ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.12.2007                                                             Справа № 10/291

За позовом Державного підприємства „Енергоринок”, м.Київ

до відповідача ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго”, м.Ужгород-Оноківці

про стягнення суми 234361549,60 грн., в тому числі 139842711,22грн. основного боргу за відпущену електроенергію, 41173512,63грн. пені, 38129666,16грн. інфляційних, 15215659,59грн. 3% річних.

Суддя І.В. Івашкович

Представники:

від позивача: Бойко М.О. - юрисконсульт 1 категорії, довіреність від 22.02.07, Алмаз В.В., провідний юрисконсульт, довіреність №01/10-102Д від 04.02.07

від відповідача: Габор О.М., помічник генерального директора з юридичних питань - начальник юридичного відділу №6094 від 09.11.07

Пава О.І. - заступник начальника відділу тарифної політики (спеціаліст для дачі пояснень з відповідних питань)

У судовому засіданні 04.12.07 оголошувалась перерва до 10.12.07 11год. 30хв. перерву продовжено до 17.12.07 11год. 45 хв.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство „Енергоринок”, м.Київ звернулось з позовом до ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго”, м.Ужгород-Оноківці про стягнення суми 167816100,23 грн., вимоги по якому змінив поданою в порядку ст.22 ГПК України заявою від 28.03.2005 та просить стягнути суму 234361549,60грн., в тому числі 139842711,22грн. основного боргу за відпущену електроенергію, 41173512,63 грн. пені, 38129666,16 грн. інфляційних, 15215659,59грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе за договором №93/01-ЕР від 03.08.1999 р. зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати вартості купленої на оптовому ринку електроенергію, внаслідок чого за закуплену на оптовому ринку за період з вересня 2000 р. по квітень 2002 р. електроенергію за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі, що станом на день подачі заяви від 23.03.2005 р. про уточнення позовних вимог, складає 139842711,22грн.

За порушення передбачених договором строків оплати відповідачу на підставі п. 6.3.2 договору №53/01-ЕР від 03.08.1999 р. нараховано пеню в розмірі 41173512,63 грн., на підставі ст. 214 Цивільного кодексу Української РСР нараховано із простроченого боргу інфляційні в розмірі 38129666,16 грн. 3% річних в розмірі 15215659,59грн. ( розрахунок пені, інфляційних та 3% річних наведено у заяві від 28.03.2005 про уточнення позовних вимог).

Позивач посилається на підтвердження підстав позовних вимог доданими до позовної заяви документальними доказами та додатковими документами, що додавались упродовж судового розгляду справи, в тому числі детальний розрахунок заборгованості із відображенням проведених протягом спірного періоду щомісячних нарахувань (з вересня 2000 р., по квітень 2002р.) та зарахованих в погашення цих нарахувань проплат (останній розрахунок з усіма уточненнями даними про зараховані в оплату спірних нарахувань платежі додано 12.10.07).

Представником позивача позов підтримано за мотивами, викладеними у позовній заяві та заяві від 28.03.05 про уточнення позовних вимог. Просить суд при вирішенні спору по суті взяти до уваги доданий позивачем детальний розрахунок про зараховані в оплату нарахувань за спірний період платежів, з урахуванням яких заборгованість відповідача на даний час складає 103912235,03 грн., що відображено у двосторонньому акті звірки розрахунків станом на 01.03.07 (додано копію).

Відповідач проти позову частково заперечив, остаточно позицію заперечень обґрунтовано у поданому представником відповідача письмовому поясненні № 6-5-407 від 03.12.07. Посилаючись на викладені у вказаній заяві мотиви, відповідач визнає наявність заборгованості за куплену протягом спірного періоду електроенергію в розмірі 59068580,05 грн. Основні мотиви заперечень відповідача проти позову в частині основного боргу зводяться до непогодження з даними позивача про розмір та порядок зарахування платежів, що підлягають зарахуванню в оплату спірного періоду.

У спростування наведених позивачем у доданому ним детальному розрахунку підстав зарахування платежів, відповідачем додано контррозрахунок з розшифровкою та обґрунтуванням даних про зарахування платежів, що надходили упродовж спірного періоду.

Відповідач повністю заперечив проти позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних та 3% річних з підстав їх повної невідповідності вимогам Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України від 22.11.1996р. „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

Зокрема, стверджуючи про те, що спірні правовідносини сторін виникли та були реалізовані до набрання з 01.01.04 чинності Цивільним та Господарським кодексами України, відповідач посилається на норми „Прикінцевих та перехідних положень” цих кодексів та вважає, що в даному випадку до спірних правовідносин слід застосувати положення Цивільного кодексу Української РСР 1963р.

