ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.01.2007
Справа № 4/263

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М.
(доповідача)

суддів: Головка В.Г.,Чохи Л.В.

при секретарі судового засідання:
Ревковій Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача -  ОСОБА_1, фізична особа-СПД;

від відповідача -   Ромаданова Г.Г.. довіреність б/н від
30.11.06;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - суб"єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Кіровоград  на
рішення господарського суду Кіровоградської області від 30.11.06р.  у справі № 4/263

за позовом   фізичної особи - суб"єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Кіровоград

до
акціонерного
товариства закритого типу "Футбольний клуб "Зірка Нібас", м.
Кіровоград

про  визнання права власності, зобов"язання
вчинити певну дію та стягнення 3300,0 грн.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 24.01.07, за
згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини
постанови.

Суб”єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1, м. Кіровоград звернувся з позовом до акціонерного
товариства закритого типу “Футбольний клуб “Зірка Нібас”, м. Кіровоград про
визнання права власності, витребування майна з незаконного володіння, стягнення
3300 грн. упущеної вигоди.

17.08.06 позивач уточнив позовні
вимоги, і просив визнати право власності на холодильну вітрину, стягнути
вартість холодильної вітрини у сумі 5000,0 грн., стягнути 3300,0 грн. упущеної
вигоди, 7000,0 грн. збитків,  які склали
вартість 302 батона ковбаси.

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 30.11.06 по справі № 4/263 (суддя Хилько Ю.І.) в
задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки укладеним між сторонами
договором оренди нежитлового приміщення та майна передбачені умови
односторонньої відмови від договору, а неотримання відповідачем вигоди від
укладання договору на холодильне устаткування з третьою особою, позивачем не
доведено.

Не погодившись із рішенням, позивач
надав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та вирішити
справу по суті позовних вимог, посилаючись на такі обставини.

Суд першої інстанції не звернув
уваги на те, що згідно статті 291 Господарського кодексу України одностороння
відмова від договору оренди не допускається, а також на те, що в матеріалах
справи є акти від 04.10.04 та від 04.10.04 про те, що в холодильному обладнанні
302 батона ковбаси мали неприємний запах, які
в подальшому були знищені відповідачем. Якщо б відповідач належним чином
виконував свої зобов”язання щодо енергопостачання,  позивачем не були б понесені збитки.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення представників сторін,  перевіривши матеріали справи і рішення, яке
прийняте судом першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

01.07.2004  року
між  позивачем  та
відповідачем укладено
договір  оренди НОМЕР_1 (далі -
Договір), предметом якого  є оренда
відокремленої площі нежитлового приміщення
для  розміщення  магазину по
продажу продовольчих  товарів  в магазині
“Космос”,  розташованого за
адресою:   АДРЕСА_1. Крім того Договором
передбачена оренда холодильної камери та
холодильного устаткування ( пункт 3.1 Договору).

Згідно  до
пункту 3.1 Договору  плата  за
надані послуги  визначається
в  розмірі орендної  плати, з
яких  комунальні  послуги 708 грн. 33 коп., оренда  холодильної
камери та  холодильної  установки 41 грн. 67 коп., ПДВ 150 грн.,
а  всього 900 грн. щомісячно. У
відповідності  до  вимог
пункту 3.3 Договору   оплата  орендних платежів повинна  здійснюватися
щомісячно до  05 числа  поточного
місяця.

Пунктом 4.2 Договору
передбачалась  можливість розірвання  договору
в  односторонньому  порядку у
разі  несвоєчасної   оплати
за  оренду з  попередженням
про  це  в 5-ти
денний   термін.

21.09.2004   року
відповідачем   видано наказ
НОМЕР_2 про  розірвання  Договору
оренди з  позивачем  згідно до пункту  4.2. Договору.

29.09.2004  року
позивачу  направлено повідомлення
НОМЕР_3 про  необхідність з'явитись в
магазин “Космос” на 11 год. 04.10.2004
року  у  зв'язку
з  розірванням  договору оренди, для здійснення  приймання-передачі  орендованого
майна, та  погашення орендарем   заборгованості  по
орендній платі.

Згідно до частини 1 статті 651
Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за
згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже зазначалось вище, сторони
пунктом 4.2 Договору узгодили, що у разі несвоєчасної сплати орендарем орендної
плати орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір з
попередженням орендаря у 5-ти денний строк.

Відповідач направив позивачу наказ
про розірвання Договору оренди від 21.09.04 НОМЕР_2,  та лист від 29.09.04 НОМЕР_3, отримання яких
підтверджує позивач в своїй претензії від 08.10.04.

