СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

18 грудня 2007 року

Справа № 2-27/10673-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Плута В.М.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

представник позивача не з'явився, Відкрите акціонерне товариство "Білогірський завод будівельних матеріалів";

представник відповідача: не з'явився, Державна податкова інспекція у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 06 вересня 2007 року у справі № 2-27/10673-2007А

за позовом           відкритого акціонерного товариства "Білогірський завод будівельних матеріалів" (вул. Бойко, 4,Білогірськ,97600)

до           Державної податкової інспекції у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим (вул. Мира, 1,Білогірськ,97600)

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 06 вересня 2007 року у справі № 2-27/10673-2007А (суддя Н.В. Воронцова) задоволено позов відкритого акціонерного товариства “Білогірський завод будівельних матеріалів”.

Визнано нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим № /0 від 12 липня 2007 року про зобов’язання сплатити штраф у розмірі 596,67 грн.; № /0 від 12 липня 2007 року про зобов’язання сплатити штраф у розмірі 2275,04 грн.; № /0 від 12 липня 2007 року про зобов’язання сплатити штраф у розмірі 2481,25 грн.

Постанова суду обґрунтована тим, що доказів того, що нарахування застосованих до відкритого акціонерного товариства “Білогірський завод будівельних матеріалів” штрафних санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями здійснено правильно та правомірно, на підставі первинних документів відкритого акціонерного товариства “Білогірський завод будівельних матеріалів”, Державною податковою інспекцією у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим суду не надано.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову господарського суду першої інстанції, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована посиланнями Державної податкової інспекції у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим на порушення господарським судом Автономної Республіки Крим норм матеріального та процесуального права, неповне з’ясування всіх обставин справи. Зокрема апелянт вказує на те, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не прийнятий до уваги той факт, що кошти, що надійшли на сплату зобов’язань з податку були спрямовані на погашення заборгованості у порядку календарної черговості настання граничних термінів їх сплати.

У судове засідання 20 грудня 2007 року представники сторін не з’явились, про місце і час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2007 року та судовими повістками, які були відправлені рекомендованою кореспонденцією та отримані сторонами по справі, що підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення..

Від Державної податкової інспекції у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим надійшла телеграма про відкладення розгляду справи з причини неможливості забезпечення явки представника у судове засідання. Судова колегія не знайшла підстав для задоволення заявленого клопотання, оскільки Державна податкова інспекція у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим не надала доказів поважності причини неможливості явки представника у судове засідання.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Явка представників сторін у судове засідання не визнавалась обов’язковою, отже, враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги, судова колегія ухвалила розглянути справу за відсутністю учасників судового процесу за наявними в матеріалах справи доказами.

Повторно переглянувши матеріали справи в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія Севастопольського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Державною податковою інспекцією у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим було проведено невиїзну документальну перевірку своєчасності плати за користування надрами загальнодержавного значення відкритим акціонерним товариством “Білогірський завод будівельних матеріалів”, про що складений відповідний акт перевірки № 714/15-03 від 26 червня 2007 року.

Вказаною перевіркою встановлено порушення відкритим акціонерним товариством “Білогірський завод будівельних матеріалів” вимог підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”, що виразилося у несвоєчасній сплаті узгодженої суми податкового зобов’язання по платі за користування надрами загальнодержавного значення за 2006–2007 роки.

На підставі вказаного акта перевірки, Державною податковою інспекцією у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим винесено податкові повідомлення-рішення № /0 від 12 липня 2007 року про зобов’язання сплатити штраф у розмірі 596,67 грн.; № /0 від 12 липня 2007 року про зобов’язання сплатити штраф у розмірі 2275,04 грн.; № /0 від 12 липня 2007 року про зобов’язання сплатити штраф у розмірі 2481,25 грн.

Відкрите акціонерне товариство “Білогірський завод будівельних матеріалів” звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Державної податкової інспекції у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим про визнання нечинними вказаних податкових повідомлень-рішень.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Севастопольського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок обчислення і справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишньогоприродного середовища та ядерної безпеки України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету України по геології і використанню надр, Міністерства праці та соціальної політики України від 30 грудня 1997 року № 207/472/51/157 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 1998 року за № 20/2460, плата за користування надрами для видобування корисних копалин справляється з усіх суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, які здійснюють видобування корисних копалин, включаючи підприємства з іноземними інвестиціями.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок обчислення і справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин об'єктом справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин є обсяг фактично погашених у надрах балансових та позабалансових запасів (обсяг видобутих) корисних копалин.