Відповідач стверджує, що позовні вимоги в частині пені заявлено із пропуском встановленого ст.72 Цивільного кодексу Української РСР 1963р. скороченого строку позовної давності тривалістю 6 місяців, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Посилаючись на приписи "Перехідних положень" Закону України №1136 від 08.10.1999р. „Про внесення зміни до ст.214 Цивільного кодексу Української РСР” відповідач обґрунтовує відсутність правових підстав для нарахування інфляційних та 3% річних за прострочку оплати купленої на оптовому ринку електроенергії протягом спірного періоду, оскільки перед відповідачем за цей період існує значна дебіторська заборгованість таких категорій споживачів електроенергії, як підприємства житлово-комунального господарства та населення (відповідач подав зведені дані згідно звітів по формі 1-16енерго, про заборгованість зазначених категорій споживачів за спірний період.

Представником позивача підтримано заперечення проти позову, про які наведено вище.

З огляду на існування між сторонами розбіжностей стосовно розміру і порядку зарахування платежів, які надходили на протязі кожного місяця спірного періоду, а також враховуючи складність, об’ємність та особливості проведення спірних розрахунків, які, зокрема, здійснювались із застосуванням механізму платежів відповідно до ст.151 Закону України „Про електроенергетику”, суд ухвалою від 01.07.2005 призначав проведення судово-бухгалтерської експертизи. На виконання ухвали суду від 01.07.2005 по справі №10/291 до господарського суду Закарпатської області надіслано Висновок №3939 судово-бухгалтерської експертизи від 09.11.2006, складений експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Зазначений висновок експерта підлягає оцінці судом за правилами ст.ст.42, 43 Господарського процесуального кодексу України, разом з іншими доказами по справі на підставі всебічного, повного і об’єктивного з'ясування всіх обставин справи в їх сукупності.

Дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, доводи та заперечення сторін,

суд констатує такі висновки.

Із фактичних обставин і матеріалів справи вбачається, що між державним підприємством НАК „Укренерго” (НЕК) (реорганізованим у ДП „Енергоринок”) (далі –ДПЕ) та ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго”, м.Ужгород -Оноківці (далі –ЕК) укладено договір №53/01-ЕР від 03.08.1999 р., у відповідності до умов якого ДПЕ зобов’язалось продавати, а ЕК - купувати електроенергію на оптовому ринку електроенергії України (ОРЕ) та здійснювати оплату згідно з умовами договору.

При укладенні договору сторонами визнано свої зобов'язання за Договором між членами Оптового ринку електроенергії України (ДЧОРЕ) від 15.11. 1996р. з наступними змінами і доповненнями, разом із додатками до цього Договору, зокрема, Інструкцією про порядок використання коштів Оптового ринку електроенергії України (ІВКОР), що регулює розрахунки за продану та куплену електроенергію на ОРЕ.

Загальними умовами договору (ст.2) передбачено, що ЕК здійснює оплату за придбану в розрахунковому місяці електроенергію відповідно до умов цього договору та здійснює погашення заборгованості, що склалася на дату підписання цього договору, згідно з графіком погашення заборгованості (п.2.4 ст.2).

Умовами договору сторін про порядок розрахунків (ст.4) передбачено, що ЕК (відповідач) здійснює розрахунок за отриману електроенергію шляхом оплати грошовими коштами зі свого розподільчого ринку, відкритого відповідно до чинних нормативно-правових актів України, які регулюють порядок розрахунків за електроенергію. Платежі за отриману електроенергію здійснюються кожного робочого дня відповідно до ІВКОР. Встановлено, що розрахунок за отриману ЕК електроенергію за згодою сторін може здійснюватись іншими формами, передбаченими чинним законодавством (п.4.1 ст.4 договору).

Згідно з умовами п.4.3 ст.4 договору остаточний розрахунок за отриману ЕК у НЕК електроенергію здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, відповідно до рахунку-фактури, який виставляється до 13 числа, наступного за розрахунковим. По результатах розрахунків за місяць НЕК (ДПЕ) надсилає ЕК акт звірки розрахунків до 20 числа наступного за розрахунковим. ЕК зобов'язаний у 3-денний термін повернути примірник акту звірки за підписом свого керівництва та обґрунтування розбіжностей, якщо вони є. При невиконанні ЕК зазначеної вимоги вважається, що акт звірки прийнято без розбіжностей.

