ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"16" січня 2007 р.
Справа № 16-25/272-05-9049

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Михайлова М.В.

суддів Тофана В.М., Журавльова О.О.

(Розпорядженням Першого заступника Голови суду Бандури Л.І. №144 від 27.11.2006 року справу передано на розгляд даної судової колегії)

при секретарі судового засідання  Друзенко К.В.

за участю представників сторін:

від прокуратури: не з'явився. про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином;

від позивача: Мокрий Р.В., по довіреності;

від відповідача 1: не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином

від відповідача 2: Дукова І.В., по довіреності;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради

на рішення господарського суду Одеської області від  "15" вересня 2006 року

у справі №16-25/272-05-9049

за позовом Приватного підприємства "Бриз"

до: 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна будівельна компанія";

2. Одеської міської ради

про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2005 року Приватне підприємство "Бриз" (далі –Позивач, ПП "Бриз") звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна будівельна компанія" (далі –Відповідач, ТОВ "Південна будівельна компанія") про визнання права власності на двоповерхове нежитлове приміщення кафе "Саванна" загальною площею 191 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог, ПП "Бриз" посилається на наступне.

24.06.2004р. між сторонами по справі  був укладений договір підряду на будівельно-оздоблювальні роботи;

Право власності на спірний об'єкт нерухомості підтверджується робочим проектом кафе, погодженим з компетентними державними органами; Рішенням Управління інженерного захисту території міста від 08.11.2001 року, яким встановлено відповідність робочого проекту інженерного-геологічним умовам; Довідкою Управління архітектури та містобудівництва від 21.04.2001 року;

Крім того, позивач приймав дольову участь у будівництві каналізації "Побережье" КП "Гідропарк "Лузанівка", на території якого розташований спірний нерухомий об'єкт, що, на думку позивача, підтверджує його право власності на об'єкт –літнє кафе.

На підставі вищевикладеного, посилаючись на норми ЦК України, ЗУ "Про власність", позивач просив визнати за ним право власності на двоповерхове приміщення кафе "Саванна".

Рішенням місцевого господарського суду від 24.10.2005 року (суддя Малярчук І.А.) позов задоволено: визнано за ПП "Бриз" право власності на спірний об'єкт нерухомості на підставі ст. 376, 386 ч.2, 392 ЦК України, оскільки позивачем доведена можливість порушення такого права відповідачем.

У квітні 2006 року заступник прокурора Суворовського району м. Одеси звернувся з касаційним поданням, в якому просить рішення місцевого господарського суду від 24.10.2005р. скасувати як постановлене з порушення норм матеріального та процесуального права, посилаючись на таке.

Нерухомий об'єкт, на який судом визнано право власності за ПП "Бриз" розташований на земельній ділянці КП "Гідропарк "Лузанівка", яка є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, представником якої є Одеська міська рада, отже, суд першої інстанції мав залучити до участі у справі у якості третьої особи Одеську міську раду;

Суд першої інстанції невірно послався на ст.376 ЦК України, оскільки земельна ділянка, на якій розташований спірний об'єкт нерухомості, не передавалась ПП "Бриз" у власність, користування, під забудову, або під вже збудований нерухомий об'єкт, про що свідчать листи Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради №02-05/420-08 від 21.03.2006 року та Одеського міського управління Одеської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" №1351 від 04.04.2006 року;

Оскільки позивач не отримав в установленому законом порядку дозвіл на будівництво об'єкту нерухомості, він не міг претендувати на визнання права власності на цей об'єкт.

Постановою ВГСУ від 21.06.2006 року касаційне подання заступника подання задоволено, рішення господарського суду Одеської області від 24.10.2005 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.07.2006 року справу прийнято до провадження суддею Желєзною С.П. та залучено до участі у справі у якості третьої особи Одеську міську раду (надалі –ОМР).

Ухвалою від 16.08.2006 року було змінено процесуальний статус Одеської міської ради з третьої особи на іншого відповідача по справі.

Одеська міська рада проти позову ПП "Бриз" заперечувала, посилаючись на той факт, що будівництво спірного об'єкту нерухомості здійснено без отримання дозволу та затвердженої проектно-правової документації, без оформлення правовстановлюючих документів на користування земельної ділянки. Правові вимоги ПП "Бриз" Одеська міська рада вважає безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.09.2006 року (суддя –Желєзна С.П.) позов задоволено: визнано за ПП "Бриз" право власності на двоповерхове нежитлове приміщення кафе "Саванна" загальною площею 191 кв.м., з огляду на обґрунтованість позовних вимог, відповідність їх нормам законодавства та підтвердженість матеріалами справи.

