СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
Справа № 9/168-АП-07
м.Херсон, зал судового засідання №
Господарськийсуд Херсонської
області у складі судді  Ребристої С. В. при секретарі Муравльовій
Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Державної податкової інспекції у
Генічеському районі, м.Генічеськ Херсонської області
до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м.Генічеськ Херсонської області
стягнення 1167 грн. 50 коп.
За участю представників сторін:
від позивача -Большаков
С.А. - головний державний податковий інспектор, дор.№23/10/100 від
від відповідача -ОСОБА_1-
паспорт серія ІНФОРМАЦІЯ_1 вид. 29.10.1996р. Генічеським РВ УМВС України в
Херсонській області.
позивач - ДПІ у Генічеському районі, як правонаступник Генічеської МДПІ,
звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача 1167
грн.50 коп. заборгованості, яка виникла внаслідок несплати фінансових санкцій,
застосованих до відповідача  на підставі
податкових повідомлень-рішень від 05.07.2002р., 19.07.2002р. та від
Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовує посиланнями на положення п.2 ст. 128 ГК України.
Відповідач у відзиві на
позовну заяву проти позову заперечує, позовні вимоги не визнає та пояснює, що
відповідно до п.1.25 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств»даний борг є безнадійним, оскільки по ньому минув строк позовної
Також відповідач інформував
суд, що він звертався  до податкового
органу з заявою про списання боргу, відносно якого минув строк позовної
давності, але листом НОМЕР_1 від 31.01.2007р. податковим органом було
відмовлено у списанні податкового боргу з посиланням на зупинення дії
п.п.18.2.1 п.18.1 ст. 18 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».
Відповідач стверджує, що  відповідно до роз'яснення ДПА України від
05.10.2006р. НОМЕР_2 штрафні (фінансові) санкції, нараховані органами ДПС за
порушення вимог Закону України №265 не є податковими зобов'язаннями у
визначенні Закону №2181, тому норми Закону №2181 не поширюються на зазначені
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін суд,
Позивачем -ДПІ у Генічеському районі
заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача-фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованості зі сплати фінансових санкцій  у сумі 1167 грн. 50 коп.
ОСОБА_1, як приватний підприємець
зареєстрована Генічеською райдержадміністрацією 05.04.1997р.
Матеріали справи свідчать, що у
період червня-липня 2002р. та липня 2003р. податковим органом проводилися
перевірки відповідача, як суб”єкта підприємницької діяльності на предмет
здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу
про, що складено акти перевірок  НОМЕР_3
від 26.06.2002р.; НОМЕР_4 від 13.07.2002р.; НОМЕР_5 від 12.07.2003р. в яких
зафіксовано факти виявлених порушень Закону України  від 01.06.200р. №1776-ІІІ “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”.    На підставі зазначених
актів перевірок податковим органом було прийнято відповідні податкові
повідомлення-рішення про застосування до відповідача штрафних (фінансових)
санкцій НОМЕР_6 від 05.07.2002р. на суму 340 грн.; податкове повідомлення НОМЕР_7
від 22.07.2003р. на суму 487 грн. 50 коп.; податкове повідомлення НОМЕР_8 від
19.07.2002р. на суму 340 грн..
Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з наданими документальними доказами та положеннями чинного
законодавства  суд дійшов висновку
що  за заявленим предметом позов не
підлягає задоволенню.
Заявлена до стягнення сума
заборгованості за своєю правовою природою є
адміністративно-господарською санкцією
на яку не розповсюджується дія Закону України №2181 “Про порядок погашення
зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
Так, відповідно до ст. 238
Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської діяльності до суб”єктів господарювання можуть
бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого
самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи
організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення
правопорушення суб”єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Види адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються  Господарським кодексом України, іншими
законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути
встановлені виключно законами.
Закон України  від 01.06.200р. №1776-ІІІ “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” є законом, який встановлює саме адміністративно-господарські
Відповідно до ст.250 ГК України
адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб”єкта
господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш
як через один рік з дня порушення цим суб”єктом встановлених законодавчими
актами правил здійснення господарської діяльності.
Таким чином,  позивачем при зверненні до суду
пропущено  встановлений ст. 250 ГК
України строк застосування адміністративно-господарських санкцій щодо  їх стягнення в судовому порядку.
За таких обставин заявлена до
стягнення сума  штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі  1167 грн. 50 коп. є
безнадійним боргом і підлягає виключенню з особових рахунків відповідача шляхом
З огляду на викладене суд звертає
увагу на ту обставину, що податковим органом за
існуючих обставин було неправомірно відмовлено відповідачу у
списанні  даного боргу, так як за своєю
правовою природою він є безнадійним.
Відповідно до положень   ст. 71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.
У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін
про  час і місце виготовлення постанови
суду в повному обсязі.
На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.94, 98, 158, 160-163, 167, п. 6 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд
1.В задоволенні позову відмовити
Постанова набирає  законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України постанова
або ухвала суду  першої інстанції набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після апеляційного
розгляду справи.

Заява про  апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про  апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
С.В. Ребриста

Постанову
складено у повному обсязі  16.04.2007р.