КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2007                                                                                           № 41/743

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:                                          Смірнової  Л.Г.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:                     Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача - не з’явився

відповідача – Ковриженко О.О. (довір. № 31-Ф/Д від 12.12.06)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ Комерційний банк "Петрокоммерц"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 08.12.2006

у справі № 41/743 (Пилипенко О.Є.)

за позовом                               ЗАТ "Компанія Росток"

до                                                   ВАТ Комерційний банк "Петрокоммерц"

про                                                  розірвання договору іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2006 у справі            № 41/743 задоволено клопотання Закритого акціонерного товариства „Компанія Росток” про забезпечення позову, заборонено Відкритому акціонерному товариству Комерційний банк „Петрокоммерц”  та будь-яким іншим особам вчинювати будь-які дії по розпорядженню, у тому числі відчуженню у будь-який спосіб, а також дії по оформленню та реєстрації права власності на наступне нерухоме майно: корпус ПІК (літ.О) загальною площею 21 952,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Івана Лепсе, будинок 4, яке належить Закритому акціонерному товариству „Компанія Росток” до вирішення спору по суті.

Ухвала суду першої інстанції ґрунтується на тому, що стаття 66 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд за заявою сторони, прокурор чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Згідно листа від 01.12.06 № 968/05 відповідач повідомив позивача про те, що у зв’язку із несплатою ТОВ „Нікре Лімітед Лайебіліті Компані” боргу за кредитним договором, ВАТ Комерційний банк „Петрокоммерц” має намір з 05.12.06 розпочати процедуру звернення стягнення заборгованості за рахунок предмета іпотеки. Оскільки, Закритим акціонерним товариством „Компанія Росток” подано позов про розірвання договору іпотеки з підстав, передбачених статтею 652 Цивільного кодексу України, суд прийшов до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати  ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.12.2006 та припинити провадження у справі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що Господарський суд міста Києва всупереч статті 124 Господарського процесуального кодексу України відкрив провадження у справі № 41/743, яка не підсудна даному господарському суду. В порушення статті 38 даного Кодексу, суд першої інстанції не витребував у позивача  докази, що підтверджують знаходження відповідача в Україні. Місцевим судом не застосовано до спірних правовідносин Угоду про порядок вирішення спорів, пов’язаних із здійсненням господарської діяльності, укладеної державами-учасницями СНД у м. Києві 20.03.92. Стаття 4 даної Угоди вказує, що компетентний суд держави-учасниці Співдружності Незалежних Держав має право розглядати зазначені в статті 1 цієї Угоди спори, якщо на території цієї держави, зокрема, знаходиться контрагент-постачальник, підрядник або той, хто надає послуги (виконує роботи), і спір стосується укладення, зміни і розірвання договорів. Компетентним судом, що повинен розглядати даний спір є, на думку відповідача, суд Російської федерації.

Відповідно до пункту 2 роз’яснення Президії Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування статей 80 та 81 Господарського процесуального кодексу України” № 02-5/612 від 23.08.94 провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 статті 80 ГПК України, якщо при розгляді справи буде встановлено, що спір непідвідомчий господарському суду.

Крім того, відповідач вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про можливість виникнення наслідків у разі незастосування заходів щодо забезпечення позову.

Розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався, у зв’язку з розглядом сторонами питання врегулювання спору в позасудовому порядку.

В судове засідання апеляційної інстанції не з’явився представник позивача заяв, клопотань про неможливість прийняти участь в судовому засіданні не надав.

Матеріали справи містять докази належного повідомлення учасників судового процесу про дату та час розгляду справи, явка представників сторін у засіданні апеляційної інстанції не визнана обов’язковою, колегія вважає можливим здійснити перевірку ухвали Господарського суду міста Києва від 08.12.06 за наявними у справі матеріалами без представників позивача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника  відповідача, колегія суддів встановила наступне:

Закрите акціонерне товариство „Компанія Росток” звернулося з позовом до Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк „Петрокоммерц” про розірвання договору іпотеки.

З метою вжиття заходів забезпечення позову, позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим особам вчинювати будь-які дії по розпорядженню, у тому числі відчуженню у будь-який спосіб, а також дії по оформленню та реєстрації права власності на нерухоме майно. Своє клопотання позивач обґрунтовує тим, що предметом позову виступає розірвання договору іпотеки від 19.05.06 та визнання зобов’язань за цим договором таким, що припинилися у зв’язку з істотною зміною обставин.

Згідно умов даного договору позивач для забезпечення повного та своєчасного виконання боржником зобов’язань за кредитним договором                № 20.2-06/20058 від 19.05.06, укладеного  між відповідачем та ТОВ „Нікре Лімітед Лайебіліті Компані”, надав відповідачу в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме корпус ПІК (літ. О) загальною площею 21 952,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, бул. І.Лепсе, буд. 4.

Ухвалою Господарського суду  міста Києва від 08.12.2006 у справі                № 41/743 заборонено Відкритому акціонерному товариству Комерційний банк „Петрокоммерц”  та будь-яким іншим особам вчинювати будь-які дії по розпорядженню, у тому числі відчуженню у будь-який спосіб, а також дії по оформленню та реєстрації права власності на вищезазначене нерухоме майно.

