ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2007 р.                                                 Справа №  4/506/06

Позивач:                     ВАТ ЕК  “Миколаївобленерго”  в особі філії м. Миколаєва

вул.Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017

Відповідачі:          1. Військова частина А-2428

вул.Урицького,4, м. Миколаїв

2. Квартирно - експлуатаційний відділ м. Миколаєва

пр.Мира,62-А, м. Миколаїв

Суддя Дубова Т.М.

ПРИСУТНІ:

Від позивача            –   ю/к Бондарець І.О. довіреність № 023/07-61 від 01.02.07р.

Від відповідача 1          –  економіст Котова К.П.  довіреність № 49 від 17.01.07р.

Від  відповідача 2          –  Івкін О.М. довіреність № 1717 від 01.11.2006р.

СУТЬ СПОРУ: про  стягнення 1052,83грн. пені за несвоєчасне виконання зобов’язань за договором № 44/1461 від 14.11.2003р.

Перший відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, стверджуючи що між позивачем, відповідачами було складено договір поруки від 10.06.2006р. № 44/1461/п., за яким 2 відповідач повинен був своєчасно розраховуватись з позивачем і тому відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань повинен нести 2 відповідач.

2 відповідач відзиву не надав, пояснюючи що позивач не з”ясував вимоги саме до нього та не виконав вимоги ст. 56 ГПК України, не надав документи, додані до позовної заяви, в тому числі, розрахунок пені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд  -

В С Т А Н О В И В:

14.11.2003р. сторони уклали договір № 44/1461 про постачання електричної енергії  і про технічне забезпечення електропостачання споживача,  згідно якого позивач повинен був  відпускати електроенергію, а відповідач виконувати оплату спожитої електроенергії щомісячно та у визначені договором строки. Оскільки позивач свої обов”язки, щодо поставки електроенергії виконав, а відповідач за спожиту електроенергію  з травня 2006р. до листопада 2006р. розрахувався з порушенням умов договору, позивач просить стягнути з відповідача нараховану пеню в розмірі 1052,83 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.3.2, 3.3 договору № 44/1461 від 14.11.2003р. (арк.спр.9-11), відповідач був зобов’язаний здійснювати оплату за використану електричну енергію, за перетікання реактивної енергії, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період відповідно до встановлених засобів обліку електроенергії, класу споживання та за діючими на період розрахунку тарифами, з урахуванням податку на додану вартість у розмірі 20%, виключно у грошовій формі, а також знімати та представляти за встановленою формою показання розрахункових електролічильників щомісячно 15 числа.

Пункт 1 Додатку № 10 до договору № 44/1461 від 14.11.2003р. (а.с. 17) передбачає, що споживач зобов’язується робити щомісячні авансові платежі за електроенергію у межах величини 100% місячного електроспоживання до 15 числа. Пункт 2 Додатку № 10 до договору та п. 5.1. договору передбачають відповідальність за порушення термінів  оплати електроенергії у вигляді пені в межах подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Реєстр платежів, що надійшли від відповідача свідчить про порушення термінів оплати, в зв’язку з чим позивач нарахував пеню за період з 31.05.2006р. по 20.11.2006р. в розмірі 1052,83 грн.(а.с. 12). Станом на 01.12.2006р. відповідач має заборгованість перед позивачем по нарахованій пені в сумі 1052,83 грн.

Між тим, 10.06.2006р. сторони склали тристоронній договір поруки № 44/1461/п (а.с. 53), згідно якого 2 відповідач зобов’язується оплатити борг за бюджетну електроенергію з ПДВ, який склався станом на 01.01.2006р. по активній енергії в сумі 8753,29 грн. по договору на користування електроенергією № 44/1461 від 27.08.2005р. та з 01.01.2006р. оплачувати поточну реактивну та за активну бюджетну електроенергію 1 відповідача за рахунок загального фонду в межах бюджетних призначень за наявністю виділених асигнованій.

Як зазначено у  постанові Одеського апеляційного суду від 17.10.2006р. по справі 8/173/06: “датою укладення договору поруки № 44/1461/п є 10.01.2006р., з чим погодились представники сторін” (а.с. 76-77). Крім того, постановою ВГСУ по цій же справі від 07.02.2007р. (а.с. 79) визначено, що договір на користування електроенергією № 44/1461 від 27.08.2005р. (в дійсності 14.11.2003р.). Тобто в договорі поруки були допущені помилки щодо дат укладення договору поруки та договору на користування електроенергією.

Пунктом 1.1. та 1.2. договору поруки передбачено, що 2 відповідач поручається перед позивачем за виконання 1 відповідачем свого обов’язку по сплаті боргу за бюджетну електроенергію з ПДВ, який склався станом на 01.01.2006р. по договору на користування електроенергією № 44/1461 від 27.08.2005р.(в дійсності 14.11.2003р.).  та з 01.01.2006р. оплачувати поточну реактивну та за активну бюджетну електроенергію 1 відповідача.

Пункт 1.3. договору поруки передбачає, що 2 відповідач відповідає перед позивачем за порушення зобов’язань шляхом перерахування грошових коштів на рахунки позивача.

Відповідно до п. 1.6. позивач в разі невиконання 1 відповідачем зобов’язань надсилає 2 відповідачу вимогу позивачу.

Отже, грошові зобов”язання 1 відповідача перед позивачем припинились згідно ч. 1 ст. 604 ЦК України за домовленістю сторін. Тому в позові до 1 відповідача слід відмовити.

Взаємовідносини між 1 та 2 відповідачами регулюються ст.ст. 553- 559 ЦК України.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.10.2006р. та постановою Вищого господарського суду від 07.02.2007р. по справі 8/173/06 визначено, що за невиконання грошових зобов’язань по договору несе відповідальність 2 відповідач. Згідно з приписами ч.ч. 2,5 ст. 35 ГПК України факти, встановлені  рішенням  господарського  суду  (іншого органу,  який  вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи,  не  доводяться  знову  при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими,  не доводяться  при  розгляді  справи.

Позов заявлено на підставі договору № 44/1461 від 14.11.2003р. на постачання електроенергії до 1 відповідача. Позивач підстави позову  згідно ст.ст.22, 54-56 ГПКУдо 2 відповідача не змінив. Отже підстави щодо віднесення відповідальності за невиконання зобов’язань на 1 відповідача у суду відсутні, а до 2 відповідача позивач вимоги не пред’являв.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні  позовних  вимог слід відмовити, судові витрати віднести на позивача.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України , господарський суд –

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене у 10 денний строк

м. Миколаїв

Суддя                                                        Т.М.Дубова

рішення підписане суддею 14.03.2007р.