Матеріалами справи підтверджено та не оспорюється жодною із сторін, що за період з вересня 2000р. по квітень 2002р. (спірний період по даній справі) на підставі укладеного сторонами договору №53/01-ЕР від 03.08.1999р. відповідачем куплено на ОРЕ у ДП „Енергоринок” 2954343,295тис.квт. електроенергії на загальну суму 308163345,11грн. Зазначені обставини підтверджуються, зокрема, двосторонніми актами купівлі-продажу електроенергії за кожний місяць спірного періоду (додано копії) та двосторонніми актами звірки розрахунків за кожний місяць спірного періоду (додано копії), що були підписані сторонами на виконання умов п.3.8 ст.3, п.4.3 ст.4 договору.

Із досліджених під час судового розгляду фактичних матеріалів і обставин справи слідує, що протягом усього спірного періоду (з вересня 2000р. по квітень 2002р.) відповідачем здійснено проплати на загальну суму 221263713,50грн., що підтверджується поданими з боку кожної із сторін детальними розрахунками розміру проплат, що надійшли від ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго”, м.Ужгород-Оноківці на розподільчі розрахунки Державного підприємства „Енергоринок”, м.Київ, які в частині загального розміру проведених оплат, в тому числі, в розрізі по місяцях, не містять розбіжностей. Зазначені платежі здійснювались в порядку, передбаченому п.п.4.1, 4.2, 4.3 договору, а саме, шляхом перерахування коштів кожного робочого дня із розподільчого рахунку ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго” на розподільчий рахунок ДП „Енергоринок”, згідно з алгоритмом розподілу коштів, що підтверджується доданими до справи банківськими виписками ОПЕРУ Ощадбанку України, довідкою №20-6-1/1417 від 14.04.2004 Промінвестбанку України. Умови про вищевказаний порядок розрахунків передбачено ІВКОР (в ред. 1998р. та 2001р.) та відповідають вимогам ст.151 Закону України „Про електроенергетику” (згідно із Законом №2921 від 10.01.2002 у Законі України „Про електроенергетику” слова „розподільчий рахунок замінено словами „поточний рахунок із спеціальним режимом використання”).

Окрім того, актами звірки розрахунків сторін за кожний місяць спірного періоду підтверджено проведенням розрахунків відповідно до постанов Уряду та НКРЕ, прийнятих з питань розрахунків за електроенергію.

При аналізі наданих обома сторонами розгорнутих розрахунків платежів за спірний період судом встановлено, що за узгодженими даними обох сторін із загального обсягу платежів в погашення боргу, що виник до 2000р., віднесені такі оплати: суму 601417,63грн., що надійшла у вересні 2000р., 2810грн. –у вересні 2001р., 629259,62грн. –у лютому 2002р., 204263,41грн. –у березні 2002р., 7000грн –у квітні 2002р., всього –1444750,96грн.

Стосовно решти оплат, на загальну суму 219818962,60грн., що надходили протягом спірного періоду, між сторонами виникли розбіжності, оскільки платежі, які надходили кожного місяця спірного періоду, по-різному обліковано як оплату відповідних поточних нарахувань.

Окрім того, між сторонами виникли розбіжності щодо зарахування в оплату нарахувань спірного періоду тих платежів, які надійшли після квітня 2002р. (останнього місяця спірного періоду) до жовтня 2003р. (моменту пред’явлення позову), а також платежів, що надійшли після пред’явлення позову до суду (з грудня 2003р. по грудень 2006р.) Наявність вищевказаних розбіжностей вбачається із поданих кожною із сторін розгорнутих розрахунків сум зарахованих в оплату спірного періоду платежів.

При проведенні перевірки правильності зарахування платежів, судом взято до уваги наведені у двосторонніх щомісячних (з вересня 2000р. по квітень 2002р.) актах звірки розрахунків дані про здійснені проплати, а також враховано договірні умови щодо порядку розрахунків за куплену на оптовому ринку електроенергію, приписи ІВКОР у чинній для спірного періоду редакції від 14.08.1998р. та від 27.12.2001р., вимоги чинних для спірного періоду нормативно-правових актів, які регулюють порядок розрахунків за електроенергію.

Аналіз змісту умов договору №53/01-ЕР від 03.08.1999р., що визначають порядок проведення розрахунків за отриману на ОРЕ електроенергію, у їх системному зв'язку із вимогами ІВКОР, показує, що для обох сторін встановлено пріоритет розрахунків в порядку здійснення ЕК (відповідачем) платежів грошовими коштами, що перераховуються кожного робочого дня зі свого розподільчого рахунку на розподільчий рахунок ДПЕ (відповідача). Вказаний порядок узгоджується з вимогами ст.151 Закону України „Про електроенергетику” від 16.10.1997р. у діючій для спірного періоду редакції (із змінами, внесеними Законами України від 08.06.2000р, від 22.06.2000р., від 10.01.2002р.).

