СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

19 березня 2007 року

Справа № 2-16/12479-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Дугаренко О.В.,

суддів                                                                      Голика В.С.,

Градової О.Г.,

секретар судового засідання                                        Василевська С.В.

за участю представників сторін:

позивача: Абсеметов З.Н., дов. № 1/9/10-00, від 09.01.07 р.,

відповідача: Аркатова В.В., дов. б/н, від 24.07.06 р.,

прокурор: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Сакської об'єднаної державної податкової інспекціі в Автономній Республіці Крим на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Омельченко В.А.) від 16-25 січня 2007 року по справі № 2-16/12479-2006

за позовом           Сакського міжрайонного прокурора (вул. Леніна, 34,Саки,96500)

в інтересах держави в особі  Сакської об’єднаної державної податкової інспекції  в Автономній Республіці Крим (вул. Курортна, 57, Саки,96500)

до           Сакського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (вул. Промислова, 9,Саки,96500)

про стягнення 756874,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 16-25.01.2007 р. у справі № 2-16/12479-2006 позовні вимоги Сакської об’єднаної державної податкової інспекції задоволено частково та постановлено стягнути з Сакського виробничого водопровідно-каналізаційного господарства 2228,44 грн. заборгованості перед бюджетом з податку на додану вартість, 4038,27 грн. заборгованості перед бюджетом з податку на землю, а також судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. В іншій частині позову відмовлено з підстав необґрунтованості та не доведеності позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду, Сакська ОДПІ звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення Господарського суду АР Крим  скасувати та винести нове рішення, яким позовні вимоги Сакської ОДПІ задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу відповідач мотивує порушенням застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповним з’ясуванням обставин справи.

Зокрема вказує, що станом на 01.07.2006 р. за підприємством відповідача рахується заборгованість перед бюджетом в розмірі 756533,22 грн.

На думку Сакської ОДПІ,  при винесенні рішення судом  не взято до уваги той факт, що відповідно до п. 7.7 ст. 7 Закону України № 2181-Ш від 21.12.2000 р. податковий борг погашається заздалегідь погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а у разі одночасного виникнення по різним податкам, зборам (обов’язковим платежам) –в рівних пропорціях. Аналогічне положення міститься також в Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за дотриманням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом ДПА України № 276 від 18.07.2005 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 р. за № 843/11123.

Позивач також вказує, що розподіл коштів платників, які від нього надходять,  здійснюється в автоматичному режимі. Програма по веденню особових рахунків самостійно розподіляє кошти, що поступили, в порядку календарної черговості.  З огляду на викладене, Сакська ОДПІ вважає, що її дії по направленню коштів платника спри сплаті поточних зобов’язань в рахунок погашення його податкового боргу, що виник раніше, є правомірними.

В судовому засіданні представник Сакської ОДПІ апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти скарги заперечував, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Судова колегія, розглянувши справу  встановила наступне.

Сакська ОДПІ просить стягнути з відповідача 756 874,89 грн. заборгованості перед бюджетом, в тому числі 752 369,74 грн. податкового боргу з ПДВ, 4163,48 грн. –податкового боргу з земельного податку та 341,67 грн. - податкового боргу з комунального податку.

При цьому, податковий борг відповідача з ПДВ у загальному розмірі 752 369,74 грн.  складається з суми самостійно узгоджених, але не в повному обсязі сплачених зобов’язань, визначених відповідачем у податкових деклараціях та уточнюючих деклараціях, несплачених штрафних санкцій, нарахованих податковим повідомленням-рішенням № від 09.03.2006 р. в розмірі 20121 грн. та податковим повідомленням-рішенням № від 26.05.2006 р. в розмірі 36798,12грн., а також нарахованої в автоматичному порядку за період з 02.09.2003 р. по 29.06.2006 р.  пені в розмірі 83387,86  грн.

