ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" березня 2007 р.                                                                         Справа №  11/4160

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого –судді Довганя К.І., при секретарі –Анастас”євій Л.В., за участю представників сторін: позивача за первісним позовом –не з’явився; відповідача за первісним позовом –Литвин Н.П. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу  за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Каменяр” до Закритого акціонерного товариства „Украгровибухпром” про стягнення збитків в сумі 132675,55 грн. та зустрічним позовом Закритого акціонерного товариства „Украгровибухпром” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Каменяр” про стягнення 18036,38 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено первісний позов про стягнення збитків завданих неналежним виконанням умов укладеного сторонами договору на проведення вибухових робіт.  В обгрунтування заявлених вимог позивач за первісним позовом послався на те, що відповідач в порушення умов укладеного сторонами договору від 09.02.2005 р. виконав не якісний вибух по подрібненню граніту способом свердловинних зарядів в Ярошівському кар’єрі, в результаті чого позивач поніс збитки у вигляді витрат на буріння додаткових свердловин та упущеної вигоди, а саме зменшення реалізації готової продукції контрагентам.

Представник позивача за первісним позовом в попередніх судових засіданнях  позов підтримав з підстав викладених у ньому.

Відповідач за первісним позовом у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили пославшись на наступне.

Вибухові роботи здійснювались у відповідності з типовим проектом, погодженим з позивачем. Причиною не якісного вибуху по подрібненню граніту способом свердловинних зарядів послужили гідрогеологічні умови на розробляємій позивачем ділянці кар’єру, про які останній був зобов’язаний повідомити. Застосування при вибухових роботах поліетиленових рукавів та патронованих вибухових речовин типовим проектом не було передбачено.

Крім того, відповідач звернувся до позивача із зустрічним позовом про стягнення 18036,38 грн. Позов вмотивовано тим, що відповідач за зустрічним позовом не оплатив вартість виконаних за договором від 09.02.2005 р. робіт в сумі 12867,70 грн. Крім того, на думку позивача за зустрічним позовом, відповідач зобов’язаний крім основного боргу сплатити пеню  в сумі 136,52 грн., річні в сумі 32,16 грн. а також відшкодувати моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

9 лютого 2005 р. сторонами було укладено договір на виконання вибухових робіт відповідно до умов якого відповідач за первісним позовом зобов’язався виконати для позивача вибухові роботи подрібнення граніту способом свердловинних зарядів та подрібнення негабариту шпурованими зарядами в Ярошівському кар’єрі. На виконання вказаного договору 10.06.2005 р. позивач здійснив вибухові роботи на блоці №2 горизонту 67, що становить 63 свердловини. Однак у зв’язку з складними гідрогеологічними умовами, тріщинуватості гірничих порід, значної обводненості та проточності грунтових вод 17 свердловин не спрацювало.

Вказані обставини встановлені актом від 19.07.2005 р. складеним за участю спеціалістів Київської державної інспекції гірничого нагляду а також представників сторін. В акті також зроблено висновок про необхідність в даних умовах при здійснені вибухових робіт застосовувати промислові поліетиленові рукави для зарядки свердловин а також патронованих вибухових речовин.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 611 ЦК України містять такі положення:

„Господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну  дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Господарські зобов’язання можуть виникати:

-          з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання  замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  ЦК

України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Виходячи з фактичних обставин справи та приписів наведеного вище законодавства суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов’язання між сторонами виникли з моменту укладення договору від 09.02.2005 р. на виконання вибухових робіт. Здійснені відповідачем вибухові роботи відповідали вимогам типового проекту на їх проведення, погодженого з позивачем. Не належна якість вибуху сталася  у зв’язку з складними гідрогеологічними умовами, тріщинуватості гірничих порід, значної обводненості та проточності грунтових вод, про що свідчить акт від 19.07.2005 р.

За таких обставин, на думку суду, відповідач довів, що неналежне виконання ним зобов’язань за договором сталося не з його вини, а тому у позивача відсутнє право вимагати стягнення з нього збитків.

Крім того, приймаючи рішення за первісним позовом, суд вважає, що позивачем у відповідності до ст. 33 ГПК України не подано суду належних доказів на підтвердження завданих йому збитків у вигляді понесених витрат та упущеної вигоди.

Оцінюючи  наявні у справі докази на підтвердження вимог за зустрічним позовом а також доводи представників сторін суд встановив наступне.

Виконані позивачем 10.06.2005 р. вибухові роботи за договором від 09.02.2005 р.  вартістю 12867,70 грн. оформлені актом виконаних робіт від 18.07.2005 р. №228, від 28.07.2005 р. №№270, 271, які відповідачем за зустрічним позовом не підписувались.

Згідно п.4.2 договору від 09.02.2005 р. виконані за ним роботи оформляються актами виконаних робіт, підписаними представниками обох сторін.

За таких обставин у позивача за зустрічним позовом відсутнє право щодо стягнення вартості робіт за виконані 10.06.2005 р. вибухові роботи.

Оскільки суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача за зустрічним позовом щодо стягнення основного боргу то не підлягають до задоволення також вимоги останнього щодо нарахованих на цю суму пені,  річних. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то на думку суду, позивачем не подано суду доказі на підтвердження її завдання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,82-84 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені первісного позову відмовити повністю.

У задоволені зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                               К.І.Довгань