Відповідно до умов договору (п.п.4.1, 4.2, 4.3) розрахунки згідно з вищенаведеним порядком платежів, обов"язковим для сторін, здійснюються за відповідний розрахунковий місяць, а за результатами кожного розрахункового місяця сторони підписують у встановленому порядку акт звірки розрахунків. Договір сторін (п.4.3) містить положення щодо можливості погашення заборгованості ЕК перед НЕК (ДПЕ) з поточних рахунків ЕК на розподільчий рахунок НЕК (ДПЕ), про що сторони також зазначають у відповідному акті звірки. Вищевказаний врегульований у договорі порядок розрахунків відповідає і загальним умовам договору (ст..2), якими встановлено першочергове здійснення оплати за придбану у розрахунковому місяці електроенергію та здійснення погашення заборгованості відповідно до умов договору.

Беручи до уваги наведені у щомісячних двосторонніх актах звірки розрахунків дані про проведені платежі, суд, з урахуванням змісту вищенаведених умов договору про порядок розрахунків, вважає правомірним віднесення платежів, що надійшли протягом вересня, жовтня, листопада, грудня 2000р. в оплату нарахувань відповідного розрахункового місяця.

Позицію позивача щодо можливості зарахування платежів, що надійшли протягом вищевказаних місяців спірного періоду, в погашення боргу 2000р. з найдавнішим терміном виникнення (а саме, з лютого 2000р.), суд вважає такою, що суперечить змісту актів звірки розрахунків, договірним умовам, а також загальними засадами ІВКОР в діючій для вказаного періоду редакції від 14.08.1998р.

Аналогічно, при аналізі обставин проведених оплат згідно з даними актів звірки за період з січня 2001р. по грудень 2001р., суд вважає правомірним віднесення коштів, що надійшли у відповідному місяці, в поточну оплату за придбану у цьому місяці електроенергію (зокрема, 3826267,78грн. –за січень 2001р., 8675266грн. –за лютий 2001р., і т.д.).

Разом з тим, відображені в актах звірки за січень, лютий, березень, квітень, жовтень 2001р. платежі, що підлягають зарахуванню в оплату заборгованості 2000р., мають бути віднесені на погашення нарахувань, починаючи з січня 2000р., що узгоджується із вищенаведеними умовами п.4.3 договору. Отже, відповідачем правомірно обліковано вказані платежі в погашення нарахувань за січень 2000р.

Відповідно суд відхиляє правомірність позицій позивача , що наведені ним у розрахунку зарахованих платежів за 2001р.

При аналізі даних про оплату згідно з актами звірки за січень-квітень 2002 р. суд з аналогічних до вищевикладених мотивів відносить в погашення нарахувань поточного місяця відповідні проплати, що надійшли за цей місяць (а саме:7767411,79грн. –за січень 2002 р. (за узгодженими даними обох сторін), 10532386,36грн. –за лютий 2002 р., 9535327,64грн. –за березень 2002 р. (суму 5290819,43 грн. за узгодженням обох сторін віднесено на січень 2002р.) 10023196,82грн. - за квітень 2004 р.). Суми, відображені як сплата за 2001, слід зарахувати як оплату нарахувань починаючи з січня 2001. Таким чином, обґрунтованими слід визнати облікові дані про зарахування платежів протягом січня-квітня 2002, що наведені відповідачем у поданому ним розрахунку.

Аналізуючи обставини проведення розрахунків, що мали місце упродовж спірного періоду, суд бере до уваги положення постанови НКРЕ від 05.04.2001р. №331 „Про деякі питання розрахунків на оптовому ринку електроенергії за відпущену електроенергію”, постанови від 14.01.2002 р. №41 „Про розподіл коштів”, ІВКОР в редакції від 27.12.2001 р., які є обов’язковими для виконання обома сторонами та містять чіткі вказівки про те, що кошти, які надходять на відповідні розподільчі рахунки оптового постачальника електроенергії у рахунковому періоді, зараховуються як поточна електроенергії, придбаної у цьому ж періоді. Кошти, сплачені понад вартість придбаної у розрахунковому періоді електроенергії, зараховуються в погашення боргу з найдавнішим терміном, а кошти, які надходять на розподільчі рахунки оптового постачальника з поточних рахунків постачальників електроенергії за регульованим тарифом, зараховуються в оплату згідно з призначенням платежу.

