ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007 р.
№ 2-2/7297-2007

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов
В. Цвігун

за участю представників:

ДП "Дельта-лоцман"
Миронюк К.Г. –(дор.№ 1682 від 26.09.2006)

ТОВ "Інфлот-Універсал"
Каратаєва Л.І. –(дор.№ 120/06 від 29.12.2006)

розглянув касаційну скаргу
Державного підприємства "Дельта-лоцман"

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду
від 09 серпня 2007

у справі
№ 2-2/7297-2007 господарського суду АР Крим

за позовом
Державного підприємства "Дельта-лоцман"

до
ТОВ "Інфлот-Універсал"

про
стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду АР Крим від 14.06.2007 (суддя: В.Толпиго) в позові  про стягнення грошових коштів, що становлять суму податку на додану вартість у вартості наданих послуг, пені та штрафу, відмовлено, в частині стягнення заборгованості за надані послуги провадження припинено за відсутності предмету спору.

В частини припинення провадження рішення мотивовано тими обставинами, що відповідач повністю сплатив суму боргу без ПДВ за надані послуги до моменту звернення позивача в суд. В частині стягнення податку на додану вартість, нарахованого на вартість наданих відповідачу послуг, рішення суду мотивовано тими обставинами, що таке нарахування суперечить п. 6.5 ст. 6 Закону України "Про податок на додану вартість",   ст.ст. 26, 127 Конвенції ООН по морському праву. Вимоги про стягнення пені та штрафу не можуть бути задоволені, оскільки за приписами ст. 547 ЦК України угода про забезпечення виконання зобов'язання повинна бути укладена у письмовій формі, тоді як в даному випадку сторони такої угоди не укладали.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.08.2007 (судді: В.Гонтар, Г.Прокопанич, О.Щепанська) рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін з аналогічних мотивів та підстав.

Позивач в касаційній скарзі просить апеляційну постанову та рішення господарського суду в частині відмови у стягненні податку на додану вартість, пені та штрафу, скасувати, позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Скаржник вважає, що місцем надання послуг з лоцманського проведення є  судноплавні шляхи у територіальних водах, фарватери, канали, відкрите море, акваторія, підхідні канали, внутрішні і зовнішні рейди, а не, як помилково зазначено судом, борт іноземного судна, тому висновок суду щодо звільнення послуг з лоцманського проведення та регулювання руху суден від оподаткування податком на додану вартість не відповідають ст. 3.1 Закону України "Про податок на додану вартість", судом неправильно застосовані  ст.ст. 26, 127 Конвенції ООН з морського права через помилкову оцінку фактичних обставин, оскільки судна проходили не лише територіальним морем, але й внутрішніми водними шляхами, які до такого не відносяться; судом неправильно застосовані ст.ст. 547, 549 ЦК України без врахування спеціальних норм законодавства, зокрема, ст.ст. 230, 231 ГК України, судом неправильно застосований Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", оскільки норми останнього не можуть застосовуватися у спірних правовідносинах.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем на підставі заявок відповідача у період 01.02.2007 – 28.02.2007 останньому надані послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден за які були виставлені рахунки з нарахуванням на суму наданих послуг податку на додану вартість, що оплачені відповідачем в повному обсязі.

Судом встановлено, що заборгованість за надані послуги без врахування податку на додану вартість оплачена відповідачем до моменту звернення позивача з позовом до суду, тому за цих обставин судом правомірно припинено провадження з підстав відсутності предмету спору.

Висновки суду щодо відсутності підстав для оподаткування податком на додану вартість наданих позивачем послуг відповідає матеріалам справи та чинному законодавству з огляду на таке.

Статтею 84 Кодексу торговельного мореплавства України встановлені види цільових портових зборів та зазначено, що інші види зборів можуть встановлюватися законодавчими актами України.

Відповідно до ст. ст. 106, 115 вище вказаного Кодексу із суден, що користуються послугами державних морських лоцманів, справляється лоцманський збір, а також із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, також справляється збір порядок справляння і розмір яких встановлюється Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України.

Наказом Міністерства транспорту України від 27.06.1996 р. № 214 із змінами затверджені збори і плати за послуги, що надаються судам у морських торговельних портах України та встановлено лоцманський збір, збір за користування послугами служби регулювання руху суден, швартовий збір, плата за роботу буксирів при швартових операціях, плата за користування плавзасобами, плата за агентські послуги.

Відповідно до ст. 26 Конвенції ООН з морського права 1982 року, ратифікованої Законом України № 728-XIV від 03.06.99, іноземне судно, що проходить через територіальне море, може обкладатися тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані такому судну.

Відповідно до ст. 127 згаданої Конвенції транзитний рух не підлягає обкладенню жодним митом і податками або іншими зборами, за винятком зборів, що стягуються за конкретні послуги, надані у зв’язку з таким рухом.

Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України “Про податок на додану вартість” об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Як встановлено судами послуги з лоцманського проведення та регулювання руху надавалися іноземним суднам.

Відповідно до п. 6.5 Закону України “Про податок на додану вартість” при  наданні  послуг персоналу з обслуговування морських, повітряних та космічних об'єктів місцем поставки послуг вважається - місце надання таких послуг.

Іноземне судно, яке перетинає митний кордон України, заходячи в територіальні води України, зберігає за собою статус території держави, під прапором якої воно знаходиться.

За таких обставин господарські суди дійшли обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав включення до вартості наданих послуг суми податку на додану вартість, оскільки надані послуги не є об'єктом оподаткування за змістом п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п. 6.5 ст. 6 Закону України “Про податок на додану вартість” і таке оподаткування суперечить нормам міжнародного права.

За змістом ст. 546 ЦК України неустойка (штраф, пеня) є видом забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно з ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі; недодержання письмової форми тягне нікчемність такого правочину.

Ні договором, ні законом не передбачено покладення на відповідача відповідальності у вигляді пені та штрафу, тому в цій частині висновки суду правомірні.

Доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм спеціального законодавства до уваги не приймаються, оскільки спеціальною нормою щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань є частина шоста ст. 231 ГК України, а не норма частини другої ст. 231 ГК України, на яку посилається скаржник, оскільки остання відповідальність за порушення грошових зобов'язань не регулює.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.08.2007  та рішення господарського суду АР Крим від 14.06.2007 у справі № 2-2/7297-2007 господарського суду АР Крим залишити без зміни, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                                                                                                      В. Овечкін

судді                                                   Є. Чернов

В. Цвігун