ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2007                                                                                   Справа № 30/253

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Лотоцької Л.О.

суддів:  Бахмат Р. М. (доповідача), Чус О.В.

при секретарі: Ролдугіної Н.В.

за участю представників сторін, які були присутні у судовому засіданні 05.04.07 р.:

від позивача:  Ханіна А.Ф. (дов. № 05  від 15.01.07 р.);

від відповідача:  Чобанюк Т.М. (дов. № 52-16/100  від 26.12.06 р.);

від ДВС в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу:  представник у судове засідання не з’явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:  Відкритого акціонерного товариства “Південний  гірничо-збагачувальний комбінат” м.Кривий Ріг на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від  22.01.07 року   у справі № 30/253

за позовом:  Закритого акціонерного товариства “Управління матеріально-технічного постачання  “Криворізький центральний рудоремонтний завод”  м.Кривий Ріг

до  Відкритого акціонерного товариства “Південний  гірничо-збагачувальний комбінат” м.Кривий Ріг;

за участю Державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу

про  стягнення 568 320 грн. (скарга на  неправомірні дії ДВС в Інгулецькому р-ні м.Кривий Ріг)

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської обл. від 22.01.07 р. у справі № 30/253 (суддя Євстигнеєва Н.М.) частково задоволено скаргу Відкритого акціонерного товариства “Південний  гірничо-збагачувальний комбінат” на неправомірні дії Державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської обл. по виконавчому провадженню по виконанню наказу господарського суду Дніпропетровської обл. № 30/253 від 12.01.2004 р.

Доповненням до скарги відповідач просив зобов’язати Державну виконавчу службу в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу, Дніпропетровської обл. закінчити примусове виконавче провадження по даній справі.

Вище вказаною ухвалою господарський суд Дніпропетровської обл. визнав незаконними дії Державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської обл., спрямовані на виконання наказу господарського суду № 30/253 із зміненим ухвалою господарського суду від 04.05.2006 р. способом виконання рішення господарського суду в частині направлення ВАТ “Південний ГЗК” листа –повідомлення від 31.10.2006 р. про проведення виконавчих дій з виконання наказу суду № 30/253, акту державного виконавця від 08.11.2006 р. та вимоги від 13.11.2006 р.

В іншій частині скарги –відмовлено.

ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” не погодилося з вказаною ухвалою, подало апеляційну скаргу, в якій просить:

-          зупинити на час розгляду скарги виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Дніпропетровської обл. від  12.01.2004 р. по справі № 30/253;

-          змінити ухвалу в частині відмови в задоволенні скарги ВАТ “Південний ГЗК” та визнати дії та бездіяльність Державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області по примусовому виконанню наказу господарського суду Дніпропетровської обл.  від 12.01.2004 р. по справі № 30/253, вчиненими після затвердження господарським судом Дніпропетровської обл. мирової угоди по справі про банкрутство боржника від 16.11.2006 р. по справі № Б29/21/05 незаконними;

-          зобов’язати Державну виконавчу службу в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської обл. закінчити примусове виконавче провадження за наказом від 12.01.2004 р. № 30/253.

Оскаржуючи ухвалу, скаржник вважає, що вищезазначена ухвала в частині відмови в задоволенні вимог ВАТ “Південний ГЗК” зобов’язати ДВС закінчити виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Дніпропетровської обл. від 12.01.2004 р. по даній справі прийнята з порушенням діючого законодавства, а саме п.1 ст. 37 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Скаржник вважає, що бездіяльністю ДВС є неприйняття постанови про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.1,6 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження”. Не здійснивши дій по закінченню виконавчого провадження ДВС здійснює активні дії по виконанню наказу суду, що порушує не тільки майнові права та інтереси боржника –ВАТ “Південний ГЗК”, а також всіх кредиторів, що включені до реєстру вимог кредиторів ВАТ “Південний ГЗК”.

Відповідач зазначає в апеляційній скарзі, що після затвердження мирової угоди по справі № Б29/21/05, учасником якої є ї ЗАТ “УМТП “КЦРЗ”, дія цієї мирової угоди регулює порядок погашення зобов’язань ВАТ “Південний ГЗК” перед ЗАТ “УМТП “КЦРЗ”.

Зважаючи на вищезазначене, скаржник вважає, що на підставі п.2 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду від 12.01.2004 р. по даній справі  підлягає обов’язковому припиненню.

У відзиві на апеляційну скаргу ЗАТ “Управління матеріально-технічного постачання “Криворізький центральний рудоремонтний завод” просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, так як вважає, що  вимоги, викладені відповідачем у скарзі, є необґрунтованими та такими, що не відповідають діючому законодавству України.

Позивач вважає безпідставною та необґрунтованою думку відповідача про те, що мирова угода визначена в п.2 ст. 37 Закону України ”Про виконавче провадження” та мирова угода укладена відповідно до вимог Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” відносно ЗАТ “УМТП “КЦРЗ” є одним і тим самим документом, який визначає домовленість між боржником та кредитором (стягувачем)  про порядок та спосіб задоволення вимог кредитора (стягувача) не в примусовому порядку.