Суд вважає, що саме з дотриманням такого порядку зарахування платежів, що надходили протягом кожного місяця спірного періоду (за винятком тих, що здійснювались за відповідними нормативно-правовими актами України), мали проводитись розрахунки за спірний період. Поданий відповідачем розрахунок сум зарахованих платежів спірного періоду фактично відповідає вищавказаним вимогам, а отже, визнано судом обґрунтованим.

Аналізом розрахунків, які проводились після квітня 2002 р. (останнього місяця спірного періоду) до жовтня 2003 р. (моменту пред’явлення позову до суду), а також після пред’явлення позову (позовну заяву надіслано до господарського суду 15.10.2003 р. згідно відтиску штампу поштової установи на конверті рекомендованої кореспонденції),

встановлено, що

в погашення нарахувань спірного періоду зараховано платежі, що надходили в період з червня 2002 р. по грудень 2006 р. в розмірі понад вартість придбаної у відповідному місяці вказаного періоду електроенергії, а також платежі, які здійснювались за відповідними урядовими постановами.

Із поданих сторонами розрахунків вбачається, що узгодженими є дані обох сторін про розмір платежів, що надходили з червня 2002 р. по грудень 2006 р. (за винятком липня, серпня 2003 р.), однак між сторонами існують розбіжності щодо періоду зарахування платежів, причиною виникнення яких є розбіжності у зарахуванні платежів, що надходили протягом спірного періоду, про які зазначено вище.

Враховуючи наведені вище мотиви, за якими визнано правомірність позицій відповідача щодо зарахування оплат спірного періоду, суд, таким чином, визнає обґрунтованими облікові дані відповідача про зарахування платежів, що надходили з червня 2002 р. по грудень 2006 р. Разом з тим, суд звертає увагу на відсутність поданих відповідачем доказів на підтвердження відображених ним оплат за липень 2003 р. в розмірі 315802 грн. та за серпень 2003 р. –в розмірі 159680,73 грн., а отже такі платежі не враховуються судом як оплата нарахувань спірного періоду.

Виходячи з наведених вище обґрунтувань, суд встановив, що борг відповідача станом на день заявлення позову (жовтень 2003 р.) становив 95949642,51грн., розмір якого визначено з урахуванням платежів, що мали місце протягом періоду з вересня 2000 р. по серпень 2003 р. і підлягають зарахуванню в оплату спірного періоду. Загальний розмір таких платежів складає 212213702,60 грн., в т.ч.

- 8835141,07 грн., що надійшли у вересні 2000 р. та зараховані в оплату вересня 2000 р.;

-          8285836,22 грн. - надійшли у жовтні 2000 р. і зараховані в оплату жовтня 2000 р.;

-          12775517,22 грн. - надійшли у листопаді 2000 р. і зараховані в оплату листопада 2000 р.;

-          18038940,34 грн. - надійшли у грудні 2000 р. і зараховані в оплату грудня 2000 р.

-          3826267,76 грн. - надійшли у січні 200і р. і зараховані в оплату січня 2001 р.

-          8675266, 00 грн. - надійшли у лютому 2001 р. і зараховані в оплату лютого 2001 р.

-          11719894,90 грн. - надійшли у березні 2001 р. і зараховані в оплату березня 2001 р.

-          7377498, 10 грн. - надійшли у квітні 2001 р. і зараховані в оплату квітня 2 001 р.

-          8020677,39 грн. - надійшли у травні 2001 р. і зараховані в оплату травня 2001 р.

-          8689431,19 грн. - надійшли у червні 2001 р. і зараховані в оплату червня 2001 р.

-          8968820, 99 грн. - надійшли у липні 2001 р. і зараховані в оплату липня 2001 р.

-          8786266,42 грн. - надійшли у серпні 2001 р. і зараховані в оплату серпня 2001 р.

-          6366483, 76 грн. - надійшли у вересні 2001 р. і зараховані в оплату вересня 2001 р.

-          11019045,25 грн. - надійшли в жовтні 2001 р. і зараховані в оплату жовтня 2001 р.

-          13808706, 64 грн. - надійшли в листопаді 2001 р. і зараховані в оплату листопада 2001 р.

-          16987765,44 грн. - надійшли в грудні 2001 р. і зараховані в оплату грудня 2001 р.

-          1870964,21 грн. - надійшли в січні 2002 р. і зараховані в оплату січня 2001 р.

-          7767411,79 грн. - надійшли в січні 2002 р. і зараховані в оплату січня 2002 р.

-          1802953,71 грн. - надійшли в лютому 2002 р. і зараховані в оплату січня 2001 р.

