СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
січня 2007 р.                                                                           Справа
№ 12/18-07

за позовом   Крижопільської міжрайонної державної
податкової інспекції (24600, Вінницька обл., м. Крижопіль, вул.. Піонерська,
30)

до             Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідент.код НОМЕР_1)

про               стягнення активів у погашення
податкового боргу в сумі 490 грн.

Суддя                                М. Кожухар

Секретар судового засідання Т.
Геєчко

Представники:

позивача         - Шадюк О.А. - за дорученням

відповідача     - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про примусове стягнення
на підставі пп. 3.1.1 ст. 3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»активів в
рахунок погашення податкового боргу в сумі 490
грн. штрафних санкціях, застосованих рішеннями № НОМЕР_2 від 22.03.2006
р.

З листа, що надійшов до суду 18.12.2006 р., вбачається, що відповідач
проти позову заперечує, посилаючись зокрема на те, що кошти за актом перевірки
ним сплачено, та просить розглянути справу без його участі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

З їх пояснень та наданих матеріалів суд
вбачає таке.

Рішенням форми «С»№ НОМЕР_2 від
22.03.2006 р. до відповідача застосовано штрафні санкції в сумі 490 грн. за
порушення п.п. 5, 13 ст. 3 Закону України № 1776-Ш від 01.06.2000 р. «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», що встановлені актом перевірки № НОМЕР_3 від 21.03.2006
р. Зокрема в акті зазначено, що СПД ОСОБА_1, яка є платником єдиного податку,
не застосувала книгу обліку розрахункових операцій при реалізації 1-ї пляшки
пива та не забезпечила відповідність суми готівкових коштів коштам за
розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до преамбули Закону України
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-Ш (далі -Закон № 2181-Ш)
він є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення
зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій,
що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності та визначають процедуру
оскарження дій органів стягнення.

Статтею 2 Закону України від 25 червня
1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування»встановлено, що під податком і
збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід
розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного
цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються
законами України про оподаткування.

Згідно з положеннями пп. 3.1.1 п. 3.1
ст. 3 Закону № 2181-Ш за рішенням  суду
стягуються активи  платника  податків
в рахунок погашення його податкового боргу.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону №
2181-Ш податковим  зобов'язанням є
зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових
фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або
іншими законами України.

Податковий борг (недоїмка) це податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому
порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня,  нарахована на суму такого податкового
зобов'язання (п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181-Ш).

При цьому штрафними санкціями, які
входять до складу податкового боргу є плата у фіксованій сумі або у вигляді
відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних
санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним
правил оподаткування, визначених відповідними законами (п. 1.5 ст. 1 Закону №
2181-Ш).

Як свідчать матеріали справи та
пояснення представника позивача рішенням
форми «С»№ НОМЕР_2 від 22.03.2006 р. до відповідача застосовано штрафні
санкції в сумі 490 грн. за порушення п.п. 5, 13 ст. 3 Закону України № 1776-Ш
від 01.06.2000 р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: за порушення правил
ведення книги обліку розрахункових операцій та невідповідність готівки на місці
здійснення торгівлі коштам за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого
дня, що не є порушенням правил оподаткування.

Виходячи з аналізу вище наведених
положень законодавства, суд приходить до висновку, що застосовані до
відповідача штрафні санкції не є податковим боргом в розумінні Закону № 2181-Ш
і норми цього Закону на правовідносини щодо стягнення таких штрафних санкцій не
розповсюджуються.

З урахуванням наведеного, позов з
наведених у ньому підстав задоволенню не підлягає.

Доводи відповідача про часткову сплату застосованих до нього штрафних
санкцій не приймаються, оскільки документально не підтверджені. Надані
відповідачем ксерокопії квитанцій від 10.04.2006 р. не свідчать про сплату
штрафних санкцій, застосованих рішенням
форми «С»№ НОМЕР_2 від 22.03.2006 р.

Керуючись   розділом УП, ст.ст. 2, 7, 71, 86, 158, 160,
162, 163, 255, 257 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України
постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з
дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України
постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом,
постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього
строку.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
М. Кожухар

Повний
текст постанови складено 17.01.2007 р.