КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2007                                                                                           № 41/712

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Шипка  В.В.

суддів:                                          Алданової  С.О.

Борисенко  І.В.

при секретарі:                     Дубінкіній Ю.А.

За участю представників:

від позивача -Здоренко С.М. – (дов. № б/н від 25.09.2006р.)

від відповідача -1)          Голобородько Т.В. – (дов. № б/н від 04.10.2006р.)           2)          Лазерний А.М. – (дов. № 042/1/4-2364 від 31.03.2006р.)

3)          не з’явились

від третьої особи - Лазерний А.М. – (дов. № 225-КР-294 від 06.03.2007р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємство "Український центр духовної зайнятості" Товариство "Знання України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.12.2006

у справі № 41/712 (Пилипенко О.Є.)

за позовом                               Підприємство "Український центр духовної зайнятості" Товариство "Знання України"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Стіф"

Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Комунальне підприємство "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт"

третя особа відповідача           Київська міська Рада

про                                                  визнання недійсним інвестиційного договору №16 від 17.05.06 р.

ВСТАНОВИВ:

Підприємство “Український центр духовної культури” Товариство “ЗнанняУкраїни” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Стіф”, Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Комунального підприємства “Дирекція реставраційно -  відновлювальних робіт”  про визнання недійсним інвестиційного договору № 16 від 17.05.2006р.

04.12.2006р. позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати недійсним п. 2.2 Інвестиційного договору № 16 від 17.04.2006р. про реконструкцію та будівництво не житлового будинку № 10 літ. Б по вул. Софійській, в частині “Замовник зобов’язується вжити відповідних заходів щодо звільнення орендарями приміщень об’єкту інвестування шляхом не продовження договорів оренди об’єкту та не включення його до переліку об’єктів, що підлягають приватизації”.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.12.2006р. у справі № 41/712 у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким визнати недійсним п. 2.2 Інвестиційного договору № 16 від 17.04.2006р. про реконструкцію та будівництво не житлового будинку № 10 літ. Б по вул. Софійській, в частині “Замовник зобов’язується вжити відповідних заходів щодо звільнення орендарями приміщень об’єкту інвестування шляхом не продовження договорів оренди об’єкту та не включення його до переліку об’єктів, що підлягають приватизації”.

Від представника відповідача –1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Від представника відповідача –2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Розглянувши доводи скарги, перевіривши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія апеляційного господарського суду встановила наступне.

24.04.2003 р. між Комунальним підприємством „Київжитлоспецексплуатація" та Підприємством „Український центр духовної культури" Товариством „Знання України" було укладено Договір оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Києва № 10/0803.

Відповідно до договору Комунальне підприємство „Київжитлоспецексплуатація" на підставі рішення Київської міської ради від 24042003р. № 382/542 передало Підприємству „Український центр духовної культури" Товариство „Знання України" в оренду нежиле приміщення по вул. Софійській, 10-Б в м. Києві загальною площею 71,80 кв. м. Договір оренди № 10/0803 від 25.04.2003 р укладений строком на 3 роки.

17.04.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „СТІФ", Головним управлінням комунальної власності та Комунальним підприємством „Дирекція реставраційно - відновлювальних робіт" було підписано Інвестиційним договір № 16 про реконструкцію та будівництво нежилого будинку № 10 літ. Б по вул. Софійська в м. Києві.

Відповідно до п 2.2 Інвестиційного Договору № 16 від 17.04.2006 р. Замовник зобов'язується вжити відповідних заходів щодо звільнення орендарями приміщень Об'єкту інвестування шляхом не продовження договорів оренди Об'єкту інвестування та не включення його до переліку об'єктів, що підлягають приватизації.

Позивач вважає, що Інвестиційним договором порушеного його права, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Частини 1,2,3,5 ст. 203 Цивільного кодексу України, передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника право чину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Рішенням Київської ради від 24.06.2004 р. № 332/1532 „Про затвердження переліку будинків комунальної власності територіальної громади міста Києва, які підлягають реконструкції або реставрації за залучення кошти" нежилий будинок за адресою: м. Київ, вул. Софійська, 10 Б включений до переліку нежилих будинків комунальної власності територіальної громади міста Києва, які підлягають реконструкції або реставрації за залучені кошти.

Відповідно до пп. 2, 6 Положення про Головне управління комунальної власності міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 р. № 584/744, до основних завдань Головного управління комунальної власності належить здійснення в межах своїх повноважень функцій щодо управління комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Відповідно до пп. 15, 7 Положення про Головне управління комунальної власності Головне управління готує пропозиції щодо надання дозволу на передачу в оренду нежилих будинків, приміщень, споруд комунальної власності територіальної громади міста Києва, погоджує проекти договорів оренди; відповідно до пп. З, 7 цього Положення Головне управління комунальної власності вносить пропозиції щодо відчуження об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва іншим власникам.

А тому, твердження позивача, що п 2.2 Інвестиційного договору, відповідно до якого Замовник зобов'язується вжити відповідних заходів щодо звільнення орендарями приміщення об'єкту інвестування шляхом не продовження договорів оренди об'єкти інвестування та не включення його до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує його права є не обґрунтованими. Крім цього, позивачем не доведено той факт, що відповідач –2 діяв поза межами компетенції та з порушенням вимог чинного законодавства.

Предметом Інвестиційного Договору № 16 від 17.04.2006 р. про реконструкцію та будівництво нежилого будинку № 10 літ Б по вул. Софійська в місті Києві є реалізація інвестиційного проекту з реконструкції та будівництва нежилого будинку за адресою: м. Київ, вул. Софійська, 10 літ. Б на умовах, визначених конкурсом по залученню інвесторів для реконструкції будинку, затвердженого протоколом конкурсної комісії від 28.02.2006 р. № 19 та цим Договором, а не передача оспорюваного майна в оренду або його продаж, а тому на думку колегії суддів посилання позивача на положення ст. 777 Цивільного кодексу України, згідно яких наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладання договору найму на новий строк, а у разі продажу речі переданої у найм, має переважне право на її придбання не приймається до уваги.

Відповідно до ст. 33 ПІК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено достатніми та належними доказами той факт, що спірний пункт договору порушує вимоги чинного законодавства та права та охоронювані законом інтереси позивача, а тому колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним п. 2.2 Інвестиційного договору № 16 від 17.04.2006р. про реконструкцію та будівництво нежилого будинку №10 літ. Б по вул. Софійська в м. Києві задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2006р. по даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Підприємства “Український центр духовної культури” Товариство “Знання України” залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва у справі  № 41/712 від 18.12.2006р. залишити без змін.

Матеріали справи № 41/712 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Шипко  В.В.

Судді                                                                                          Алданова  С.О.

Борисенко  І.В.