-          10532386, 36 грн. - надійшли в лютому 2002 р. і зараховані в оплату лютого 2002 р.

-          558366, 07 грн. - надійшли в березні 2002 р. і зараховані в оплату січня 2001 р.

-          5290819, 43 грн. –надійшли в березні 2002 р. і зараховані в оплату січня 2002 р.

-          9535327,64 грн. - надійшли в березні 2002 р. і зараховані в оплату березня 2002 р.

-          43786,00 грн. - надійшли в квітні 2002 р. і зараховані в оплату січня 2001 р.

-          8947606,82 грн. - надійшли в квітні 2002 р. і зараховані в оплату квітня 2002 р.

-          279007,70 грн. - надійшли в червні 2002 р. і зараховані в оплату січня 2001 р.

-          161399 грн. - надійшли у вересні 2002 р. і зараховані в оплату січня 2002 р.

-          298799, 86 грн. - надійшли у листопаді 2002 р. і зараховані в оплату січня 2001 р.

-          407390 грн. - надійшли у грудні 2002 р. і зараховані в оплату січня 2002 р.

-          145688,10 грн. - надійшли в січні 2003 р. і зараховані в оплату січня 2002 р.

-          357270,00 грн. - надійшли в травні 2003 р. і зараховані в оплату січня 2002 р.

-          291277,00 грн. - надійшли в липні 2003 р. і зараховані в оплату січня 2002 р.

-          666100,22 грн. - надійшли в серпні 2003 р. і зараховані в оплату січня 2001 р.

Аналізом поданих сторонами розгорнутих розрахунків платежів встановлено, що після пред’явлення позову (період з грудня 2003 р. по грудень 2006 р.) відповідачем проведено платежі на загальну суму 36181376,75 грн., що підлягають зарахуванню в оплату спірного періоду, в т.ч.:

-           33295,58 грн. оплати в грудні 2003 р., зарахованої за січень 2001 р.;

- 165639,98 грн. оплати в червні 2004 р., зарахованої за вересень 2000 р.;

-          51965,00 грн. оплати в серпні 2004 р., зарахованої за вересень 2000 р.;

-          1040321,77 грн. оплати в жовтні 2005 р., зарахованої за вересень 2000 р.;

-          17625,80 грн. оплати в жовтні 2005 р., зарахованої за жовтень 2000 р.;

-          493669,33 грн. оплати в листопаді 2005 р., зарахованої за жовтень 2000 р.;

-          3412512,00 грн. оплати в серпні 2006 р., зарахованої за жовтень 2000 р.;

-          2599998,13 грн. оплати в серпні 2006 р., зарахованої за листопад 2000 р.;

-          27940,00 грн. оплати в серпні 2006 р., зарахованої за грудень 2000 р.;

-          2743126,00 грн. оплати в серпні 2006 р., зарахованої за квітень 2001 р.;

-          63744,00 грн. оплати у вересні 2006 р., зарахованої за жовтень 2000 р.;

-          28853,00 грн. оплати у вересні 2006 р., зарахованої за листопад 2000 р.;

-          1254635,00 грн. оплати у вересні 2006 р., зарахованої за грудень 2000 р.;

-          102709,00 грн. оплати у вересні 2006 р., зарахованої за квітень 2001 р.;

-          405554,43 грн. оплати в грудні 2006 р., зарахованої за грудень 2000 р.;

-          4738959,00 грн. оплати в грудні 2006 р., зарахованої за квітень 2001 р.;

-          1130131,83 грн. оплати в грудні 2006 р., зарахованої за травень 2001 р.;

-          3569494,00 грн. оплати в грудні 2006 р., зарахованої за вересень 2001 р.;

-          5029604,90 грн. оплати в грудні 2006 р., зарахованої за листопад 2001 р.;

-          8461271,00 грн. оплати в грудні 2006 р., зарахованої за грудень 2001 р.;

-          441818,26 грн. оплати в грудні 2006 р., зарахованої за квітень 2001 р.;

-          368508,74 грн. оплати в грудні 2006 р., зарахованої за травень 2001 р.

Таким чином, борг відповідача станом на день вирішення спору по суті складає 59768265,76 грн.

Відповідно до вимог ст. 161 чинного на час виникнення спірних правовідносин Цивільного кодексу Української РСР зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні норми закріплено чинними з 01.01.04 Цивільним кодексом України (ст. 526) та Господарським кодексом України (ст. 193).