Тобто, оскільки відповідачем не
надано доказів вручення позивачу зазначеного наказу та листа, датою розірвання
договору слід вважати 14.10.04.

На виконання умов договору
відповідач передав   позивачу об'єкти
оренди (приміщення та холодильне устаткування). Однак  відповідач,
в порушення  умов  договору, не
сплатив орендодавцю  орендну плату
за серпень та  вересень 2004 року. Крім
того, позивачем, в порушення пункту 2.2 Договору, не дотримувались правила
пожежної безпеки.

20.09.2006  року у зв'язку з відсутністю у позивача
дозволу органу  пожежного  нагляду
на початок роботи, державним інспектором пожежного нагляду був  опломбований електричний щиток в приміщенні
магазину, та заборонено  його подальше
використання.

Згідно до Порядку видачі
органами  державного пожежного нагляду
дозволу на початок роботи підприємства та
оренду приміщень, затвердженого постановою  Кабінету
Міністрів  України  від 14.02.2001 року № 150, для одержання
дозволу власник (орендар) подає  до
відповідного органу державного пожежного нагляду заяву за зразком,  передбаченим
додатком 1, матеріали оцінки (експертизи) протипожежного  стану підприємства, об'єкта чи приміщення, а
для одержання дозволу на  оренду
приміщень також копію договору оренди. За збитки, яких зазнали юридичні чи
фізичні особи внаслідок обґрунтованої відмови у видачі  дозволу або його скасування, органи
державного пожежного нагляду
відповідальності не  несуть.

Згідно до повідомлення НОМЕР_4 факт
здійснення  підприємницької діяльності
приватним підприємцем  ОСОБА_1 без
отримання дозволу на  початок  роботи
було виявлено  інспектором з
пожежного  нагляду  ОСОБА_2
20.09.2004 року, та у
відповідності до статті 10 Закону України “Про пожежну безпеку” винесено
постанову про застосування запобіжних заходів на зупинення експлуатації  холодильної установки, яку орендував ОСОБА_1

У зв'язку з тим, що в холодильнику
знаходились продукти харчування, інспектором було опломбовано лише дверцята
на  холодильній  установці без
відключення  її від  джерела живлення. Постанова  про
вжиття   запобіжних  заходів
була  проведена в присутності реалізатора
приватного підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_3 та працівників магазину “Космос”.

Відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу України встановлено, що  кожна
сторона  повинна довести  ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і  заперечень.
Докази подаються сторонами та  іншими
учасниками  судового  процесу.

На
підтвердження  позовних вимог про
стягнення з відповідача 5000  грн.
на  відшкодування  вартості
холодильної вітрини, позивач
надав до  суду накладну НОМЕР_5 та
квитанцію до прибуткового  ордера
НОМЕР_25 від 07.07.2004  року про
проведення оплати позивачем  ТОВ “Дан”
коштів  в
розмірі 5000 грн. за вітрину холодильну. Вказані  документи
підтверджують факт проведення вказаного платежу, однак не є належними
доказами знаходження вітрини в орендованому
приміщенні, а тим більше факту заволодіння  цією
вітриною відповідачем.

Згідно до пункту 3.1 Договору
оренди від 01.07.2004 року НОМЕР_1 позивач
отримував  від  відповідача холодильну камеру та холодильну установку,
а  можливість встановлення позивачем
додаткової холодильної вітрини  договором
не обумовлювалась. Суд не вбачає наявності договірних або  позадоговірних зобов'язань відповідача перед
позивачем щодо заявлених   вимог про
стягнення 5000 грн. вартості холодильної вітрини, оскільки  вважає
недоведеним  факт знаходження
цієї   холодильної вітрини в орендованому
приміщенні, заволодіння  цією вітриною
відповідачем, чи прийняття холодильної вітрини відповідачем на зберігання.

Відповідно до  статті 34 Господарського  процесуального  кодексу
України обставини  справи,
які  відповідно  до законодавства повинні  бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть  підтверджуватись
іншими  засобами  доказування. Отже, не можуть бути
прийняті  до уваги,   як
належний доказ по справі,
пояснення працівника   позивача
ОСОБА_4 про  привласнення   керівником
відповідача  Ковальською
холодильної вітрини  та  інших
речей, які  останньою  давались
при  проведенні   перевірки
в  порядку  статті 97 КПК України     працівниками  Кіровського ВМ УМВС України в
Кіровоградській  області  за
заявою   приватного  підприємця
ОСОБА_1.

