ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.03.2007
Справа  № 16/16

за позовом                    товариства з обмеженою
відповідальністю „Карпати-скло”, м. Свалява

до
відповідача            відкритого акціонерного товариства
комерційного банку „Надра”,
м. Київ

третя особа, яка  не

заявляє самостійних

вимог  на
предмет

спору  на
стороні

відповідача                     відкрите акціонерне
товариство „Кіровоградпродтовари”, м. Кіровоград

про                                визнання
недійсними договору іпотеки від 09.04.04 та господарських зобов'язань
відповідно до договору іпотеки від 09.04.04

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача -ОСОБА_1-ліквідатор,
арбітражний керуючий

від відповідача -
Коваленко О.Д. (дов. від 18.12.06)

від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
-не з'явився

СУТЬ СПОРУ:
товариство з обмеженою відповідальністю „Карпати-скло”, м. Свалява (далі
-позивач) звернулося з позовом до відкритого акціонерного товариства
комерційного банку „Надра”, м. Київ (далі -відповідач) за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - відкрите
акціонерне товариство „Кіровоградпродтовари”, м. Кіровоград (далі -третя особа)
про визнання недійсними договору іпотеки від 09.04.04 та господарських
зобов'язань відповідно до договору іпотеки від 09.04.04.

Позивач просить задоволити
позов мотивуючи тим, що договір іпотеки укладений із порушенням чинного
законодавства, оскільки його предметом є нерухоме та і рухоме майно, зокрема
ч.1 ст.577 Цивільного кодексу України, ч.3 ст.209 Господарського кодексу
України.

Відповідач заперечує позов
та зазначає, що позивачем не вказаної жодної з умов, які відповідно до ст. 203
ЦК України можуть бути наслідком визнання недійсним спірного договору. Визнання
відповідача кредитором у справі про банкрутство ТОВ „Карпати-скло” у відповідні
черговості, як заставного кредитора, не може не може бути розцінене як
порушення прав та ін тесів інших кредиторів.

Третя особа погоджується із позиції
відповідача, та вважає що спірний договір відповідає вимогам законодавства.

Рішення проголошено у відповідності
до ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК
України). Повний текст рішення оформлено відповідно до ст. 84 ГПК України та
підписано 11.04.07.

Заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, розглянувши матеріали справи та  додатково подані докази, суд встановив:

09.04.04 між позивачем та
відповідачем, у якості забезпечення кредитного договору від 28.03.03 №НОМЕР_1,
укладеного між відповідачем та відкритим акціонерним товариством
„Кіровоградпродтовари”, м. Кіровоград, укладений договір іпотеки від 09.04.04.
Предметом договору іпотеки є комплекс будівель та споруд, що знаходяться за
адресою:АДРЕСА_1. Як зазначено в договорі нерухоме майно передається в іпотеку
разом з усіма його приналежностями, а також рухомим обладнанням, встановленим
на виробничих площах. Перелік обладнання міститься у Додатку №1 до цього
договору та становить його невід'ємну частину.

На момент звернення до суду
позивач, згідно постанови господарського суду Закарпатської області від
06.09.06 у справі №16/266 визнаний банкрутом. Ліквідатором банкрута призначено
арбітражного керуючого ОСОБА_1(ліцензія серія АБ №НОМЕР_2 від 25.10.05,
АДРЕСА_2).

У відповідності до ч.1 ст.576 Цивільного
кодексу України (далі -ЦК України), предметом застави може бути будь-яке майно
(зокрема річ, ціні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодевцем
і на яке може бути звернене стягнення.

При укладені спірного договору
вимоги ч.1 ст. 577 ЦК України сторонами не порушено, оскільки договір
нотаріально посвідчено. Щодо рухомого майна то нотаріальне посвідчення договору
відповідає положенням ч.4 ст.639 ЦК України.

Доводи позивач, що у договорі
застави не можуть об'єднуватися різні види застав -рухомого і нерухомого майна,
а також про порушення інтересів інших кредиторів у справі про банкрутство ТОВ
„Карпати-скло” відхиляються, у зв'язку із тим, що наведені обставини не є
підставою для задоволення позовних вимог про визнання недійсним спірного договору,
враховуючи положення  ч.1 ст.203,
ч.ч.1-3,5, 203, ч.1 ст.215 ЦК України, де встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та  шостою статті
203  цього Кодексу.

У відповідності до ст. 627 ЦК
України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та
визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, позивач не довів підставність
визнання недійсним спірного договору, суд відмовляє у задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 1, 15, 27, 32, 33, 34, 35, 43, 49, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И
В:

у позові  відмовити повністю.

Судові витрати покласти на
позивача.

Рішення суду набирає законної сили
і підлягає обов'язковому виконанню на території України в порядку ст.85
Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
О.В.
Васьковський