ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2007 р.

14:40

Справа № 8/404/07

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області

у складі судді Гриньової Т.В.,

при секретарі Сербіні К.Л.,

за участю представника позивача –Плахотної О.М. по дов. № 15148/9/10-011 від

24.04.2007р.,

представники відповідачів у судове засідання не з’явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державної податкової інспекції (ДПІ) у Центральному районі м. Миколаєва,

54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24,

до приватного підприємства (ПП) “Сапфір і К”,

54000, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 106, кв. 94,

та приватного підприємства (ПП) “Альфа-Юр”,

01000, м. Київ, вул. Зодчих, 62, кв. 268,

про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва (далі - позивач) звернулася до господарського суду з позовною заявою № 23435/9/10-011 від 20.06.2007р. про визнання недійсним договору укладеного в листопаді 2004 р. між ПП “Сапфір і К” (далі відповідач - 1) та ПП “Альфа-Юр” (далі відповідач - 2), за яким відповідач-1 отримав ячмінь –13,82 т. на загальну суму 12045,62 грн. Крім цього, в заяві позивач просить суд застосувати наслідки визнання недійсними господарських зобов’язань, передбачені ст. 208 ГК України.

Про час і місце судового засідання сторони повідомлені належним чином, проте у судове засідання відповідачі не з’явилися, правом, передбаченим статтею 51 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) щодо надання заперечень проти адміністративного позову – не скористалися.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд дійшов висновку про відмову в позові. Висновок суду ґрунтується на такому:

Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва в період з 25.12.2006р. по 25.01.2007р. було проведено планову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності ПП “Сапфір і К” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства. Згідно зі складеним за даними перевірки актом від 31.01.2007 р № 53/23-300/32996659 у листопаді 2004 року між ПП “Сапфір і К” та ПП “Альфа-Юр” було укладено договір, на виконання умов якого ПП “Сапфір і К” було отримано ячміня –13,82 т. на загальну суму 12045,62 грн., в т.ч. ПДВ-2007,60 грн., (наведені дані встановлені відповідно до наданого до перевірки бухгалтерського первинного документа –накладної № 287 від 05.11.04 р. на суму 12045,62 грн., в т.ч. ПДВ-2007,60 грн.)

Позивач просить визнати зазначений договір недійсним з підстав, передбачених ст. 207 Господарського кодексу України, оскільки вони укладені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства та застосувати наслідки недійсності договорів згідно ст. 208 ГК України.

Згідно ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та інших представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на наступне.

Рішенням господарського суду м. Києва від 28.08.03 по справі № 22/635 було скасовано державну реєстрацію ПП “Альфа-Юр” в зв’язку з неподанням ним звітів про фінансово-господарську діяльність до органів державної податкової служби з січня 2001 року. Свідоцтво платника ПДВ ПП “Альфа-Юр” анульовано актом № 10 від 15.12.03 р.

Вказані обставини, на думку позивача, вказують на те, що укладення договору між відповідачами після набрання судовим рішенням законної сили про скасування державної реєстрації та після анулювання свідоцтва платника ПП “Альфа-Юр” свідчить про прямий умисел відповідача-2 на здійснення договору з відповідачем-1 з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, а саме ухилення від оподаткування.

Відповідно до ст. 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Статтею 208 ГК України передбачено, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

За загальним правилом до угод, що підпадають під ознаки ст. 207 ГК України, належать, зокрема, угоди спрямовані на приховування об’єктів оподаткування підприємствами, установами, організаціями чи громадянами, які набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, тобто на спричинення шкоди інтересам держави та суспільства. Однак, при прийнятті рішення по кожному спору необхідно встановити в чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладання угоди, якою із сторін і якою мірою виконано господарське зобов’язання, а також вину сторін у формі умислу (наміру). При цьому умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, яка підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це відповідні повноваження. Така ознака, як завідомість, свідчить, що сторони виходячи з обставин справи усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність угоди (господарського зобов’язання), суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Виходячи з наведеного, наявність умислу не може підтверджуватись лише рішенням суду про скасування державної реєстрації. Таке рішення не може бути достатньою підставою для визнання укладеної таким підприємством угоди недійсною без встановлення обставин щодо стану виконання підприємством конституційного обов’язку сплачувати податки, за результатами господарської діяльності в цілому та конкретної цивільно-правової угоди, зокрема.

Посилання позивача на рішення господарського суду м. Києва від 28.08.03 р. як на доказ наявності у ПП“Альфа-Юр” наміру на приховування прибутку, суд вважає безпідставним, оскільки предметом дослідження у такій справі є, зокрема, виконання зобов’язання платника податків щодо надання до державних податкових органів та інших державних органів декларацій, бухгалтерської звітності та інших документів і відомостей, пов’язаних з обчисленням податків і зборів (обов’язкових платежів), а не наявність протиправного умислу при укладанні угоди. В зазначеному рішенні відсутні обставини, встановлені в підтвердження того, що укладаючи спірні угоди, сторони або одна із сторін діяли з метою, яка суперечила інтересам держави та суспільства.

Юридичним наслідком скасування державної реєстрації відповідача-2 мало бути здійснення ліквідаційної процедури та знищення печатки, під час чого, у відповідності до Кримінально-процесуального кодексу України, у разі наявності ухилення від оподаткування, встановленого при проведенні слідчих дій –вирішення питання про притягнення до відповідальності винних (фізичних) осіб. Доказом щодо доведення вини та протиправності (злочинності) дій фізичної особи відповідно до статті 15 Кримінального процесуального Кодексу України є вирок суду.

Крім того, сам факт скасування державної реєстрації підприємства не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту його державної реєстрації і до моменту виключення з державного реєстру.

Згідно довідки Головного управління статистики у місті Києві №13-4270 від 18.06.2007р. - ПП “Альфа-Юр” значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Згідно п. 2 ст. 33 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”, юридична особа є такою, що припинилась, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Таким чином, на момент укладання спірної угоди відповідач-2 мав господарську правосуб’єктність, а саме визнану державою за певним суб’єктом господарювання можливість бути суб’єктом прав (мати і здійснювати господарські права та обов’язки, відповідати за їх належне виконання й мати юридичну можливість захищати свої права та законні інтереси від можливих порушень).

З наданих суду доказів вбачається, що позивачем не доведено належним чином в чому саме полягала заздалегідь суперечна інтересам держави і суспільства мета укладання угоди, а також наявність в діях відповідачів вини у формі умислу, тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 87, 94, 98, 160-163, 167, 254 КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанову може бути оскаржено в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя

Т.В.Гриньова