ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 р.
№ 20/247д/06

Вищий господарський суду України у складі колегії суддів:

головуючого                                    Невдашенко Л.П.

суддів:                                               Михайлюка М.В.

Дунаєвської Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Комунального підприємства “Облводоканал”, м. Запоріжжя

на постанову
від 21.12.2006
Запорізького апеляційного господарського суду

у справі
господарського суду
№ 20/247д/06
Запорізької області

за  позовом

Комунального підприємства “Облводоканал” Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

до

Комунального підприємства “Водоканал”, м. Запоріжжя

про

спонукання до укладення додаткової угоди до договору оренди цілісних майнових комплексів

за участю представників сторін:

від позивача -                                   Скворцова О.О.

від відповідача -                               Новікова К.М.

ВСТАНОВИВ:

Комунальним підприємством "Облводоканал" Запорізької обласної ради заявлено позов  до комунального підприємства "Водоканал" м.Запоріжжя про спонукання укласти додаткову угоду до договору оренди цілісних майнових комплексів від 01.07.2000 на умовах, обумовлених в проекті додаткової угоди.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.09.06 позов задоволено частково. Зобов’язано комунальне підприємство "Водоканал" укласти з комунальним підприємством "Облводоканал" додаткову угоду  до договору оренди цілісних майнових комплексів від 01.07.2000 у наступній редакції:

1. Доповнити договір оренди цілісних майнових комплексів від 01.07.2000 пунктом 3.6 наступного змісту:

п.3.6. Орендна плата перераховується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно до 15 числа наступного за звітним у наступному співвідношенні: 70% орендної плати –орендодавцю, 30% - до обласного бюджету на розрахунковий рахунок …

Доповнити договір оренди цілісних майнових комплексів від 01.07.2000 пунктом 3.7 наступного змісту:

3.7. Орендна плата, яка перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу  за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Ця додаткова угода є невід’ємною частиною договору оренди цілісних  майнових комплексів від 01.07.2000.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 21.12.06 рішення господарського суду Запорізької області від 22.09.06 змінено, з резолютивної частини рішення виключено п.2, яким доповнено  договір оренди цілісних майнових комплексів від 01.07.2000 пунктом 3.7, що стосується забезпечення виконання зобов’язання за договором  комунальним підприємством "Водоканал".

Апеляційний суд послався на те, що суд першої інстанції не мав підстав для зобов’язання відповідача підписати додаткову угоду до договору оренди з такою редакцією пункту 3.7. Суд фактично вніс зміни до договору, по яких не має згоди сторін і не має припису закону щодо обов’язку відповідача вносити такі зміни.

Закон України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов’язань" ч.2 ст.343 ГК України, ст. 549 ЦК України не встановлюють такий розмір пені, як 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, на який нараховується пеня.

У касаційній  скарзі до Вищого господарського суду України  комунальне підприємство "Облводоканал" просить скасувати постанову апеляційного суду від 21.12.06 та залишити в силі рішення господарського суду Запорізької області від 22.09.06 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема Закону України "Про оренду державного та комунального майна",  ст. 651 Цивільного кодексу України.

Матеріали справи містять дані (копія акта КРУ в Запорізькій області від 21.04.06) про наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором оренди цілісних майнових комплексів від 01.07.2000 по сплаті  орендної плати близько 263,4 тис.грн. Таким чином, необхідність внесення змін до договору пов’язана із суттєвим порушенням орендарем умов договору оренди –несвоєчасною сплатою орендної плати.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що сторонами спору 01.07.2000 укладено договір цілісних майнових комплексів зі строком дії з 01.07.2000 до 01.07.2015 року. Майно, що є предметом оренди за вказаним договором  знаходиться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області.

Порядок передачі в оренду зазначеного майна регулюється Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

У квітні 2006 року контрольно-ревізійним управлінням в Запорізькій області проведено аудит ефективності фінансово-господарської діяльності  комунального підприємства  "Облводоканал" Запорізької області в 2004 -     2005 р.

У звіті Контрольно-ревізійне управління вказує на необхідність внесення змін до договору від 01.07.2000, оскільки цей  договір не містить всіх суттєвих умов, що передбачені Законом України "Про оренду державного та комунального майна", зокрема, відсутні умови, що стосуються забезпечення виконання зобов’язань орендарем.

Комунальним підприємством "Облводоканал" були запропоновані орендарю відповідні зміни до умов договору шляхом укладення додаткової угоди. Сторони узгодили внесення доповнення до основного договору  пункту 3.6 , а щодо внесення пункту 3.7 відповідач заперечив, посилаючись на те, що виконання вказаного пункту призведе до погіршення його фінансового стану і запропонував позивачу пункт 3.7 договору викласти в такій редакції: "За несвоєчасне перерахування  орендної плати орендар сплачує орендодавцю штраф в розмірі 1 грн.".

Відповідно до ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", забезпечення виконання зобов’язання –неустойка (штраф, пеня, порука, завдаток, гарантія, тощо) є істотними умовами договору, наявність яких в договорі є обов’язковою.

Згідно до ст. 216  Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договорами.

Статтею 231 Господарського кодексу України передбачено розмір штрафних санкцій.

Згідно до ч.6 вказаної норми закону –штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Названою нормою закону (ч.5) також встановлено, що у разі недосягнення згоди між сторонами, щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов’язання спір може бути вирішений  в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає постанову Запорізького апеляційного господарського суду   від 21.12.06 помилковою, а тому підлягаючу скасуванню.

Керуючись ст. ст. 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити. Постанову Запорізького апеляційного господарського суду   від 21.12.06 скасувати, рішення господарського суду Запорізької області від 22.09.06 залишити без змін.

Головуючий                                                                                Л.Невдашенко

Судді:                                                                                           М.Михайлюк

Н.Дунаєвська