ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

03.04.07р.

Справа № А3/99-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Телеком" в інтересах Київської обласної філії ТОВ "Оптіма Телеком", м. Дніпропетровськ

до  Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області, м. Київ

про оскарження Рішення №210 від 14.08.2006р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін

Суддя Юзіков С.Г.

Секретар судового засідання А.П.Гуржій

Представники сторін:

позивача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

відповідача - Гудій В.В., завідуюча юридичним сектором, дов. №1-1668 від 23.10.2006р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач просить скасувати Рішення Відповідача від 14.08.2006р. №210 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін до Київської обласної філії ТОВ "Оптіма Телеком".

14.03.2007р., за клопотанням Позивача, провадження у справі зупинено до 03.04.2007р.  для надання Позивачем додаткових доказів.

03.04.2007р. від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв’язку з хворобою його представника та тим, що Позивач не встиг направити суду необхідні докази. У задоволенні клопотання судом відмовлено, у зв’язку із закінченням двохмісячного строку розгляду справи, встановленого ст. 122 КАС України, крім того, Позивач не був позбавлений права направити у судове засідання іншого представника чи направити поштою необхідні, на його думку, додаткові  докази, для надання яких, за заявою Позивача, судом зупинялось провадження у справі.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що наказом Держкомзв’язку та інформатизації України від 07.06.2002р. № 120 затверджено граничні тарифи на основні  послуги електрозв’язку, які є обов’язковими для виконання на усій території України усіма суб’єктами господарювання. Перевіркою підприємства Позивача Відповідачем виявлено завищення тарифів (у супереч зазначеного наказу № 120) при наданні абонентам послуг з установлення основного телефонного апарату, підключеного до окремої лінії. Позивач безпідставно стверджує, що предметом договору, який підлягає оплаті споживачами його послуг є: плата за виконані роботи, що забезпечують  підключення кінцевого пристрою абонента, підключеного до окремої телефонної лінії з подальшим виходом до телефонної мережі загального користування; плата за встановлення кінцевого пристрою абонента, підключеного до окремої лінії; інші додаткові послуги. Позивач безпідставно розділяє тотожні поняття, викладені у перших двох пунктах.   У договорах про надання послуг телефонного зв’язку чітко встановлюється його предмет: … підключення  кінцевого пристрою Абонента через абонентську телефонну лінію до телефонної мережі загального користування (в подальшому –"установка телефонної лінії").          Щодо інших додаткових послуг, то при вивчені договорів, вбачається, що додаткові послуги можуть надаватись у разі їх наступної оплати. Згідно зі ст. 213 ЦК України  при тлумаченні змісту правочину  беруться до уваги  однакове для всього змісту правочину значення слів і понять. Отже, абоненти підписували договори з метою підключення кінцевого пристрою  до телефонної мережі загального користування.  Також Позивач безпідставно стверджує, що Відповідач, при винесенні спірного рішення, не врахував п. 3 Наказу № 120, яким передбачено, що кожному підприємству електрозв’язку  (оператору) надається право підключати споживачам 30% абонентських номерів новозбудованої (розширеної) мережі місцевого телефонного зв’язку із застосування договірних тарифів, так як при прийнятті спірного рішення Відповідач врахував дане положення законодавства. Позивач не заперечує застосування завищених  тарифів  протягом  періоду, за який проводилась перевірка Відповідачем.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Згідно ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, що брали участь у судових засіданнях, суд

ВСТАНОВИВ:

За результатами перевірки, проведеної на підприємстві Позивача, Державною інспекцією з контролю за цінами в Київській області 14.08.2006р. прийняте рішення №210 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, за яким вирішено вилучити у Позивача в доход державного бюджету  необґрунтовано одержану суму виручки 1 070 336,69 грн. та штраф  у сумі 2 140 673,38 грн.

З 20.03.2006р. до 07.08.2006р. на підставі посвідчень, виданих Державною інспекцією з контролю за цінами в м. Києві від 20.03.2006р. №139 головним державним інспектором Пушкар Ю.В. проведено перевірку порядку застосування тарифів на загальнодоступні (універсальні) телекомунікаційні послуги у Київській обласній філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Телеком" за період з 01.01.2004р. до 01.05.2006р.

За наслідками вказаної перевірки складено акт №150 від 31.07.2006р., в якому вказано, що Київською обласною філією ТОВ "Оптіма Телеком" необґрунтовано одержано виручку внаслідок завищення граничних тарифів на установлення телефонів для споживачів послуг Позивача у розмірі 1 070 336,69 грн.

У акті № 150 від 31.07.2006р. вказано, що кількість наданих Філією встановлених телефонних апаратів зазначена без урахування 30% телефонних апаратів, підключених за вільними цінами, відповідно до п.3 Наказу Державного комітету зв’язку та інформатизації України від 07.06.2002р. № 120 "Про затвердження граничних тарифів на основні послуги  електрозв’язку та тарифів на виплату державних пенсій та грошової допомоги" (далі Наказ №120), чинному у період, за який проводилась перевірка.

Наведене свідчить, що під час перевірки Відповідачем  у визначені необґрунтованої виручки  було враховане право Позивача на підключення 30% телефонних апаратів за вільними цінами, що спростовує твердження Позивача, викладені у позовній заяві, щодо цієї частини обґрунтування позовних вимог.

Тобто, Відповідачем, під час розрахунку, за результатами перевірки, необґрунтовано одержаної Позивачем виручки від установлення телефонних апаратів, враховано положення п. 3 Наказу № 120.