Оскільки відсутні підстави для
задоволення   позовних  вимог про
стягнення з відповідача 5000,0 грн. вартості холодильної вітрини  через
недоведеність позивачем факту її знаходження  в
орендованому  приміщенні, колегія
суддів вважає, що господарський  суд  дійшов до вірного висновку про   відмову у
задоволенні позовних  вимог і
про  стягнення  упущеної
вигоди в  розмірі 3300 грн., яка
склала орендну плату цієї холодильної вітрини за договором НОМЕР_6. Крім того,
слід зауважити, що пунктом 5.1 укладеного позивачем з ОСОБА_5 договору  оренди холодильної  вітрини НОМЕР_6   встановлено
орендну  плату  в
розмірі  200 грн. Договір  було
розірвано  з 20.02.2005  року, тобто
він  діяв менше  одного місяця.

Вказаний  договір було
укладено  без   волевиявлення   позивача
про  створення  правових
наслідків  для  сторін, оскільки згідно до пункту 4.1
вказаного договору  сторони узгодили,
що  договір діє з  моменту
прийняття  орендованого  об'єкту за
Актом приймання-передачі.

Згідно до пункту 1.3 договору   загальна
балансова  вартість орендованого
об'єкта   становить 6500  грн.,
в той час коли   позивачем  до
суду  надані    документи
про  вартість   холодильної
вітрини у сумі  5000  грн. (том 1 а.с.17).

Щодо позовних вимог про стягнення
7000,0 грн. вартості 302 батона ковбаси, то слід зазначити наступне.

Як
вбачається  із  матеріалів
справи,  позивачем  до
суду  надано    товарно-транспортну  накладну НОМЕР_7  про
постачання   ковбасних  виробів позивачу   ТОВ “Менський сир” (том 1 а.с.114)  та
накладну НОМЕР_8   про  передачу цих виробів для   реалізації
ОСОБА_4 (том 1 а.с. 76). Судом
оцінюється   об'єктивність  викладених в даних документах відомостей,
враховуючи явну  невідповідність
зазначених у  вказаних документах  дат, оскільки
передача  ковбасних  виробів
для  реалізації  ОСОБА_4 документально  оформлена
раніше  на  5 днів від
дати  їх  отримання від
постачальника.

Згідно санітарних  правил “Умови, терміни зберігання  продуктів, що
особливо  швидко  псуються" 42-123-4117-86 термін  зберігання ковбас  варених
вищого  ґатунку складає 72 години,
першого  та  другого
гатунку-48  годин, третього
ґатунку -48  годин (при  температурі
зберігання +2-+6°С); ковбас ліверних вищого та першого ґатунку - 48  годин, другого ґатунку - 24 години, третього
ґатунку - 12 годин (при температурі зберігання +2-+6°С); виробів в оболонці
(шинки) - 72 години (при температурі зберігання +2-+6°С); фасованих ковбасних
виробів, упакованих в полімерну плівку під вакуумом - 48 годин (при температурі
зберігання +2-+6°С).

Згідно ГОСТ 16290-86 ковбаси
варено-копчені зберігаються не більше 15 діб (при температурі   зберігання
+12-+15°С);   згідно   ГОСТ
16351-86   ковбаси   напівкопчені зберігаються не більше 10 діб
(при температурі зберігання до +12°С) та не більше 15 діб  (при температурі зберігання до +6°С).

Приймаючи  до
уваги, що ковбасні  вироби  зберігались
в  холодильнику   з
07.07.2004  року  по
04.10.2004, тобто  на  протязі
2-х  місяців та  27 днів, тому суд  вважає, що
встановлені  терміни  для
їх  зберігання були порушені  з
вини  позивача, оскільки  за
його  твердженням   відповідач втрутився  в  його
господарську  діяльність лише 21.09.2004
року.

Згідно
до  направленої позивачем
Акціонерному товариству закритого  типу
“Футбольний  клуб “Зірка Нібас”  позовної
заяви  від 15.11.04, вартість  завезених
позивачем  продовольчих  товарів
оцінювалась ним в  розмірі  2503 грн. 50
коп.

Оскільки позивачем не надані до
суду докази, які б підтверджували
кількість і вартість продукції, яка знаходилась в орендованому
холодильному устаткуванні, та позивачем не доведена вина відповідача у псуванні
продукції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного
висновку про відмову в задоволенні позовних вимог і в цій частині позову.

Підстави для скасування рішення,
які передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України,
відсутні.

Державне мито за перегляд справи по
апеляційній скарзі покладається на скаржника.

На підставі викладеного та,
керуючись статтями 49, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 30.11.06 по справі № 4/263 залишити без змін.

Постанова
може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя
О.М.Лисенко

Суддя                                                                                                 В.Г.Головко

Суддя                                                                                                 Л.В.Чоха