Забезпечення позову – це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.  66, 67 Господарського процесуального кодексу господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову шляхом, зокрема, заборони відповідачеві, іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

В пункті 3 роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/611 від 23.08.94 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” та пункті 4 листа Вищого  арбітражного суду України № 01-8/516 від 22.09.2000 “Про практику вирішення окремих категорій спорів” вказується на те, що умовою застосування заходів до забезпечення позову, є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Підпунктом 2 пункту 6.4 договору іпотеки від 19.05.06, укладеного між ЗАТ „Компанія Росток” і ВАТ Комерційний банк „Петрокоммерц”, сторони передбачили, що при виникненні іпотечного випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю повідомлення з вказівкою про загальну суму боргових зобов’язань та граничний строк погашення боргових зобов’язань. У випадку непогашення боргових зобов’язань у строк, передбачений у іпотечному повідомленні право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов’язань.

Закрите акціонерне товариство „Компанія Росток” в клопотанні про забезпечення позову посилається на лист ВАТ Комерційний банк „Петрокоммерц” № 968/05 від 01.12.06, в якому останнім встановлений граничний строк погашення заборгованості по кредитному договору до 05.12.06 та який має намір  розпочати процедуру стягнення заборгованості в судовому порядку, в том числі в межах договору іпотеки.

Позивач вказує на існування загрози, що з 01.12.06 право власності на спірне майно може бути безпідставно оформлене на відповідача, і в подальшому відчужене останнім, що може унеможливити повернення майна позивачу.

Підпункт 1 пункту 6.4 договору іпотеки від 19.05.06 передбачає, що у разі виникнення іпотечного випадку (несплата ТОВ „Нікре Лімітед Лайебіліті Компані” будь-якої суми за кредитним договором) відповідачу належить право від власного імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

За змістом статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних  законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно зі статтею 67 ГПК України  арешт можна накладати на майно або грошові суми, що належать тільки відповідачеві, а заборона на вчинення дій може стосуватися лише предмета спору.

В даній справі предметом спору є розірвання договору іпотеки від 19.05.06, відповідно до пункту 6.4 якого ВАТ Комерційний банк „Петрокоммерц” розпочинає процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно: корпус ПІК (літ.О) загальною площею 21 952,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Івана Лепсе, будинок 4, яке належить Закритому акціонерному товариству „Компанія Росток”.

Відповідачем не доведено, що у разі задоволення позовних вимог і прийняття рішення судом першої інстанції на користь позивача воно буде виконано без забезпечення позову.

Враховуючи викладене судова колегія прийшла до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 08.12.2006 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для її скасування не вбачається.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що Господарський суд міста Києва всупереч статті 124 Господарського процесуального кодексу України порушив провадження у справі № 41/743, яка не підсудна даному господарському суду. Компетентним судом, що повинен розглядати даний спір є суд Російської федерації, а тому Господарський суд міста Києва мав припинити провадження у справі № 41/743 на підставі пункту 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу.

Апеляційна інстанція  не може розглядати питання про порушення провадження у справі, оскільки  дане питання відносяться до повноважень суду першої інстанції.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість, в даному випадку, ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.12.2006 щодо забезпечення позову.

Підвідомчість даного спору господарським судам України обґрунтовується наступним:

Стаття 19 Закону України „Про міжнародні договори” встановлює, що чинні міжнародні договори України є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

В пункті 3 роз’яснення № 04-5/608 від 31.05.02 „Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій” зазначається, що господарські суди повинні керуватися вимогами статті 4 ГПК щодо вибору законодавства, яке має застосовуватися у вирішенні господарських спорів за участю іноземного підприємства, організації. Зокрема, частиною 4 статті 4 ГПК передбачено можливість застосування господарськими судами норм права інших держав у випадках, передбачених законом або міжнародним договором. Вибір сторонами українського права як такого, що регулює їх відносини за угодою, означає вибір саме національного законодавства України.

Сторони у пункті 8.1 договору іпотеки від 19.05.06 передбачили право яке застосовується до цього договору, а саме право України.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Закону України „Про господарський суд”, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно з вимогами статей 12-13, статей 38, 39 Закону України „Про зовнішньоекономічну діяльність”, статті 77 Закону України „Про міжнародне приватне право” спори, що виникають між суб’єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб’єктами господарської діяльності, підлягаються вирішенню господарськими судами України. Статтею 77 Закону України „Про міжнародне приватне право” передбачений перелік виключної підсудності, який не є вичерпним. Підсудність  судам є виключною якщо, зокрема, нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України. Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України встановлена виключна підсудність справ, щодо права власності на майно за місцезнаходженням майна.

Нерухоме майно: корпус ПІК (літ.О) загальною площею 21 952,80 кв.м., яке належить Закритому акціонерному товариству „Компанія Росток” знаходиться за адресою: Україна, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, будинок 4.

Враховуючи викладене, у судової колегії  відсутні підстави для скасування  ухвали Господарського суду міста Києва від 08.12.2006.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.12.2006 залишити без змін, апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк „Петрокоммерц” без задоволення.

2. Матеріали справи № 41/743 повернути до Господарського суду    міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Смірнова  Л.Г.

Синиця  О.Ф.

12.04.07 (відправлено)