Виходячи з усіх наведених вище обгрунтувань, суд прийшов до висновку, що часткові платежі на загальну суму 248395079,35 грн. (в т.ч. 212213702,60 грн. –до заявлення позову, 36181376,75 грн. –після заявлення позову) здійснювались відповідно до умов договору № 53/01-Е від 03.08.1999 р. та чинних нормативно-правових актів, якими врегульовано питання розрахунків за куповану на оптовому ринку електроенергію.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає заборгованість в розмірі 59768265,76 грн. Провадження у справі в частині стягнення 36181376,75 грн. боргу слід припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України. В задоволенні решти вимог в частині стягнення основного боргу слід відмовити.

Відхиляючи правомірність позиції позивача стосовно зарахування спірних платежів, які в розмірі 44143969,27 грн. віднесено в погашення найдавнішого боргу, починаючи з січня 2000 р. та не враховано в оплату нарахувань спірного періоду, суд звертає увагу на неможливість застосування умов п. 4.6 договору, що передбачають порядок погашення найдавнішого боргу. Судом з’ясовано, що сторонами при укладенні договору № 53/01-ЕР від 03.08.1999 р. не було узгоджено графіка погашення заборгованості та додаток № 6 не укладено. Отже, сторонами згоди щодо істотних умов п. 4.6 не досягнуто, відповідно договір в частині п. 4.6 не укладено.

Окрім того, суд не погоджується із позицією позивача стосовно розмежування зарахування платежів, що надходили протягом відповідного місяця спірного періоду, та залежно від дати поступлення, віднесення коштів, які надійшли до 15 числа місяця, в погашення нарахувань попереднього місяця, тобто з урахуванням встановленої у п. 4.3 договору дати остаточного розрахунку за розрахунковий період. Так, відповідно до встановлених у ст. 4 договору умов розрахунковим вважається відповідний календарний місяць, у якому здійснюється купівля електроенергії та оплата її вартості. 15 число наступного за розрахунковим місяця є датою остаточних розрахунків за цей місяць, а не кінцевою датою розрахункового періоду. Таким чином, кошти, які надходили протягом розрахункового місяця (за відсутності визначеного конкретного призначення платежу) мають зараховуватись в оплату цього місяця.

У зв’язку з наявністю простроченої заборгованості відповідачу на підставі п.4.3, п.6.3.2 договору, відповідно до Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” нараховано пеню в загальному розмірі 41173512,63 грн. (в т.ч. 9112387,29 грн. згідно з розрахунком, доданим до позовної заяви, 31340092,54 грн. –згідно із заявою від 28.03.05 про уточнення позовних вимог).

Окрім того, на підставі ст. 214 чинного на час виникнення спірних правовідносин та на момент пред’явлення позову Цивільного кодексу Української РСР відповідачу із простроченого боргу нараховано інфляційні

в розмірі 8776681,07 грн. та 3% річних в розмірі 9112387,29 грн. (згідно з доданими до позовної заяви розрахунком), заявою від 28.03.05 позивачем розмір вимог в частині інфляційних та 3% річних збільшено у зв’язку з донарахуванням інфляційних на суму 29352985,09 грн. за період прострочки з жовтня 2003 р. по березень 2005 р. та відповідно 3% річних –на суму 6103272,30 грн. за прострочку з 15.10.03 по 29.03.05.

При аналізі і оцінці вимог в частині пені, інфляційних та 3% річних суд констатує такі висновки.

При заявленні позову спірні правовідносини підпадали під регламентацію норм Цивільного кодексу Української РСР та позивачем здійснювалось нарахування пені із застосуванням ст. 72 Цивільного кодексу Української РСР, а інфляційних та 3% річних –ст. 214 Цивільного кодексу Української РСР. Заявою від 28.03.05 позивачем, як зазначено вище, пеню, інфляційні та 3% річних донараховано за новий період прострочки з 15.10.03 по 29.03.05. Оскільки спірне боргове зобов’язання відповідача продовжує існувати після 01.01.04 (дати набрання чинності Цивільним кодексом України, а також Господарським кодексом України), то відповідно до п. 4 „Прикінцевих та перехідних положень” Цивільного кодексу України, п. 4 „Прикінцевих положень” Господарського кодексу України до спірних правовідносин з 01.01.04 підлягають застосуванню положення цих кодексів.

Суд вважає, що нарахування пені, проведене за період прострочки з 15.04.03 по 15.10.03 (тобто в межах встановленого ст. 72 Цивільного кодексу Української РСР скороченого строку позовної давності), а також донарахування пені за період прострочки до 31.12.03 є правомірним, узгоджується з умовами договору сторін (п. 6.3.2), вимогами чинного на той період Цивільного кодексу Української РСР.

