СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

29 березня 2007 року

Справа № 2-14/11190.1-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Волкова К.В.,

суддів                                                                      Фенько Т.П.,

Градової О.Г.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Євсикова Олена Віталіївна, довіреність №1782/9/10 від 14.02.07;

Булат Костянтин Миколайович, довіреність №1550/9/10-0 від 10.02.07;

відповідача 1: не з'явився;

відповідача 2: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекція у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Курапова З.І.) від 23.01.2007 року у справі № 2-14/11190.1-2006А

за позовом           Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

до           Приватного підприємства "Фірма "Техком ЛТД" (вул. Західна, 32,Сімферополь,Автономна Республіка Крим,95000)

Приватного підприємства "Крайовий маркет" (вул. Бориспольська, 9,Київ 1,01001)

про визнання недійсними правочинів - договорів поставки від 01.08.2003, 15.08.2003, 10.09.2003, 01.10.2003, 15.10.2003, 30.10.2003, стягнення з приватного підприємства "Фірма "Техком ЛТД" у дохід Державного бюджету вартості товару по договорам поставки, одержаних від Приватного підприємства "Крайовий маркет" у сумі 2135281,02 грн., стягнення з Приватного підприємства "Крайовий маркет" на користь Приватного підприємства "Фірма "Техком ЛТД" 2135281,02 грн., одержаних від виконання договорів поставки

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Приватного підприємства "Фірма "Техком ЛТД", Приватного підприємства "Крайовий маркет" про визнання недійсними правочинів - договорів поставки від 01.08.2003, 15.08.2003, 10.09.2003, 01.10.2003, 15.10.2003, 30.10.2003, стягнення з приватного підприємства "Фірма "Техком ЛТД" у дохід Державного бюджету вартості товару по договорам поставки, одержаних від Приватного підприємства "Крайовий маркет" у сумі 2135281,02 грн., стягнення з Приватного підприємства "Крайовий маркет" на користь Приватного підприємства "Фірма "Техком ЛТД" 2135281,02 грн., одержаних від виконання договорів поставки.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.02.2005 року у справі №2-1/3245-2005, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.02.2005 року, позов було задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.05.2006 року рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.02.2005 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.02.2005 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Курапова З.І.) від 23.01.2007 року у справі № 2-14/11190.1-2006А було відмовлено у задоволенні позову. Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, виходив з того, що Приватне підприємство "Крайовий маркет" під час здійснення господарських операцій з Приватним підприємством "Фірма "Техком ЛТД" подавало податкову звітність та не мало податкової заборгованості, тому суд не знайшов підстав для визнання угоди недійсною відповідно до вимог статті 49 Цивільного кодексу УРСР.

Не погодившись з постановою господарського суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва підтверджується факт ухилення Приватним підприємством "Крайовий маркет" від сплати податків, що є підставою для визнання угоди недійсною на підставі статті 49 Цивільного кодексу УРСР.

У судовому засіданні 27.03.2007 року представники податкової інспекції підтримали вимоги апеляційної скарги, представники відповідачів у судове засідання не з’явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 27.03.2007 року оголошувалась перерва.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 01.08.2003 року між Приватним підприємством "Крайовий маркет" та Приватним підприємством "Фірма "Техком ЛТД" був укладений договір поставки №02-2003 на загальну суму 156660,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 26110,00 грн.

Також між відповідачамі були укладені договори поставки від 15.08.2003року №03-2003 на загальну суму 210192,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 35032,00 грн., від 10.09.2003 року №05 на загальну суму 140280,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 23380,00 грн., від 01.10.2003 року №07-2003 на загальну суму 572400,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 95400,00 грн., 15.10.2003року №08-2003 на загальну суму 317029,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 52838,17 грн., 30.10.2003 року №11-2003 на загальну суму 738720,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 123120,00 грн.

Поставка товару постачальником, Приватним підприємством "Крайовий маркет" покупцю, Приватному підприємству "Фірма "Техком ЛТД" на загальну суму 2135281,02 грн. підтверджується накладними та податковими накладними, які також містяться у матеріалах справи.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09.06.2004 року у справі №2-23632004 статут Приватного підприємства "Крайовий маркет" за №01113 від 22.02.2002 року, свідоцтво № 38801720 про реєстрацію платника податку на додану вартість Приватного підприємства "Крайовий маркет" з моменту його видачі –з 28 березня 2002 року визнані недійсними. Як вказано у рішенні Дарницького районного суду від 09.06.2004 року, Ігнат'єв В.Є. підписував статут підприємства та інші документи не з метою створення та здійснення господарської діяльності, а з метою отримання від невстановленої особи, який йому пропонував підписувати, грошової винагороди в сумі 100 грн., сам він майнового внеску до статутного фонду підприємства не робив, свідоцтво платника податку на додану вартість не отримував.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників позивача,  обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Відповідно до статті 49 Цивільного кодексу УРСР якщо угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам соціалістичної держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в доход держави.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” від 28 квітня 1978 року N 3 встановлено, що при розгляді справ про визнання угоди недійсною на підставі статті 49 Цивільного кодексу УРСР судам слід мати на увазі, що дія цієї норми поширюється на угоди, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування.

За змістом статті 49 Цивільного кодексу УРСР недійсною є угода, яка укладена з метою, завідомо суперечною інтересам соціалістичної держави і суспільства. Правові наслідки такої угоди залежать від наявності умислу - в обох сторін чи однієї, від виконання угоди - обома сторонами чи однією.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, податкова інспекція зазначає, що Приватним підприємством "Крайовий маркет" господарська діяльність здійснювалась з метою від сплати податків та зборів, про що свідчать обставини, встановлені рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09.06.2004 року.

Однак, наявність умислу не може бути підтверджена лише рішенням районного суду про визнання установчих документів цієї сторони договору недійсними та скасування державної реєстрації, оскільки предметом дослідження у такій справі є, зокрема, відповідність установчих документів вимогам чинного законодавства, а не наявність протиправного умислу при укладенні угоди, що мала місце під час підприємницької діяльності суб'єкта.

При цьому судова колегія зазначає, що Станом на момент здійснення оскаржених правочинів Приватне підприємство "Крайовий маркет" мало цивільну правоздатність.

Крім того, як вбачається з акту Державної податкової інспекції у Дарницькому районі місті Києва від 16.09.2004 року про анулювання Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість Приватне підприємство "Крайовий маркет" не подає податкову звітність з березня 2004 року, податкова заборгованість відсутня. Також з листа Державної податкової інспекції у Дарницькому районі міста Києва від 15.09.2006 року №55351715-005 слідує, що Приватним підприємством "Крайовий маркет" остання декларація з податку на прибуток за 2003 рік подана до податкового органу 09.02.2004року вх. № 120151, та остання декларація з податку на додану вартість за лютий 2004 року подана 09.03.2004року вх. № 12001.

Таким чином, податкову звітність у період здійснення поставки товарів у серпні-жовтні 2003 року Приватне підприємство "Крайовий маркет" до податкового органу надавало і податкова заборгованість за цій період відсутня.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що факт вчинення відповідачами спірних угод з метою, яка суперечить інтересам держави та суспільства, податковою інспекцією належними доказами доведений не був, тому позовні вимоги Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим задоволенню не підлягають.

Таким чином, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги податкової інспекції та вважає постанову суду першої інстанції такою, що прийнята відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекція у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 23.01.2007 року у справі № 2-14/11190.1-2006А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                            К.В. Волков

Судді                                                                                          Т.П. Фенько

О.Г. Градова