ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.07 р.                                                                             Справа № 7/396а

Суддя господарського суду Донецької області Малашкевич С.А.

при секретарі судового засідання Волобуєвій А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю „Секонд ЛТД” м. Маріуполь Донецької області

До відповідача: Державної податкової інспекції в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області

Про: скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 20.11.2006 р.

За участю:

від позивача: Гуц Я.В., довіреність № 684 від 04.12.2006 р.

від відповідача: Чайкіна К.О., довіреність від 09.01.2007 р.

Суть справи:

Спільне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю „Секонд ЛТД” м. Маріуполь звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Іллічівському районі м. Маріуполя про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 20.11.2006 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на безпідставне прийняття відповідачем оспорюваного податкового повідомлення-рішення, порушення приписів п.п. 7.7.2.  ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”,  що визначає суму, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, як частину такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, що фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг). Позивач стверджує, що таке ж положення міститься й у п.п. 5.12.2 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженому Наказом ДПА України від 30.06.05р. за №166 (в редакції наказу від 15.06.05р. №213).

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на правомірність прийняття оспорюваного повідомлення-рішення, у зв’язку із завищенням позивачем за вересень 2006 р. суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 209 000, 00 грн. Правову позицію відповідач ґрунтує на п.п. 7.7.1 п. 7.7. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, згідно з яким сума податку, що підлягає сплаті до бюджету чи бюджетному відшкодуванню визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду. При цьому при від’ємному значенні такої суми та за умови відсутності податкового боргу за цим податком, така сума зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

З огляду на п.п. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” відповідач вважає, що відшкодування податку на додану вартість проводиться у сумі сплаченого у попередньому періоді податку на додану вартість по тих товарах (послугах), податковий кредит по яких виник в одному податковому періоді з оплатою.

Судом досліджені документи, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, копії який долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд встановив.

Позивачем своєчасно була подана до податкового органу декларація з податку на додану вартість за вересень 2006 року. За даними декларації, сума бюджетного відшкодування, яка підлягає зарахуванню на банківський рахунок платника податку, становить 578 644, 00 грн. В цю суму входить, також, сума ПДВ в розмірі 209 995, 84 грн. по сплаті заборгованості перед ВАТ „ММК ім. Ілліча” на загальну суму 1 295 975,06 грн. по платіжному дорученню № 1 від 22.08.2006 р.

Сторонами у судовому засіданні визнано ту обставину, що сума податкового кредиту попереднього періоду розрахована позивачем правильно.

Також сторонами визнано, що позивачем, як отримувачем товарів (послуг), у серпні 2006 р. фактично сплачено постачальникам таких товарів (послуг) податок на додану вартість в розмірі 578 643, 74 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. У даному випадку, дослідження судом обставин справи (зокрема, обставина сплати постачальникам товарів (послуг) податку на додану вартість в сумі 578 643, 74 грн. у серпні 2006 р. випливає з акту перевірки та підтверджується у запереченнях) не викликає у суду підстав щодо сумніву у достовірності визнаних сторонами обставин, а також добровільності їх визнання.

Згідно рядків 25, 25.1 декларації позивача за вересень 2006 р., сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок позивача у банку визначена як 578 644, 00 грн.

Також позивачем до податкової інспекції подавались розрахунок суми бюджетного відшкодування за вересень 2006 р., згідно з яким сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, також є 578 644, 00 грн. Позивачем до податкового органу надано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування по декларації за вересень 2006 р.

Державною податковою інспекцією у Іллічевськом районі була проведена виїзна позапланова документальна перевірка позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок згідно декларації з ПДВ за вересень 2006 р. За результатами перевірки було складено акт № 315/23-5/20330053 від 17.11.2006 р. (далі акт перевірки).

Згідно акту перевірки податковим органом встановлено віднесення позивачем до рядків 3 та 4 розрахунку бюджетного відшкодування в декларації з ПДВ за вересень 2006 р. податку на додану вартість у загальній сумі 209 000, 00 грн., сплаченого постачальнику у серпні 2006 р. по податковій накладній, отриманій у грудні 2005 р. від ВАТ „ММК ім. Ілліча”. З огляду на таке, ДПІ у Іллічевському районі зроблено висновок про порушення позивачем п.п 7.7.2 п.п 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", а саме зайве внесення у розрахунок суми бюджетного відшкодування у вересні 2006 р. суми ПДВ 209 000, 00 грн.  Актом перевірки підтверджено правильність визначення позивачем суми бюджетного відшкодування за вересень 2006 р. у сумі 369 644, 00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 від 20.11.2006 р. про зменшення Спільному підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю „Секонд ЛТД” бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 209 000, 00 грн.

Позивач просить скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення, посилаючись на безпідставність його прийняття.

Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.8. ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість” бюджетне відшкодування –сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим законом.

Згідно із п.п 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

П.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 вказаного закону встановлено, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

З аналізу вказаної норми закону вбачається, що законодавець не ставить настання бюджетного відшкодування в залежність від того, коли у отримувача товару виникло зобов’язання перед постачальниками, а визначає, що суми ПДВ мають бути фактично сплачені у попередньому податковому періоді постачальником товарів.

Окрім того, згідно із Порядком заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженим Наказом ДПА України від 30.06.05р. за №166, зокрема його п.п. 2.12.2 бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнюється сумі податку, фактично сплаченого отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальником таких товарів (послуг).

З матеріалів справи вбачається та не оскаржується відповідачем, що Спільним підприємством „Секонд ЛТД”, як отримувачем товарів (послуг), у серпні 2006 р. (у попередньому періоді щодо декларації за вересень 2006р.) було фактично сплачено постачальникам таких товарів (послуг) податок на додану вартість в розмірі 578 644, 00 грн. Теж саме вбачається й з акту перевірки.

Ані п.п 7.7.1 та .п п7.7.2 п. 7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", ані ніякою іншою нормою цього закону не встановлено, що відшкодування податку на додану вартість проводиться у сумі податку на додану вартість, сплаченого у попередньому періоді за придбання товарів (послуг) саме у цьому, попередньому податковому періоді.

Таким чином, висновки податкового орану про те, що віднесення позивачем до складу від’ємного значення ПДВ у декларації за вересень 2006 р. та у відповідному розрахунку сум бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість, сплаченого у серпні 2006 р. за податковими накладними за грудень 2005 р., є порушенням п.п 7.7.1 та п.п 7.7.2 п.п 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", є неправомірними та необґрунтованими.

Витрати по сплаті судового збору за приписами статей 87, 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодовуються позивачеві з Державного бюджету України.

Керуючись, ст. 1, 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, ст. ст. 72, 159, 160, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Задовольнити позовні вимоги Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю „Секонд ЛТД” м. Маріуполь про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 20.11.2006 р. Державної податкової інспекції у Іллічівському районі м. Маріуполя.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Іллічівському районі м. Маріуполя № /0 від 20.11.2006 р. про зменшення Спільному підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю „Секонд ЛТД” бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 209 000, 00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Спільному підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю „Секонд ЛТД” (), вул. Сечєнова, 63-а, м. Маріуполь, Донецька область, 87524, р/р 4001 в МФ КБ „Приватбанк”, МФО 335429, витрати по сплаті судового збору в сумі 3, 40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Сторонам у судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова викладена у повному обсязі 05.03.2007 р.

Суддя                                                                                              Малашкевич С.А.