З апеляційним поданням на рішення місцевого господарського суду від 15.09.2006 року до Одеського апеляційного господарського суду звернувся Заступник прокурора Суворовського району м. Одеси, в якому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційного оскарження заступник прокурора зазначає наступне.

Земельна ділянка, на якій побудовано кафе "Саванна" не передавалась ПП "Бриз" у власність, користування або під забудову;

ПП "Бриз" здійснило самочинне будівництво без дозвільної документації, чим порушила порядок проведення містобудівної діяльності, будівельні норми та правила;

Хибним є висновок суду щодо можливості набуття суб'єктом права власності на об'єкт, який не зданий в експлуатацію, оскільки це стосується об'єктів незавершеного будівництва, яким не є кафе "Саванна".

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційне подання   підлягає  задоволенню   з наступних підстав.

Об'єкт навколо якого склалися спірні правовідносини - кафе "Саванна" (двоповерхова окремо стояча будівля),  є  нерухомим  майном відповідно до п.1 ст.181 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини відповідно до ст.З ЗК України регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.ст. 80, 83 Земельного кодексу України усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, належать територіальній громаді,  яка реалізує своє право на землі,  що  перебувають  у  комунальній власності безпосередньо  або через органи місцевого самоврядування.

Таким чином землі комунального підприємства "Гідропарк "Лузанівка" є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, представником якої є Одеська міська рада.

До виключної компетенції Одеської міської ради згідно з п.34 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.116 Земельного кодексу України відноситься вирішення питань у сфері регулювання земельних відносин, а саме:

розпорядження землями територіальної громади м, Одеси;

надання в користування земель комунальної власності;

здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності.

Таким чином, враховуючи, що спірний об'єкт є невід'ємною частиною земельної ділянки, на якій він побудований, суд при вирішенні спору по суті безпідставно не прийняв до уваги твердження відповідача Одеської міської ради щодо здійснення позивачем будівництва спірного об'єкта нерухомості без належного дозволу на земельній ділянці, на яку у ПП "Бриз" відсутні правовстановлюючі документи, що в свою чергу призвело до здійснення самочинного будівництва та тягне за собою незаконність заявлених вимог.

Задовольняючи позовні вимоги ПП "Бриз", суд дійшов до висновку, що будівництво кафе "Саванна" не підпадає під кваліфікацію самочинного будівництва, оскільки позивачем був отриманий певний перелік необхідних для здійснення будівництва узгоджень.

З такими висновками господарського  суду  колегія  суддів  не може  погодитися, оскільки вони є помилковими і не відповідають вимогам чинного законодавства та матеріалам справи.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про архітектурну діяльність" законодавство про архітектурну діяльність базується на Конституції України і складається із Закону України "Про основи містобудування", цього Закону, інших нормативно-правових актів у сфері містобудування та архітектурної діяльності.

Згідно з ч.2 ст.18 Закону України "Про містобудування" будівництво об'єктів містобудування (об'єктів архітектурної діяльності) здійснюється з дозволу відповідних рад.

Статтею 22 наведеного Закону передбачено, що забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом.

Встановлено, що будівництво (реконструкцію) ПП "Бриз" здійснено за відсутністю передбаченої законодавством необхідної документації, а саме:

правовстановлюючих документів на право володіння чи користування земельною  ділянкою,  що  передбачено  ст.125  Земельного  Кодексу  України,  або  згоди  власника  земельної ділянки (Одеської міської ради відповідно до ст.83 Земельного кодексу України) на забудову земельної ділянки, що передбачено ч.3 ст.24 Закону України „Про планування і забудову територій);

дозволу   Одеської    міської   ради   на   будівництво   об'єкта   містобудування, необхідність наявності якого передбачено ст.ст.18,21    закону України „Про основи містобудування", ст. 24 Закону України „Про планування і забудову територій";

дозволу на виконання будівельних робіт, яке видається Інспекцією Державного архітектурно-будівельного   контролю,  необхідність  наявності  якого  передбачено  ст.24 Закону  України „Про  планування і  забудову територій",  „Положенням  про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт" п. 1, 2.

Відповідно до частини першої ст. 376 Цивільного кодексу України, ст. 5.1. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політики України від 05 грудня 2000 року №273, п.8.4 Правил забудови міста Одеси, затвердженими рішенням  Одеської міської ради № 1716-ХХІУ від 26.09.2003 р. - будинок, спорудження, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведений для цієї мети або без належного дозволу, або належним чином затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Так, розглядаючи питання про погодження на підготовку матеріалів попередньої згоди міста розташування об'єкта, Одеська міська рада в листі від 20.04.01 № 03-408 вих. зазначала, що цей дозвіл не є гарантією надання земельної ділянки та підставою для початку будівельних робіт.