Позивач посилається на те, що він,  відповідно до вимог п.1 та п.2 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження”, не подавав відмови від примусового виконання рішення суду по даній справі та мирова угода між стягувачем (позивачем) і боржником (відповідачем) про закінчення виконавчого провадження по даній  справі судом не затверджувалась.

На вимогу ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” стягувачем була подана заява щодо відшкодування збитків, завданих втратою майна, яка спрямована на включення цих вимог до реєстру вимог кредиторів, що не є відмовою від примусового виконання рішення суду по справі № 30/253. Норми ст. 14 цього Закону визначають умови і порядок виявлення кредиторів та осіб, які виявляють бажання взяти участь у санації боржника і не містять обставини, які зумовлюють вважати подання та прийняття заяви з вимогами до боржника відмовою від  примусового виконання рішення суду. Вимога п.2 цієї статті навпаки передбачає, що вимоги конкурсних кредиторів заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними.

Отже, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2006 р. у справі про банкрутство № Б29/21/5 про укладення мирової угоди, на яку посилається ВАТ “Південний ГЗК”, не має ніякого відношення до виконавчого провадження, яке знаходиться в провадженні ДВС, оскільки стосується вимог відшкодування збитків, завданих ЗАТ “УМТП КЦРЗ” і не є ухвалою про затвердження судом мирової угоди між стягувачем та боржником про закінчення виконавчого провадження за наказом господарського суду від 12.01.2004 р. по справі № 30/253 із змінене ним ухвалою господарського суду від 04.05.2006 р. способом виконання рішення господарського суду від 06.11.2003 р. про стягнення майна.

Крім того, при укладанні мирової угоди у межах справи про банкрутство ВАТ “Південний ГЗК” № Б29/21/5, господарським судом були порушені законні майнові права та  інтереси ЗАТ “УМТП КЦРЗ”, як кредитора, тому позивач направив до господарського суду заяву про визнання недійсною мирової угоди щодо окремого кредитора. Зазначена заява прийнята господарським судом (копія листа від 17.01.07 р. по справі № Б29/21/05).

Позивач посилається на ст. 121 ГПК України, якою визначено вид та порядок укладання мирової угоди у процесі виконання відповідних судових рішень, ухвал, постанов.

Ухвала господарського суду Дніпропетровської обл. від 16.11.2006 р. у справі про банкрутство № Б29/21/5 про укладання мирової угоди, на яку посилається ВАТ “Південний ГЗК”, укладена в межах справи про банкрутство відповідача, а не у процесі виконання судового рішення від 06.11.2003 р. по справі № 30/253 і не містить жодного посилання на зазначене рішення. Дії  ДВС в Інгулецькому районі були спрямовані на виконання рішення суду по справі № 30/253 у спосіб та в межах повноважень відповідно до статей 1,3,4 Закону України “Про  виконавче провадження”.

Зважаючи на вищевикладене ЗАТ “УМТП “КЦРЗ” вважає, що господарським судом Дніпропетровської обл. вірно застосовані норми матеріального права та дана повна юридична  оцінка вимог ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження”.

В судовому засіданні оголошено перерву з 05.04.2007 р. до 12.04.2007 р. до 15 год. 50 хвилн.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, які були присутні у судовому засіданні, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що  апеляційна скарга  не підлягає задоволенню  з наступних підстав.

У жовтні 2003 року закрите акціонерне товариство „Управління матеріально-технічного постачання КЦРЗ” м. Кривий Ріг звернулося з позовом до суду, яким просило стягнути з відкритого акціонерного товариства „Південний гірничо-збагачувальний комбінат” м. Кривий Ріг долота шарошечні ІІІ-244,5 ОК-ПВ W-17 в кількості 128 штук на загальну суму 568320грн., а у випадку відсутності у відповідача долот шарошечних ІІІ-244,5 ОК-ПВ W-17 та неможливістю стягнути в натурі –стягнути з відповідача збитки, понесені позивачем в розмірі вартості продукції, прийнятої відповідачем на схов по акту приймання на схов на загальну суму 568 320грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2003 р. позов задоволено, стягнуто на користь закритого акціонерного товариства „Управління матеріально-технічного постачання КЦРЗ”, м. Кривий Ріг, долота шарошечні ІІІ-244,5 ОК-ПВ W-17 в кількості 128 штук на загальну суму 568320грн. та судові витрати.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.12.2003 р., постановою Вищого господарського суду України від 05.05.2004 р. рішення господарського суду залишено без змін та поновлено виконання цього рішення.

На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області 12.01.2004 року видано наказ №30/253.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2006 р. у справі № 30/253 змінено спосіб виконання рішення господарського суду та звернуто стягнення на майнові активи відкритого акціонерного товариства „Південний гірничо-збагачувальний комбінат” на суму 570 138грн.

Відповідач просить визнати незаконними дії Державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, направлені на виконання наказу господарського суду № 30/253, а саме: дії по направленню відповідачу листа повідомлення від 31.10.2006 р. про проведення виконання наказу суду № 30/253, складення актів державного виконавця від 08.11.2006 року, від 22.11.2006 року, від 27.11.2006 року, вимоги від 13.11.2006 року та б/н від 22.11.2006 року.

