ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

27 березня 2007 р.
Справа  № 16/22

За позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,                             м. Мукачево

до відповідача

Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції, м. Мукачево

про

визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень
від 16.11.06 НОМЕР_1 (НОМЕР_2), НОМЕР_3 (НОМЕР_4)

Суддя  О.В. Васьковський

Представники:

Від позивача

ОСОБА_2 (дов. від 02.11.06
НОМЕР_5)

Від відповідача

Скальський Є.В. -начальник
юридичного відділу (дов. від 13.02.07 №10-0)

СУТЬ СПОРУ:
про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень               від 16.11.06 НОМЕР_1 (НОМЕР_2),
яким визначено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності та інші доходи громадян у сумі 14055,47 грн. та
НОМЕР_3 (НОМЕР_4), яким визначено податкове зобов'язання по податку на додану
вартість у сумі 50836,50 грн. (33891,00 грн. основний платіж та 16945,50 грн.
штрафні (фінансові) санкції

Позивач просить задоволити позов,
мотивуючи тим, що нараховані в спірних податкових повідомленнях-рішеннях
податкові зобов'язання  є безпідставними:
по-перше, порушено порядок проведення перевірки, оскільки остання фактично
тривала більше місяця, а не 5 робочих днів, як зазначено в наказі на проведення
перевірки; по-друге, незважаючи  на те,
що всі понесені витрати та їх пов'язаність із доходом підтвердженні первинними
документами, позивач при обчисленні сукупного оподатковуваного доходу взяв до
уваги лише витрати, які сплачені в безготівковій формі.; по-третє, податкові
зобов'язання з податку на додану вартість не могли виникнути, оскільки перша
подія (поставка послуг) відбулася у період, коли підприємець перебував на
спрощеній системі оподаткування. Крім того, платнику податку, відповідно до
п.9.4 ст.9 Закону України „Про податок на доданку вартість” надано право
реєструватися платником протягом двадцяти календарних днів, наступних за
звітним періодом, а тому об'єкт оподаткування міг виникнути після цього строку.

Відповідач позов не визнає та у
письмовому запереченні доводить правомірність та законність спірних податковим
повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов'язань. Зокрема зазначає,
що перевірка здійснювалася за заявою самого платника податку. Перевіркою, за
рахунок співставлення валових доходів і витрат безпосередньо пов'язаних з
отриманням цього доходу підприємцю правомірно нараховано податок з доходів
фізичних осіб. З ІV кварталу 2005 року позивач, відповідно до вимог п.9.4 ст.9
Закону України „Про податок на додану вартість” не мав права застосовувати
спрощену систему оподаткування і зважаючи на їх обсяг підлягав реєстрації як
платник податку на додану вартість.

У судових засіданнях 22.02.07,
20.03.07, за згодою сторін, відповідно до ч.2 ст. 150 Кодексу адміністративного
судочинства України, оголошувалася перерва.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27.03.07 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу
адміністративного судочинства України, сторони повідомлено, що  повний текст постанови буде виготовлено
25.04.07.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи та
додатково подані докази, суд встановив:

За результатами позапланової  документальної перевірки дотримання вимог
податкового законодавства фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 за період з
01.01.03 по 31.08.06 Мукачівською об'єднаною державною податковою інспекцією
складено акт від 10.11.06 НОМЕР_6, де зафіксовано порушення позивача, а
саме:  п. 4.1. ст. 4 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб” №889-ІV від 22.05.03 із змінами і
доповненнями, в результаті чого підприємцю ОСОБА_1 донараховано податку з
доходів фізичних осіб на суму 14055,47 грн.; пп. 7.3.1 п.7.3. ст. 7 Закону
України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97 №168/97-ВР із змінами та
доповненнями (далі -Закон №168/97-ВР), що полягає у не віднесенні підприємцем
ОСОБА_1 в податкове зобов'язання за жовтень 2005 року суми податку на додану
вартість -33891,00 грн.

На підставі вищевказаного акту
Мукачівської об'єднаною державною податковою інспекцією прийнято наступні
податкові-повідомлення рішення від 16.11.06:

НОМЕР_1 (НОМЕР_2), яким позивачу
визначено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності та інші доходи громадян у сумі 14055,47 грн.;

НОМЕР_3 (НОМЕР_4), яким позивачу
визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 50836,50
грн. (33891,00 грн. основний платіж та 16945,50 грн. штрафні (фінансові)
санкції).

Доводи позивача щодо порушень строків
проведення перевірки суд відхиляє у зв'язку із необґрунтованістю позовних вимог
у цій частині.

