в комунальній власності,
передають в оренду лише відповідні ради.

До того ж, апелянт не погоджується
з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів умислу на укладення удаваної
угоди на розміщення торгівельної точки під виносну торгівлю, який може бути
встановлений лише судовим рішенням (вироком суду), так як на думку апелянта,
вони не обов'язкові при цивільних правовідносинах.

Представник ТОВ „Цунами-ЮГ” та
Підприємець в судовому засіданні спростовують доводи апеляційного подання
першого заступника прокурора Миколаївської області та просять суд апеляційної
інстанції залишити рішення господарського суду Миколаївської області від
06.11.2006 року без змін.

Розглянувши доводи апеляційного
подання, матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, судова
колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення
виходячи з такого.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом, 01.04.2006р. між ТОВ „Цунами-ЮГ” та Підприємцем укладений
договір НОМЕР_2, предметом якого згідно п.1.1 є надання орендодавцем права на
розміщення торгівельної точки під виносну торгівлю.

Цей договір у відповідності до
п.5.1 вступає в силу з моменту його підписання та діє до 01.11.2006р. У випадку
відсутності заяв однієї із сторін про припинення чи зміну цього договору після
закінчення терміну його дії напротязі одного місяця, він вважається
пролонгованим на тих же умовах, які були передбачені цим договором

Згідно п.3.1 за надані послуги
Підприємець здійснює до 10 числа кожного місяця плату, яка складає 2500 грн. в
т.ч. ПДВ.

Відповідно до акту перевірки
дотримання вимог земельного законодавства, складеного 21.07.2006р. Управлінням
з контролю за використанням та охороною земель у Миколаївській області,
земельна ділянка, орієнтовною площею 100 кв.м., що розташована на території
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві використовується Підприємцем без правоустановчих
документів, чим порушуються вимоги ст.ст.125,126 Земельного кодексу України.
Дана обставина стала підставою для звернення до господарського суду першого
заступника прокурора Миколаївської області з позовом  в інтересах держави в особі Миколаївської
міської ради за захистом права та законних інтересів територіальної громади м. Миколаєва.

В той же час, в матеріалах справи
міститься укладений 30.09.2004р. між територіальною громадою міста Миколаєва в
особі Миколаївської міської ради через комунальне підприємство Миколаївської
міської ради „Миколаївські парки” (Орендодавець) договір оренди, згідно умов
якого, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування
цілісний майновий комплекс структурного підрозділу комунального підприємства
Миколаївської міської ради „Миколаївські парки” ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі спорудами
та нежитловими приміщеннями, згідно до акту прийому передачі до цього договору.

Як вбачається з умов п.6.1
означеного договору, орендар має право самостійно визначати й здійснювати
напрямки господарської діяльності в межах, визначених установчими документами
орендаря.

Оскільки в матеріалах справи
відсутні докази визнання договору оренди цілісного майнового комплексу від
30.09.2004р. недійним у передбаченому цивільним законодавством порядку, то
судова колегія виходить з презумпції правомірності такого договору у
відповідності з вимогами ст.204 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 796 ЦК України,
одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій
вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає
до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. Якщо
наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної
ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною
ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної
ділянки.

Таким чином, ТОВ „Цунами-ЮГ”
правомірно уклало у відповідності до п.6.1 договору оренди цілісного майнового
комплексу від 30.09.2004р. спірний договір з Підприємцем.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, господарський суд першої інстанції підставно виходив з
того, що спірний договір не може бути визнаний удаваним із застосуванням до
нього положень ст.235 ЦК України, так як позивачами не доведено у встановленому
порядку намірів, які б свідчили про приховання договором на розміщення
торгівельної точки під виносну торгівлю іншого -договору оренди земельної
ділянки.

Судова колегія Одеського
апеляційного господарського суду погоджується з висновками, викладеними в
рішенні місцевого господарського суду з огляду на таке:

Стаття 235 Цивільного кодексу
України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами
щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно зі ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати
його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.(частини 1,3,5 ст. 203 ЦК України).

Виходячи зі змісту означених
статей, для визнання правочину удаваним необхідне по-перше, встановлення факту
наявності правочину, що приховує реальний правочин (договір оренди земельної
ділянки), а по-друге, для застосування до спірних правовідносин положень п.1
ст.215 ЦК України, тобто визнання удаваного правочину недійсним, зовнішнє
волевиявлення (укладання між Підприємцем та ТОВ „Цунами-ЮГ” договору на
розміщення торгівельної точки під виносну торгівлю) має не узгоджуватись з
внутрішньою волею учасників (відсутність намірів сторін щодо реалізації за
означеним договором їхніх прав та обов'язків).

Одначе матеріалами справи не
підтверджено тієї обставини, що Підприємець та ТОВ „Цунами-ЮГ” при укладанні
спірного договору не мали на меті наміру реалізовувати взаємні права та
обов'язки за цим договором та приховати договір оренди земельної ділянки, а
відповідно до вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Не приймаються до уваги доводи
скаржника щодо порушення ч. 2 ст. 4 Закону України „Про оренду землі”, якою
передбачено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній
власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених
законом, оскільки як вбачається з наявного в матеріалах справи договору оренди
цілісного майнового комплексу ІНФОРМАЦІЯ_1, як цілісний майновий комплекс,  перебуває в оренді у ТОВ „Цунамі-ЮГ” за
договором з Миколаївською міською радою і означений правочин не визнаний у
встановленому порядку недійсним.

Частиною 2 п.2 Роз'яснень Вищого
арбітражного суду України N 02-5/111 від 12.03.1999р. передбачено, що вирішуючи
спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків.

Судова колегія зазначає, що
господарський суд Миколаївської області обґрунтовано встановив відсутність
обставин, з якими ЦК України пов'язує визнання спірного договору недійсним та
правильно дійшов висновку про відповідність оспорюваного договору вимогам
цивільного законодавства.

За викладених обставин, колегія
суддів вважає, що апеляційне подання не підлягає задоволенню, а рішення
господарського суду Миколаївської області від 06.11.2006 р. підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст.
ст. 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О
В И Л А:

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 06.11.2006 року по справі № 12/326/06 залишити без
змін, а апеляційне подання першого заступника прокурора Миколаївської області
-без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції
може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя
Г.П.Разюк

Суддя
С.І.Колоколов

Суддя                                                                                   М.С.
Петров