Податковий борг відповідача з податку на землю в розмірі 4163,48 грн.  складається з суми самостійно узгоджених, але не сплачених в повному обсязі зобов’язань, визначених відповідачем у податковому розрахунку № 605 від 31.01.2006 р. за період з січня 2006 р. по травень 2006 р., несплачених штрафних санкцій, нарахованих на підставі акту перевірки № 150/1503 від 16.02.2006 р. та пені в розмірі 5,72 грн.

Податковий борг відповідача з комунального податку в розмірі 341,67 грн.  складається з суми самостійно узгоджених, але не в повному обсязі сплачених зобов’язань, визначених відповідачем у податковому розрахунку комунального податку за 1 квартал 2006 р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України „Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов’язкових платежів) у встановлені законами строки.

Згідно з п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” №2181-Ш від 21.12.2000 р.  з наступними змінами і доповненнями,  платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідачем надані до матеріалів справи платіжні доручення, якими він протягом спірного періоду здійснював сплату спірних податків і зборів, що підтверджується вказаними у платіжних дорученнях призначеннями платежів.

В силу ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Судова колегія вважає надані відповідачем платіжні доручення належними і допустимими доказами сплати спірних податкових зобов’язань, виходячи з наступного.

П.п. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” № 2181-Ш від 21.12.2000 р. визначає, що джерелами самостійної сплати податкових зобов’язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні грошові кошти, в тому числі отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна тощо.

Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (ст. 22). Конституція України має вищу юридичну силу (ст. 8).

Ст. 3 Закону України „Про власність” передбачено, що суб’єктами права власності в Україні визнаються: народ України, громадяни, юридичні особи та держава. При цьому, згідно зі ст.. 4 цього Закону власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України № 2181-Ш від 21.12.2000 р.  активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу.

П. 11.4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України № 276 від 18.07.2005 р. та зареєстрованої в Мінюсті України 02.08.2005 р. за № 843/11123, визначає, що під погашенням податкового боргу за певним видом платежу слід розуміти зменшення абсолютного значення від'ємного сальдо розрахунків платника з бюджетом та пені, підтверджене відповідним документом.

Таким чином, доказом самостійної сплати податкового боргу платником податку може бути лише його документи (в т.ч. платіжні доручення) з відповідним призначенням платежу.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону України “Про платіжні системи та переказ грошей в Україні”від 05.04.2001 р. №2346-Ш з наступними змінами і доповненнями при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Дата прийняття  розрахункового документу на виконання фіксується банком. При цьому, під переказом розуміється рух певної  суми грошових коштів з метою їх зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі (ст. 1 Закона).

Надані суду платіжні доручення про сплату зобов’язань у 2005, 2006р.р. оформлені належним чином, містять посилання на призначення платежів та прийняті банком до виконання.

З матеріалів справи  судовою колегією  вбачається, що податкові зобов’язання з ПДВ, визначені у податкових деклараціях за березень-грудень 2005 р., січень-травень 2006 р., а також податкових зобов’язань та штрафних санкцій, визначених ним в уточнюючих розрахунках за січень 2005 р., червень 2005 р., квітень 2005 р., липень 2004 р., вересень 2004 р., листопад 2005 р., жовтень 2005 р, всього в сумі 647765,50 грн. відповідач оплатив частково в сумі 645537,06 грн., що підтверджується  платіжними дорученнями та вказаними в них призначеннями платежів, а також листами відповідача про зарахування переплати з ПДВ в рахунок погашення зобов’язань та штрафних санкцій, нарахованих в уточнюючих розрахунках, контр розрахунком відповідача.

Таким чином, заборгованість відповідача з ПДВ складає 2228,44 грн., яку суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь бюджету.

Крім того, наданими відповідачем платіжними дорученнями підтверджується сплата ним частково податкових зобов’язань з податку на землю за період з січня по травень 2006 р. в сумі 965,41грн., заборгованість складає 85,44 грн.

