ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.
№ 1/1039-19/422(1/170-2/39)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Удовиченка О.С.

суддів :
Панової І.Ю.
Хандуріна М.І.

розглянувши  касаційні скарги
1.          ДПІ у Миколаївському районі Львівської області
2.          Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області

на  постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 09.08.2006р.

у справі
№ 1/1039-19/422(1/170-2/39)

господарського суду
Львівської області

за позовом
прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області

до
1.          Миколаївської МДПІ
2.          ТОВ “Онікс”

за участю третіх осіб:
1.          ВАТ “Новороздільський завод складних мінеральних добрив”
2.          Товарна біржа “Українська інвестиційна”
3.          Фірма “Mainex LLC”

про
визнання угоди недійсною

в судовому засіданні взяли участь  представники :

Фірма “Mainex LLC”:
Лефор Г.І.

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області:
Ганношин О.А.

ДПІ у Миколаївському районі Львівської області:
Яцук Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Львівської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області до Миколаївської МДПІ та ТОВ “Онікс” за участю третіх осіб: ВАТ “Новороздільський завод складних мінеральних добрив”, Товарної біржі “Українська інвестиційна”, Фірми  “Mainex LLC” про визнання недійсною біржової угоди № 64-03/05 - договір купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 20.02.2003р., укладену від імені Миколаївської МДПІ брокером Кліценко О.О. та ТОВ “Онікс”.

Рішенням господарського суду Львівської області від 30.01.2006р. (суддя Левицька Н.Г.) позовні вимоги задоволено, визнано недійсною біржову угоду № 64-03/5 - договір купівлі-продажу  товарно-матеріальних   цінностей   від   20.02.2003р.,   укладену   від   імені Миколаївської МДПІ у Львівській області брокером Кліценко О.О. та ТОВ “Онікс”.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.08.2006р. (судді: Процик Т.С. –головуючий, Галушко Н.А., Юрченко Я.О.) замінено відповідача - Миколаївську МДПІ, її правонаступником - Державною податковою інспекцією у Миколаївському районі, змінено рішення господарського суду Львівської області від 30.01.2006р. у справі № 1/1039-19/422 (1/170-2/39), позов задоволено, визнано недійсною біржову угоду № 64-03/5 - договір купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 20.02.2003р., укладену від імені Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції у Львівській області брокером Кліценко О.О. та ТОВ “Онікс”. В решті рішення суду залишено без змін.

ДПІ у Миколаївському районі Львівської області звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Львівської області від 30.01.2006р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.08.2006р. скасувати, провадження по справі припинити.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема: ст.ст. 48, 49 ЦК УРСР, ч. 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області також звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Львівської області від 30.01.2006р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.08.2006р. змінити, застосувавши наслідки визнання недійсною біржової угоди №64-03/05 від 20.02.2003р.

Касаційна скарга мотивована тим, судами першої та апеляційної  інстанцій невірно застосовані норми матеріального права, зокрема: ст.ст. 48, 49 ЦК УРСР.

Колегією суддів встановлено, що рішення господарського суду Львівської області від 30.01.2006р. не може бути предметом касаційного перегляду, оскільки втратило чинність у зв’язку з прийняттям Львівським апеляційним господарським судом постанови від 09.08.2006р., яка і є чинним судовим актом, який може бути оскаржено в касаційному порядку.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою господарського суду Львівської області від 02.12.2002р. у справі № 7/308-39/298 порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ “Новороздільський завод складних мінеральних добрив” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

За результатами аукціонних торгів 20.02.2003р. було укладено біржову угоду № 64-03/5 - договір купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей, за якою член біржі Кліценко О.О. від імені Миколаївської МДПІ продала ТОВ “Онікс” обладнання законсервованої лінії азотної кислоти цеху слабо-азотної кислоти, що належить ВАТ “Новороздільський завод складних мінеральних добрив” за 1332468 грн.

Спірну біржову угоду № 64-03/5 від 20.02.2003р. укладено ТОВ “Онікс” на замовлення та за кошти Фірми “Mainex LLC”, яка відповідно до умов контракту № 15/02 від 15.02.2003р., акту приймання-передачі від 28.02.2003р. та згідно зі ст. 397 ЦК УРСР є власником обладнання законсервованої лінії азотної кислоти цеху слабо-азотної кислоти, що належав ВАТ “Новороздільський завод складних мінеральних добрив”.

Відповідно до положень норми п.4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, біржова угода № 64-03/5 - договір купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей була укладена в порушення п. 4 ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” після введення господарським судом Львівської області 02.12.2003р. у справі № 7/308-39/298 мораторію на задоволення вимог кредиторів ВАТ “Новороздільський завод складних мінеральних добрив”.

Доводи касаційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області щодо застосування наслідків визнання недійсною біржової угоди №64-03/05 від 20.02.2003р. не приймаються колегією суддів до уваги виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набув чинності з 01.01.2004р., щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих правовідносин, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки оскаржувана біржова угода була укладена 20.02.2003р., зобов'язання, що виникли внаслідок укладення цієї угоди, сторонами угоди були виконані, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку стосовно того, що у даному випадку слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст.48 ЦК УРСР недійсною є та угода що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

По недійсній угоді кожна з  сторін  зобов'язана  повернути  другій  стороні  все  одержане  за  угодою,  а  при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Таким чином, реституція може застосовуватись за вимогою сторони правочину, який визнається недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, позов заявлено прокурором Львівської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області, який не є стороною оскаржуваного правочину. Отже, позивач має обрати інший спосіб захисту своїх майнових прав та інтересів.

Крім того, з матеріалів справи, зокрема: копії наказу Державної податкової адміністрації України № 545 від 05.12.2005р. і свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи - Державної податкової інспекції у Миколаївському районі серії А00 № 462586 від 07.04.2006р., довідки Управління статистики у Миколаївському районі Головного управління статистики у Львівській області Державного комітету статистики України від 11.04.2006р. № 112 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вбачається, що правонаступником Миколаївської МДПІ є Державна податковою інспекція у Миколаївському районі.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного  висновку стосовно наявності підстав для заміни відповідача - Миколаївської МДПІ, її правонаступником - Державною податковою інспекцією у Миколаївському районі.

За таких обставин, колегія Вищого господарського суду України вважає, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваній постанові.

Керуючись статтями  1115,  1117,  1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги ДПІ у Миколаївському районі Львівської області та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.08.2006р. у справі № 1/1039-19/422(1/170-2/39) залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.08.2006р. у справі № 1/1039-19/422(1/170-2/39) залишити без змін.

Головуючий                                                                          О.С. Удовиченко

Судді                                                                                      І.Ю. Панова

М.І. Хандурін