ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.02.07
Справа № 17/756-06.

За позовом Тростянецької міської ради

до відповідача Комунального підприємства «Тростянецький ринок»

про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним

Суддя Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача: Бова Ю.А.

Від відповідача: не з‘явився

У засіданні брали участь: секретар судового засідання Котенко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд визнати недійсним укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки від 05.11.2002 р., а також стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов‘язані з розглядом справи в суді.

Відповідач в судове засідання не з‘явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами. В письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що він добросовісно виконує всі умови укладеного між сторонами договору та вказаний договір містить всі істотні умови.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, суд встановив:

05 листопада 2002 р. сторони уклали договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого позивач передав відповідачу в тимчасове користування земельну ділянку площею 2479,66 кв.м. за адресою: м. Тростянець, вул. Червоноармійська, строком на 10 років для розміщення торгівельних майданчиків.

Позивач просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 05.11.2002 р., оскільки він не містить всіх істотних умов, передбачених вимогами ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України  Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов‘язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до вимог ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди земельної ділянки між сторонами був укладений 05.11.2002 року, а позивач звернувся в господарський суд Сумської області з позовом про визнання його недійсним лише 19.12.2006 р., тобто з пропущенням строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України  позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач подав суду клопотання про застосування до вимог позивача щодо визнання недійсним договору, укладеного між сторонами у 2002 році, позовної давності.

Зі змісту ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи те, що відповідач звернувся до суду з клопотанням про застосування до вимог позивача позовної давності, а в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про поновлення пропущеного строку позовної давності, суд вважає вимоги позивача  про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним неправомірними і такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по державному миту та судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

Суддя                                                                          О.В. КОВАЛЕНКО