Сплата штрафних санкцій, застосованих згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 01.03.2006 р.,  на загальну суму 3947,11 грн. та пені в розмірі 5,72 грн. документально не підтверджується, у зв’язку з чим судова колегія  вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими в частині стягнення 4038,27 грн. земельного податку (85,44грн. + 3947,11грн. +5,72грн.).

Щодо комунального податку за 1 квартал 2006 р. в розмірі 918 грн., то сплата його в повному обсязі підтверджується платіжним дорученням № 2805 від 14.04.2006 р., у зв’язку з чим доводи позивача про те, що Сакським ВПВКГ було сплачено лише 576,33 грн. комунального податку, а заборгованість складає 341,67 грн., є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій з ПДВ, застосованих податковими повідомленнями-рішеннями № від 09.03.2006 р. у сумі 20121 грн. та № від 26.05.2006 р. у сумі 36798,12 грн. судова колегія вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вказані податкові повідомлення-рішення постановою господарського суду Автномної Республіки Крим у справі № 2-16/16187-2006А та постановою господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 2-16/16188-2006А визнані нечинними, постанови суду набрали законної сили.

Необґрунтованими є і позовні вимоги позивача про стягнення нарахованої в автоматичному режимі пені за несвоєчасне погашення податкового зобов'язання з ПДВ  в сумі 83387,86 грн.

Так, п. 1.4 ст. 1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” визначає, що пеня –це плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов'язання.

Згідно з п.п. 16.1.1 п. 16.1 ст. 16 Закону України № 2181-Ш після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

В той же час, розрахунок пені здійснено позивачем в автоматичному режимі виходячи з даних про відсутність оплати зобов’язань у зв’язку з тим, що оплата 2005-2006р.р. зараховувалась ним в рахунок погашення боргу 2003-2004р.р., що не відповідає фактичним обставинам та фактичним данним про сплату відповідних зобов’язань 2005-2006 р.р, у зв’язку з чим є необґрунтованим.

Враховуючи, що позивачем не надано належних доказів правомірності розрахунку пені з ПДВ в розмірі 83387,86 грн., судова колегія вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Як слідує з матеріалів справи та пояснень позивача, податковий борг відповідача з ПДВ в розмірі 752 369,74 грн., 4163,48 грн. –з земельного податку та 341,67 грн. –з комунального податку виник внаслідок того, що податковий орган розпоряджався коштами платника на свій розсуд та здійснював погашення податкового боргу платника, що виник раніше, керуючись п. 7.7 ст.. 7 Закону України № 2181-Ш від 21.12.2000 р., що і призвело до  утворення вищевказаного податкового боргу.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про невідповідність вимогам законодавства України таких дій позивача з огляду на наступне.

Дослідивши положення даної норми Закону, якою встановлена рівність бюджетних інтересів та передбачено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях, суд доходить висновку, що вказана норма стосується платників податків, адже податкові зобов’язання та податковий борг згідно з вимогами ст. 1 даного Закону погашає саме він, і п. 7.7 ст. 7 Закону не дає права  податковим органам направляти кошти підприємства на свій розсуд.

Крім того, серед прав органів державної податкової служби, передбачених ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” немає права самостійно, без згоди на те платника податків або відповідного рішення суду, визначати призначення платежу. Орган державної податкової служби має право лише вимагати від платника податків, діяльність яких перевіряється, усунення виявлених порушень податкового законодавства.

Таким чином, судова колегія вважає, що самостійне розпорядження органами ДПІ коштами платника і направлення їх на погашення податкового боргу, всупереч волі платника податків, є недопустимим та суперечить також ч. 2 ст. 19 Конституції України, яка зобов’язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб діяти тільки з підстав, в межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України, а також ст.. 13 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”.

За таких обставин справи,  судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. а отже, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 16-25 січня 2007 року у справі № 2-16/12479-2006 залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.В. Дугаренко

Судді                                                                      В.С. Голик

О.Г. Градова