ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.07.07р.

Справа № 33/100-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Луцьккондитер", м. Луцьк (далі- ТОВ  ВКФ "Луцькондитер")

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Меридіан", м. Дніпропетровськ  (ТОВ "Бізнес-Меридіан")

про стягнення 77690 грн. 01 коп.

Суддя  Рудовська І.А.

Секретар Короленко Л.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ  ВКФ "Луцькондитер" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до  ТОВ "Бізнес-Меридіан" про стягнення  75721, 71 грн.  заборгованості , 1612 грн. пені,  356, 30 грн.  –3% річних та судові витрати по справі.

Представник позивача позов підтримав та просить задовольнити його.

Представник відповідача в судові засідання  03.07.2007 р., 24.07.2007 р. не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Документи, витребувані ухвалами суду  не надав. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином .

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні 03.07.2007 р. , суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами  07.02.2007 року був укладений договір дистрибуції № 25.

Згідно з п. 2.1, 2.2.  договору   Фірма   (  позивач по справі)  на умовах, передбачених даним договором передає товар  Дистриб’ютору (відповідач по справі), а дистриб’ютор зобов’язується приймати та оплачувати товар на умовах, передбачених  Договором.  Загальна вартість Договору  складається з вартості товару, переданого згідно накладних в межах Договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору відповідач по справі  здійснює оплату за кожну партію товару протягом 30- ти  календарних днів  з моменту отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача.

Відповідно до п. 6.1 Договору  у разі порушення здійснення розрахунків згідно з п. 5.2. Договору  відповідач сплачує позивачу неустойку у вигляді  пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ  від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки.

Цивільні  обов'язки  виконуються  у  межах,   встановлених договором або актом цивільного законодавства (п.1 ст.14 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар)  і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач договірні зобов’язання  виконав,  передав    в 2007  році відповідачу товар на суму 142284 грн. 81 коп., що підтверджується   копіями   товаро- транспортних накладних : № ЛК -0002423 від 07.02.2007 р., № ЛК -0002412 від 07.02.2007 р., № ЛК-0002852 від 13.02.2007 р. , № ЛК -0002856 від 13.02.2007 р., № ЛК-0004059 від 28.02.2007 р., № ЛК-0004060 від 28.02.2007 р., № 0004075 від 28.02.2007 р., № ЛК -005218 від 15.03.2007 р., № ЛК-0005217 від 15.03.2007 р., № ЛК- 0005606 від 20.03.2007 р., № ЛК –0006868 від 05.04.2007 р., № ЛК-0006867 від 05.04.2007 р., № ЛК -0007381 від 12.04.2007 р., № ЛК-0007382 від 12.04.2007 р., що підтверджується підписом і печаткою відповідача.   Відповідачем здійснено частково повернення товару  за накладною № ЛК -0000133 від 19.04.2007 р. на суму 27, 10 грн.

Відповідач договірні зобов’язання  виконав частково, сплативши  за товар                  66 500 грн, що підтверджується  банківськими виписками (а.с. 14-18 ).

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.ст.  525, 526 ЦК України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України  пенею  є  неустойка,  що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно  виконаного  грошового зобов'язання  за  кожен   день прострочення виконання.

Згідно до ч.2  статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів,  необхідних  для належного  виконання нею зобов'язання,  враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань  є  підставою  для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті  230 Господарського кодексу України штрафними санкціями    у   цьому   Кодексі   визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми  (неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської  діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи 26.04.2007 року між  позивачем та відповідачем було проведено акт звірки,  та підтверджено існуючу заборгованість  відповідача у розмірі 75721,71 грн. Вищезазначений акт звірки скріплений печатками та підписами повноважних представників.

На момент розгляду справи основний борг відповідача становить 75721,71 грн., докази сплати якого  в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані, внаслідок чого  суд вважає що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач наполягає на стягненні з відповідача 1612 грн. пені,  356, 30 грн.  –3% річних.

Перевіривши  розрахунок пені, розрахунок 3% річних за прострочення платежу  , слід визнати обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Відповідач в судове засідання не з"явився, розрахунок позивача не спростував.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України).

Вимогу позивача   про забезпечення позову  суд не задовольняє, оскільки підставою для вжиття заходів по забезпеченню позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позивач не послався на жодні обставини, які б підтвердили відповідні припущення.

Згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по справі покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 47, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Меридіан"                   (49070, м. Дніпропетровськ, вул.. Абхазька, 4 кв. 65, р/р 3157 у КБ "ПриватБанк", МФО 305299, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Луцьккондитер" (43001, м. Луцьк, вул.. Володимирська, 57-а,  р/р 13 у філії "Волинське центральне відділення ПІБ", МФО 303138, )  75 721 (сімдесят п’ять тисяч сімсот двадцять одна) грн. 71 коп. –суми основного боргу, 1 612 (одна тисяча шістсот дванадцять) грн. - пені, 356 (триста п’ятдесят шість) грн. 30 коп. –3 % річних,   776 грн. 90 коп. –державного мита, 118 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                           І.А.Рудовська