Листом від 31.10.2006 року № 0209/14124 Державна виконавча служба в Інгулецькому районі повідомила відповідача про дату та час виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2004 року № 30/253 та про необхідність забезпечення на дату проведення виконавчих дій уповноважених представників з дорученням відповідного зразка.

08 листопада 2006 року державним виконавцем Державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу складено акт, згідно якого виконавчі дії з ініціативи боржника та за згодою сторін були відкладені на 22.11.2006 р., про що зазначено в Акті.

Згідно Акту державного виконавця від 22.11.2006 року представником боржника було запропоновано майно, на яке можна звернути стягнення у першу чергу. З метою підготовки боржником документів, що підтверджують право власності на майно за згодою сторін виконавчі дії були відкладені на 27.11.2006 р. Документи про право власності боржником надані не були.

Вимога відповідача підлягає задоволенню в частині визнання незаконними дій по направленню відповідачу листа –повідомлення  від 31.10.2006 року про проведення виконання наказу суду № 30/253, складення акту державного виконавця від 08.11.2006 та направлення вимоги від 13.11.2006 року з огляду на наступне.

Статтею 34 Закону України “Про виконавче  провадження” встановлено обставини, що зумовлюють обов’язкове зупинення виконавчого провадження. В тому числі виконавче провадження підлягало обов’язковому зупиненню у випадку порушення господарським судом  провадження у справі про банкрутство боржника.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської обл. від 01.02.2005 р. у справі № Б29/21/05 було порушено провадження про банкрутство відповідача (т.2 а.с. 44) і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який згідно ст. 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” передбачає зупинення  виконання боржником грошових зобов’язань.

Вказаною ухвалою суд першої інстанції заборонив посадовим особам боржника або  власнику його майна чи уповноваженому ним органу або іншим особам вчиняти дії щодо реорганізації, ліквідації чи відчуження основних засобів, що належать –ВАТ “Південний ГЗК”.

Як вище було вказано, рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 06.11.2003 р. з відповідача на користь позивача було стягнуто долота шарошечні ІІІ-244,5 ОК-ПВ W-17 в кількості 128 штук на загальну суму 568 320 грн., які були прийняті відповідачем на схов по акту приймання на схов, тобто стягнуті долота шарошечні не були основними засобами відповідача.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.12.2003 р. та постановою Вищого господарського суду України від 05.05.2004 р. рішення господарського суду залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської обл. 12.01.2004 р. видано наказ № 30/253.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської обл. від 04.05.2006 р. у даній справі було змінено спосіб виконання рішення господарського суду та звернуто стягнення на майнові активи відповідача на суму 570 138 грн.

В період проведення виконавчих дій –31.10.2006 р.; 08.11.2006 р.; 13.11.2006 р. діяв мораторій, а тому господарський суд правомірно зробив висновок про те, що в період дії мораторію дії ДВС в Інгулецькому районі, направлені на виконання наказу господарського суду Дніпропетровської обл. № 30/253 не відповідали вимогам Закону України “Про виконавче провадження” і були незаконними.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської обл. від 16.11.06 р. у справі № Б29/21/05 (т.2 а.с.52-54) затверджено мирову угоду між боржником та кредиторами, від імені яких, відповідно до вимог Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” виступає комітет кредиторів. Цією ж ухвалою припинено провадження у справі № Б29/21/05 про банкрутство.

Проведення ДВС виконавчих дій в період після припинення провадження у  справі про банкрутство та припинення дії мораторію не суперечить вимогам чинного  законодавства.

На підставі вищезазначеного колегія  суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно зробив висновок, посилаючись на ст. 6, 124 Конституції України, ст. 4-5, ст. 115 ГПК України, ст.1 Закону України “Про виконавче провадження” про те, що не підлягає задоволенню вимоги відповідача щодо зобов’язання ДВС в Інгулецькому районі закінчити виконавче провадження у зв’язку з затвердженням мирової угоди у справі про банкрутство № Б29/21/05.

Виконавче провадження підлягає закінченню у випадках, встановлених статтею 37 Закону України “Про виконавче провадження”.

Ухвала господарського суду Дніпропетровської обл. від 16.11.2006 р. у справі про банкрутство № Б29/21/05, на яку посилається скаржник, не є ухвалою про  затвердження судом мирової угоди між стягувачем та боржником про закінчення виконавчого  провадження у даній справі та не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Господарський суд при винесенні оскаржуваної ухвали правомірно зробив висновок про те, що відсутні підстави, передбачені ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження”, які зумовлюють закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду та ухвали про зміну способу виконання рішення суду першої інстанції по даній справі.

Також, господарський суд правильно відхилив доводи позивача про те, що скарга подана з порушенням строків, встановлених статтею 121-2 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 103-106 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Південний  гірничо-збагачувальний комбінат” м.Кривий Ріг залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області  від 22.01.2007 р. у справі № 30/253  залишити без змін.

Головуючий                                                                                        Л.О.Лотоцька

Судді:                                                                                   Р.М.Бахмат

О.В. Чус

З оригіналом згідно:

Пом. судді                                    І.Г.Логвиненко

12.04.07 р.