В акті вибору та обстеження земельної ділянки від 04.10.2001 року міжвідомчою комісією виконкому Одеської міської ради зазначено, що об'єкт є незавершеним самовільним будівництвом.

У довідці Управління архітектури та містобудування від 21.04.2001 року щодо роботи комісії по перевірці території Гідропарку Лузанівка, також зазначено, що ПП "Бриз" є об'єктом самовільного будівництва.

Колегія  суддів  зазначає, що Вищий Господарський Суд України, задовольняючи касаційне подання заступника прокурора Суворовського району м. Одеси, та повертаючи справу на новий розгляд також зазначав, що згідно із ч.3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під вже збудоване нерухоме майно. Тому колегія  суддів  з висновком господарського суду, що спірне будівництво не підпадає під кваліфікацію самочинного, погодитися не можна.

Колегія  суддів  зазначає,  що  ПП  „Бриз” неодноразово звертався до   Одеської міської ради з проханням надати в оренду земельну ділянку, але у зв'язку з відсутністю оформлення загального відводу земельної ділянки Гідропарку "Лузанівка", вирішити це  питання було  неможливо.

Господарський  суд,  посилаючись  на ст.376 ЦК України порушив вимоги п.3 зазначеної статі, оскільки право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Земельна ділянка, на якій побудовано кафе «Саванна»не передавалася ПП «Бриз»у власність, у користування, під забудову зазначеного кафе, так само як і не передавалась під вже збудоване нерухоме майно, про що свідчать листи Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради № 02-05/420-08 від 21.03.2006 р. та Одеського міського управління Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах»№1351   від 04.04.2006 р.

ПП «Бриз» не  надав суду  доказів отримання у встановленому законом порядку земельної ділянки, на якій проведено самочинне будівництво , а   суд зробив неправильний висновок, що позивач набув право власності на самочинне будівництво.

Необґрунтовано господарський  суд  послався на вимоги п.2 ст. 331 ЦК України стосовно визнання права власності на новостворене нерухоме майно(житлові будинки, споруди тощо), яке виникає з моменту завершення будівництва, так як воно передбачає наявність затвердженого у встановленому законом порядку акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництва об'єкта в експлуатації.

Колегією  суддів  встановлено,  що  в матеріалах справи знаходиться відповідний акт без підписів Голови державної комісії та всіх її членів, що не є підставою для оформлення права власності на збудований об'єкт.

Колегія  суддів  вважає  неправомірним посилання господарського  суду на правові позиції господарського суду щодо можливості набуття суб'єктом права власності на об'єкт, який не зданий в експлуатацію, що підтверджується листом Вищого арбітражного Суду України № 01-8/98 від 31.01.01, оскільки це стосується об'єктів незавершеного будівництва, яким не є кафе "Саванна".

Таким чином, при розгляді справи та постановлені господарським судом Одеської області 15.09.06 рішення № 16-25/272-05-9049 мали місце порушення норм матеріального та процесуального права, що привело до винесення по суті неправильного рішення.

Згідно з ст.31, п.2 ст.32 Закону України „Про власність" комунальна власність (адміністративно-територіальних одиниць) входить до складу державної власності, а суб'єктами права комунальної власності є останні в особі обласних, районних, міських, сільських рад. Оскільки ст.120 Земельного кодексу України передбачено перехід права на земельну ділянку при переході права власності на будівлю і споруду до фізичних або юридичних осіб, рішення господарського суду по  справі може бути використане ПП „Бриз" для безпідставного набуття ним прав на незаконно займану земельну ділянку на території комунального підприємства „Гідропарк „Лузанівка", що належить Одеській територіальній громаді, тобто існує реальна загроза порушення державних інтересів та інтересів Одеської територіальної громади щодо права володіння землями. Тому  рішення  підлягає  скасуванню,  апеляційне подання –задоволенню, в  позові  слід  відмовити.

Керуючись ст. ст.  99,101,103-105 ГПК України,  суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання Заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення господарського суду Одеської області від  15 вересня 2006 року у справі № 16-25/272-05-9049  задовольнити,   рішення господарського  суду  –скасувати, в  позові  відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                            М.В. Михайлов

Суддя:                                                                                В. М. Тофан

Суддя:                                                                                 О.О. Журавльов