При проведенні перерахунку пені за період прострочки з 15.04.03 по 31.12.03 судом взято до уваги розмір реально існуючої протягом цього періоду простроченої заборгованості, визначеної з урахуванням вищезазначених платежів, та встановлено, що нарахуванню підлягає пеня в розмірі 10077849,98 грн.

Стосовно нарахування пені за період прострочки після 01.01.04, то суд вважає, що з огляду на норми ч. 2 п. 5 „Прикінцевих положень” Господарського кодексу України до спірних правовідносин щодо відповідальності у вигляді оплати пені підлягають застосуванню норми п. 6 ст. 232 цього кодексу, які обмежують строк нарахування пені, а отже пом’якшують відповідальність за спірне правопорушення у порівнянні з чинним на момент його вчинення законодавством. Так, нормами п. 6 ст. 232 ГК України передбачено припинення нарахування пені через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано. Беручи до уваги, що останнім розрахунковим місяцем спірного періоду є квітень 2002 р., а отже кінцевим терміном для остаточних розрахунків є 15.05.02, суд, з урахуванням вищенаведених норм ГК України, нарахування пені за прострочку після 01.01.04 вважає неправомірним.

При аналізі вимог в частині інфляційних та 3% річних, нарахованих на підставі ст. 214 Цивільного кодексу Української РСР, а саме за прострочку з жовтня 2000 р. по грудень 2003 р., суд застосовує норми п.2 „Перехідних положень” Закону України №1136 від 08.10.1999 р. „ Про внесення зміни до ст. 214 Цивільного кодексу Української РСР” та беручи до уваги подані відповідачем докази , що свідчать про наявність перед ним протягом спірного періоду ( з вересня 2000 р. по квітень 2002 р.) заборгованості таких категорій споживачів електроенергії, як населення та житлово-комунальні підприємства, що перевищує заборгованість відповідача, яка виникла перед позивачем за спірний період ( зокрема, згідно з інформацією форми 1-16 енерго за квітень 2002 р. станом на кінець квітня 2002 р. заборгованість населення за спожиту електроенергію складала 88280 тис. грн.),

констатує висновок про відсутність правових підстав для нарахування інфляційних та 3% річних за період прострочки з жовтня 2000 р. по грудень 2003 р.

Разом з тим, проведеним судом перерахунком сум інфляційних та 3% річних , які підлягають нарахуванню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України із простроченого боргу, починаючи з 01.01.04 по 29.03.05 ( кінцева дата згідно з розрахунком позивача, наведеним у заяві від 28.03.05), встановлено, що із існуючого в межах вказаного періоду простроченого боргу стягненню підлягають інфляційні, розмір яких за період прострочки з січня 2004 р. по березень 2005 р. складає 13766422,55 грн. та 3% річних –3547189,64 грн. В задоволенні решти вимог в частині інфляційних та 3% річних слід відмовити.

При вирішенні спору по суті в частині пені суд вважає необхідним застосувати положення ст. 233 Господарського кодексу України та, враховуючи ступінь виконання відповідачем зобов’язань спірного періоду , а також співвідношення розміру пені до розміру витрат позивача в частині нарахувань інфляційних та 3% річних, зменшує розмір нарахованої пені до 5000000 грн.

Таким чином, за результатами вирішення спору в цілому позов підлягає частковому задоволенню. Стягується загальна сума 82081877,95 грн., в т.ч. 59768265,76 грн. основного боргу, 13766422,55 грн. інфляційних, 3547189,64 грн. 3% річних, 5000000 грн. пені.

Провадження у справі в частині стягнення 36181376,75 грн. основного боргу слід припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

За правилами ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування витрат позивача по оплаті держмита в розмірі 894,88 грн. та 62,11 грн. по оплаті інформаційно - технічних послуг, всього - 956,99 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43,49,69,п.1-1 ст. 80 ст.82, п.3 ст. 83, ст.84,ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з ВАТ ЕК „Закарпаттяобленерго” ( м. Ужгород - Оноківці, вул.Головна,57, код 00131529) на користь Державного підприємства „Енергоринок” ( м. Київ, вул.Комінтерну,25, код 215157,95 грн. ( в т.ч. 59768265,76 грн. основного боргу, 13766422,55 грн. інфляційних, 3547189,64 грн. 3% річних, 5000000 грн. пені) та 956,99 грн. відшкодування судових витрат.

Видати наказ.

3.Провадження у справі в частині стягнення 36181376,75 грн. основного боргу припинити.

4.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку , передбаченому ГПК України.

Суддя І.В.Івашкович

Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано 26.12.07