Пунктом 6.1 Інструкції про порядок обчислення і справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин передбачено, що розрахунки плати за користування надрами для видобування корисних копалин складаються користувачами надр та їх філіями, зазначеними в пункті 2.2 цієї Інструкції, щокварталу, накопичувальним підсумком з початку року, і подаються до органів державної податкової служби за місцезнаходженням родовища корисних копалин протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

З доказів, наявних у матеріалах справи, вбачається, що 01 листопада 2006 року відкрите акціонерне товариство “Білогірський завод будівельних матеріалів” надало розрахунок оплати за використання надр за 9 місяців 2006 року. Відповідно до даного розрахунку за 3 квартал 2006 року відкрите акціонерне товариство “Білогірський завод будівельних матеріалів” нарахувало податок за використання надр в сумі 18407,92 грн. і оплатило вказане зобов’язання, що підтверджується платіжним дорученням № 487 від 30 листопада 2006 року з вказівкою призначення платежу: податок за надра за 3 квартал 2006 року.

09 лютого 2007 року відкрите акціонерне товариство “Білогірський завод будівельних матеріалів” надало розрахунок оплати за використання надр за 2006 рік. Відповідно до даного розрахунку за 4 квартал 2006 року відкрите акціонерне товариство “Білогірський завод будівельних матеріалів” нарахувало податок за використання надр в сумі 15935,40 грн. і оплатило вказане зобов’язання, що підтверджується платіжним дорученням № 674 від 12 лютого 2007 року з вказівкою призначення платежу: податок за надра за 4 квартал 2006 року.

20 квітня 2007 року відкрите акціонерне товариство “Білогірський завод будівельних матеріалів” надало розрахунок оплати за використання надр за 1 квартал 2007 року. Відповідно до даного розрахунку за 1 квартал 2007 року відкрите акціонерне товариство “Білогірський завод будівельних матеріалів” нарахувало податок за використання надр в сумі 11375,00 грн. і оплатило вказане зобов’язання, що підтверджується платіжним дорученням № 823 від 26 квітня 2007 року з вказівкою призначення платежу: податок за надра за 1 квартал 2007 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду Автономної Республіки Крим про те, що відкритим акціонерним товариством “Білогірський завод будівельних матеріалів” не було допущено порушення підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”.

Щодо посилань апелянта на його право проводити перерозподіл коштів на погашення заборгованості у порядку календарної черговості настання граничних термінів їх сплати суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно із підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна і немайнових цінностей, випуску цінних паперів, у тому числі корпоративних прав, отримані у позику (кредит), а також з інших джерел з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу.

Пункт 11.4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 276 від 18 липня 2005 року та зареєстрованої в Мінюсті України 02 серпня 2005 року за № 843/11123, визначає, що під погашенням податкового боргу за певним видом платежу слід розуміти зменшення абсолютного значення від'ємного сальдо розрахунків платника з бюджетом та пені, підтверджене відповідним документом.

Отже, доказом сплати податкового боргу платником податку можуть бути лише відповідні документи (у тому числі платіжні доручення) з вказівкою призначення платежу.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 6.1.7 Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України 17 березня 2001 року № 110 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 березня 2001 року за № 268/5459, визначено, що про застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгоджених податкових зобов’язань складається податкове повідомлення за формою та згідно з вимогами, установленими Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 21 червня 2001 року № 253 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 липня 2001 року за № 567/5758.

Відповідно до Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 року № 327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 925/11205, факти виявлених порушень податкового і валютного законодавства в акті документальної перевірки повинні викладатися чітко, об’єктивно та в повній мірі, з посиланням на первинні документи, що підтверджують наявність зазначених фактів та на підставі яких вчинені записи у податковому та бухгалтерському обліку, з наведенням кореспонденції рахунків та інших доказів, що достовірно підтверджують наявність факту порушення, із зазначенням змісту порушень.

Проте, особовий рахунок відкритого акціонерного товариства “Білогірський завод будівельних матеріалів”, в розумінні чинного законодавства, не є первинним документом чи документом бухгалтерського або податкового обліку відкритого акціонерного товариства “Білогірський завод будівельних матеріалів”, який міг би підтвердити факт порушення.

Жодних же первинних документів бухгалтерського та податкового обліку підприємства, зокрема, платіжні доручення, якими, з вказівкою конкретно визначеного призначення платежу, відкрите акціонерне товариство “Білогірський завод будівельних матеріалів” сплачувало визначені та узгоджені у податкових деклараціях та розрахунках податкові зобов’язання, Державною податковою інспекцією у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим не досліджувалось, що і не заперечується нею по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що оскільки фактів порушення відкритим акціонерним товариством “Білогірський завод будівельних матеріалів” вимог підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” не встановлено, позовні вимоги відкритого акціонерного товариства “Білогірський завод будівельних матеріалів” про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, прийнятим з урахуванням всіх обставин, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 195, пунктом 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтею 206, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Білогірському районі в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 06 вересня 2007 року у справі № 2-27/10673-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову або ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.І. Гонтар

Судді                                                                      Ю.В. Борисова

В.М. Плут