Позицією 1 ст. 1  Розділу І "Граничні тарифи на послуги місцевого телефонного електрозв’язку"  Наказу №120 визначено, що розмір оплати за  установлення одного телефонного апарата, підключеного до окремої лінії: для підприємств, установ, організацій (бюджетних й інших) становить 666,67 грн. (без ПДВ), для населення –166,67 грн. (без ПДВ), відповідно з ПДВ- 800,00 грн. та 200,00 грн.

У Прейскуранті  на послуги зв’язку по ВФ ТОВ "Оптіма Телеком", затвердженому директором ТОВ  "Оптіма Телеком" 20.03.2002р. визначено, що установка основного телефонного апарату, підключеного до окремої лінії для бюджетних та інших організацій, населення становить 300 доларів США, установка телефонного апарату, підключеного до окремої лінії з прямим виходом на Київську міську телефонну мережу становить для усіх наведених категорій споживачів –1 380 доларів США.

Предметом договорів (п.1), що укладалися Позивачем з абонентами визначено:  Оператор зобов’язується за плату виконати роботи, що  забезпечують підключення кінцевого(их) пристрою(їв) Абонента через абонентську телефонну лінію до телефонної мережі загального користування (в подальшому –"установка телефонної лінії"), з наступним наданням платних послуг телефонного зв'язку (у стандартній конфігурації –послуг міського та автоматичного міжміського телефонного зв’язку, швидкісного набору "Тач-тон") у відповідності з умовами даного договору, в приміщенні: … Пунктом 4 договору "Оплата та порядок розрахунків" визначено, вартість  установки телефонної лінії.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що п. 4.1.1. Договору (договір з Абонентом)   встановлює, що абонент з метою отримання послуг зв’язку проводить оплату за встановлення телефонної лінії, включаючи плату установки. Абонент під час оплати сплачує кошти, до складу яких включається "вартість установки однієї телефонної лінії" –це плата за встановлення телефонної лінії, встановлення кінцевого пристрою абонента, підключення до окремої телефонної лінії, розмір якої безпосередньо регулюється поз.1 ст.1 розділу І Наказу №120. Інші суми сплачені  абонентом під час укладення договору включає до себе додаткові послуги (права), які не є основними послугами зв’язку, ціни на які не регулюються державою. Відповідно до договору, такими послугами є: користування абонентом додатковою послугою доступу до мережі Інтернет "Оптимальний Інтернет"; швидкісний набір номеру "тач-тон";  конференц-зв'язок ; передача виклику; переадресація; будильник; право на переустановлення телефону в зоні дії оператора; права передавати/відчужувати (продавати, подарувати, заповідати, тощо) телефонну лінію третім особам. Вартість вказаних вище додаткових послуг та прав абонента разом із платою за встановлення телефонної лінії і становить суму, яка вказана у договорі.

Однак, вказане твердження Позивача спростовується наведеним вище пунктом 1 договору щодо його предмету; пунктом 6.1.3. договору, яким передбачено право абонента користуватися додатковими (сервісними) видами послуг, які надаються оператором, надання додаткових послуг зв’язку та послуг міжнародного зв’язку надаються по письмовій заявці Абонента за додаткову плату. Тобто користування додатковими послугами зв'язку,  не повинно включатись у вартість установки телефонної лінії.

Позивач не надав суду документів, які б обґрунтовували його твердження щодо відмінності понять:  "вартість установки однієї  телефонної лінії" та "вартість установки".

Погодження прейскуранту на послуги зв’язку по ВФ ТОВ "Оптіма Телеком" рішенням Вишневої міської ради, з урахуванням вартості спорудженої мережі зв’язку в м. Вишневе та в довколишніх пунктах сільської місцевості не звільняє Позивача від необхідності додержуватись чинного законодавства при встановленні та підключенні телефонних апаратів його абонентам.

Також суд не може прийняти позицію Позивача, у якій він посилається на ст. 62, 66  Закону України "Про телекомунікації", так як вказаними нормами не визначено відносини щодо установки телефонних апаратів та підключення до телефонної мережі, вказані відносини, у період за який проводилась перевірка, регулювались Наказом № 120, виданим  у межах своєї компетенції Державним комітетом зв’язку та інформатизації України, зареєстрованим  Міністерством юстиції України  19.07.2002р. за № 595/6883.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про ціни і ціноутворення"  вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією  сума виручки  в  результаті  порушення  державно дисципліни  цін   та діючого порядку визначення вартості будівництва,  що  здійснюється із  залученням  коштів   Державного   бюджету   України,   бюджету Автономної Республіки Крим,  місцевих  бюджетів,  а  також  коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає  вилученню в  доход  відповідного  бюджету  залежно   від   підпорядкованості підприємства,  організації.  Крім  того,  в   позабюджетні   фонди місцевих   Рад   стягується   штраф    у    двократному    розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми  списуються  з рахунків підприємств і  організацій  в  банківських  установах  за рішенням  суду.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у  справах  щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на   підставі,   у  межах  повноважень  та  у  спосіб,  що передбачені Конституцією та законами України; 2) з  використанням  повноваження  з   метою,   з   якою   це повноваження надано;  3) обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);  4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області №210 від 14.08.2006р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін прийняте відповідно до чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 17, 19, 71, 94, 158-163, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

В адміністративному позові відмовити.

Постанова набирає чинності відповідно до ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки,  встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                              С.Г. Юзіков

Постанова оформлена в повному обсязі 03.05.2007р.