З доводами позивача у частині
позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 16.11.06
НОМЕР_1 (НОМЕР_2), слід погодитися, виходячи з наступного. В якості доказів
позивач надав договір на транспорно -експедиторське обслуговування НОМЕР_7 від
01.09.05 укладений між позивачем (замовник) та підприємцем ОСОБА_3
(експедитор). Згідно предмету цього договору експедитор від свого імені та за
рахунок замовника забезпечує здійснення вантажів замовника автомобільним
транспортним у міському, приміському й міжміському сполученні. На виконання
цього договору між сторонами було складено акт виконаних робіт  від 30.09.05, яким підтверджено надання
транспортно-експедиційних послуг на виконання умов вищенаведеного договору на
суму 202 857,30 грн., у тому числі 108 719,00 грн. не врахованих відповідачем у
складі витрат понесених позивачем. Сплата позивачем вищенаведеної суми
підтверджується квитанціями на розрахунок готівкою (а.с. 52,53). Таким чином,
відповідачем, враховуючи вимоги ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства
України, не доведено обґрунтованість своїх висновків, щодо неправомірності
включення позивачем суми 108 719,00 грн. у складі витрат пов'язаних з
отриманням доходу  у жовтні 2005 року.

У вимозі позивача про визнання
нечинним податкового повідомлення-рішення від 16.11.06 НОМЕР_3 (НОМЕР_4) слід
відмовити, виходячи з наступного.

Позивач протягом 2005 року
здійснював діяльність за спрощено системою оподаткування, обліку та звітності.

Відповідно до пп. 2.3.1. п. 2.3.
ст. 2 Закону №168/97-ВР особа підлягає
обов'язковій  реєстрації  як платник податку на додану вартість у разі,
коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів  (послуг), у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахована (сплачена,
надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом
останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без
урахування податку на додану вартість).

Під час перевірки встановлено та
зазначено в акті перевірки, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 протягом 2005
року подавала звіти підприємця-платника єдиного податку, згідно з якими обсяг
виручки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за три квартали склав 930379 грн. В
абзаці 3 п.9.4 ст.9 Закону №168/97-ВР встановлено, що якщо особа укладає одну
чи більше цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких
планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме
протягом звітного періоду у два чи більше разів суму визначену підпунктом 2.3.1
пункту 2.3 ст.2 цього Закону то така особа зобов'язання зареєструватися як
платник цього податку до кінця такого звітного періоду. Отже, з початку 4
кварталу 2005 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не мала право
застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, а тому
повинна була зареєструватися з 01.10.05 як платник податку на додану вартість.
Проте, як встановлено, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 заяву про реєстрацію
платником податку на додану вартість до податкового органу не подала.

У абз. 4 п. 9.4. ст. 9 Закону
№168/97-ВР зазначено, що особа, що
не  надсилає таку заяву у таких
випадках та у такі строки, несе відповідальність за не нарахування або несплату
цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування
податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Протягом вересня 2005 року позивач
надавав транспортно-експедиційні послуги
товариству з обмеженою відповідальністю „Універсал М” на підставі
договору. Протягом жовтня 2005 року на розрахунковий рахунок позивача надійшли
грошові кошти від товариству з обмеженою відповідальністю „Універсал М” за
надані послуги на суму 203346,00 грн.

Відповідно до пп. 7.3.1. п. 7.3.
ст. 7 Закону №168/97-ВР датою виникнення
податкових  зобов'язань з поставки
товарів  (робіт,  послуг)
вважається дата,  яка  припадає
на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з  подій, що сталася раніше або дата зарахування
коштів від покупця  (замовника) на
банківський рахунок платника
податку  як оплата товарів (робіт,
послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за
готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника  податку,
а при  відсутності такої - дата
інкасації готівкових  коштів у
банківській установі, що обслуговує платника податку.

Позивачем, в порушення
вищенаведеної норми закону не віднесено до податкового зобов'язання в жовтні
2005  суму 203346,00 грн. отриману на
розрахунковий рахунок від товариства з обмеженою відповідальністю
„Універсал-М”.

Отже, з огляду на вищенаведене
податковим органом -відповідачем правомірно донараховано податку на додану
вартість на суму 33891,00 грн. основного платежу та 16945,50 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Суд вважає, що відповідач
відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України довів
правомірність прийнятого рішення.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
ст. 71, 72, 86, ч.2 ст. 150, ст. ст. 158-163,               ч.4 ст.167  Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

позов задоволити частково.

Скасувати  податкове повідомлення-рішення від 16.11.06
НОМЕР_1 (НОМЕР_2), яким  підприємцю
ОСОБА_1 визначено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності та інші доходи громадян у сумі 14055,47 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає чинності протягом
10-ти днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст. ст. 160, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до
Львівського апеляційного господарського суду.

Суддя
О.В. Васьковський