СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.07                                                                                 Справа № 1/539.

Суддя Н.М.Зюбанова, розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбаспромпоставка”, м. Луганськ

до Закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв"язок", м. Київ                     в особі Луганської філії "Український мобільний зв"язок", м. Луганськ

про стягнення  2011 грн. 00 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Снегірьов М.А.,  дов. від 18.08.06 б/н;

від відповідача –Студинецький А.О., дов. від 22.11.06;

в с т а н о в и в:

Суть спору: про стягнення компенсації за необґрунтоване відключення від послуг у сумі 2011 грн. 00 коп.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує з посиланням на відсутність зобов"язання за договором № 2438755/1.10145271 щодо повідомлення про попередження про тимчасову заборону послуг; можливість одержання інформації про заборгованість у Центрі обслуговування абонентів, тощо.

Позивач у запереченнях на відзив відповідача доводи останнього відхиляє та зазначає, що ціну позову визначено з врахуванням ст. 40 Закону України "Про телекомунікації", яка передбачає майнову відповідальність оператора телекомунікацій за безпідставне скорочення послуг у вигляді абонентської плати за один місяць; також позивач наполягає на необхідності здійснення обліку внесків, у т.ч. авансових саме відповідачем на підставі п.3.5 договору № 2438755.

Дослідивши обставини справи, надані  матеріали, вислухавши представників сторін,  суд  дійшов до наступного.

Так, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донбаспромпоставка" /позивачем/ та Закритим акціонерним товариством "Український мобільний зв"язок" /відповідачем/, який є правонаступником Спільного підприємства "Український мобільний зв"язок" згідно п. 1.1 Статуту акціонерного товариства, були укладені чотири договори від 29.09.01 № 618582 з додатковою угодою № 1.10145271, від 29.09.04 № 1873526 з додатковою угодою від 29.09.04, від 12.09.05 № 2438755 з додатковою угодою № 1.10145271, від 22.12.06 № 207713 на надання послуг мобільного зв"язку, за умовами яких відповідач прийняв на себе зобов"язання надавати послуги мобільного зв"язку у межах України, а позивач –проводити розрахунки за них у відповідні строки.

При цьому слід зазначити, що за договором від 29.09.01 № 618582 абонент, тобто позивач, мав номер 3, за договором від 29.09.04 № 1873526 номер –7, за договором від 12.09.05 № 2438755 номер –2 та за договором від 22.12.06 № 207713 номер –7.

Як свідчать матеріали справи, у тому числі оформлені відповідачем письмові відомості щодо наданих ним послуг та проведеною позивачем оплатою /арк.. справи 70/, останньому було відкрито один особовий рахунок № 1.10145271, за яким проводились розрахунки за надані послуги по всіх зареєстрованих номерах абонента, що передбачено п. 7.1 Правил користування мережами мобільного зв"язку СП "Український мобільний зв"язок" /введені в дію наказом ген. директора підприємства від 17.03.97 № 46.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.07.06 відповідач обмежив йому обсяг послуг для вказаних вище номерів, а саме він був позбавлений можливості здійснювати вихідні дзвінки зі своїх телефонів, що викликало багато незручностей у діяльності підприємства, яка пов"язана з перевезеннями вантажів на далекі відстані та необхідністю підтримання постійного зв"язку між працівниками. Як зазначає позивач у позовній заяві, після з"ясування з відповідачем причини обмеження дзвінків, яка полягала у наявності заборгованості, та перерахування позивачем 3000 грн. 00 коп. на користь відповідача, мобільний зв"язок щодо вихідних дзвінків було поновлено 07.07.06 о 17 год. 00 хв.

Пред"являючи до стягнення 2011 грн. 00 коп. у якості компенсації  за необґрунтоване відключення у розмірі абонентної плати за один місяць, позивач насамперед посилається на передбачену ст. 40 Закону України "Про телекомунікації" від 18.11.03 № 1280 /далі –Закону України № 1280/ майнову відповідальність операторів, провайдерів телекомунікацій за ненадання або неналежне надання телекомунікаційних послуг у розмірі абонентної плати за один місяць за безпідставні скорочення чи зміну переліку послуг.

Вартість пакету послуг за зазначеними вище 4-ма договорами складає по 500 грн. 00 коп., а також вартість послуг "Корпоративна група" у сумі 2 грн. 75 коп., тому ціна позову складає 2011 грн. 00 коп.

Позивач наполягає на тому, у т. ч. в усному порядку згідно пояснень повноважного представника при здійсненні фіксації процесу технічними засобами, що відповідач мав попередити його про припинення надання послуг за сім календарних днів, що передбачено,  зокрема, пунктами 2.1.5 договорів від 12.09.05 № 2438755 та від 29.09.04 № 1873526, а   також п. 16 ст. 39 Закону України № 1280. На думку позивача, який обрав для себе авансову форму проведення розрахунків, відповідач сам проводить облік використання коштів, тому йому невідомо про необхідність поповнення особового рахунку.

Оцінивши матеріали справи, у т.ч. додатково надані сторонами документи, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та таким, у задоволенні якого слід відмовити, з огляду на наступне.

Так, правове регулювання правовідносин сторін здійснюється Законом України № 1280, Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, які затверджені постановою КМ України від 09.08.05 № 720 /далі –Правила/.

Як свідчить системний аналіз передбачених законодавством випадків для оператора щодо припинення або скорочення переліку послуг /п. 222 Правил/, а також ті, що вказані у 2-му розділі договорів від 29.09.01 № 618582, від 29.09.04 № 1873526, від 12.09.05 № 2438755, від 22.12.06 № 207713 на надання послуг мобільного зв"язку щодо закриття зв"язку і призупинення надання послуг  відповідач правомірно скористався своїм правом щодо скорочення переліку послуг /вихідні дзвінки абонента/. Матеріалами справи підтверджено повне використання позивачем на особовому рахунку внесеного ним авансу з врахуванням послуг зверх пакету за станом на 06.07.07, що позивач не заперечує. Але його доводи про необхідність попередження про надання послуг протирічать змісту укладених договорів від 29.09.04 № 1873526 та  від 12.09.05 № 2438755, які передбачають попередження про припинення дії договору. У ст. 39 Закону України № 1280 не вказано про обов"язкове письмове попередження про можливе скорочення переліку послуг. Так, відповідач посилається на розсилання перед обмеженням послуг за відповідними телефонними номерами позивача  коротких текстових повідомлень /SMS/ про існуючу заборгованість.

Щодо встановлення самої дати обмеження дзвінків, то за даними відповідача воно сталося з 3 год. 22 хв. 07.07.06 до 16 год. 15 хв. 07.07.06, у той час, як позивач стверджує про обмеження дзвінків 06.07.06. Сторонами не надано належних доказів у підтвердження своїх тверджень, але встановлення конкретного часу обмеження дзвінків суд не вважає перешкодою для розгляду справи, оскільки відповідач не заперечує сам факт такого обмеження та у даному випадку має оцінюватись наявність правових підстав для зміни переліку послуг.

За таких обставин господарський суд не вбачає, що відповідачем було безпідставно обмежено послуги вихідних дзвінків для позивача за укладеними між ними договорами від 29.09.01 № 618582, від 29.09.04 № 1873526, від 12.09.05 № 2438755, від 22.12.06 № 207713 на надання послуг мобільного зв"язку, а тому відсутні підстави для застосування ст. 40 Закону України № 1280, через що у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати покладаються  на позивача  відповідно  до ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,   суд

в и р і ш и в :

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –09.01.07.

Суддя                                                            Н.М.Зюбанова