ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
П О С Т А Н О В А

05.09.2007                                                                                Справа №14/321

м. Полтава

за позовом  Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську, вул. Миру, 24, к.120, м. Комсомольськ, Полтавська область, 39800

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсомольське спеціалізованеуправління "Механомонтаж - 270", 39800, Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Будівельників, 32

про  стягнення 17364,63 грн.

Суддя  Іваницький О.Т.

Представники:

від позивача:  не з'явився (повідомлений належним чином)

від відповідача:  Чопенко В.П., дов. №1 від 01.04.2007р.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення 17364,63 грн. - заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період із 01.03.2007р. по 01.07.2007р., а також заяв про зменшення розміру позовних вимог вих. №2344/06-03 від 03.08.2007р. до суми 15057,99 грн., №2603/06-03 від 22.08.2007р. до суми 14637,77 грн.

Постанова виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні 23.08.2007р.

Позивач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, але в судове засідання не з'явився, а подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю явки свого представника.

Суд клопотання відхилив і розглянув справу по суті, оскільки сторони не подали заяви про продовження строку вирішення спору, а відповідно до частини 1 статті 122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

В судовому засіданні 05.09.2007р. було оголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву, а його представник у судових засіданнях проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки у відповідача відсутній обов'язок відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій.

Дослідивши і оцінивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представників сторін, суд встановив, що  згідно зі ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  управління   Пенсійного фонду України в м. Комсомольську, в березні-червні 2007 року здійснювало виплату пенсій за віком на пільгових умовах по Списку №2 громадянам, які раніше працювали у товаристві з обмеженою відповідальністю "Комсомольське спеціалізоване управління " Механомонтаж - 270 " (далі -  відповідач), включаючи і пенсії за віком на пільгових умовах.

Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі  - Закон 1991 р.) передбачалось, що підприємства з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до пунктів "б" -"з" цієї статті (тобто пенсій за віком на пільгових умовах) до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

17 лютого 2000 року був прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законів України" (далі - Закон від 17.02.2000р.), який набрав чинності з 15.03.2000р., виключив із ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" частину 2 та змінив правовий статус витрат на виплату та доставку пільгових пенсій і відніс їх до обов'язкових платежів шляхом внесення відповідних змін до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон про збір).

Фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій стали об'єктом оподаткування збором згідно з ст. 2 Закону про збір, а стаття 4 Закону про збір для них встановила ставку збору в розмірі 100% об'єкту оподаткування. Обов'язок сплачувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій з 15.03.2000р. покладався на Відповідача статтею 3 Закону про збір.

09.07.2003р. був прийнятий Закон України № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2004 року (далі - Закон № 1058 ).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень цього Закону  фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не є страховим внеском, але при цьому зберігається порядок покриття цих витрат, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

Отже, згідно ст. 2 Закону про збір для підприємств об'єктом оподаткування  залишаються фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій.

На виконання Закону № 1058 порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах,  був установлений розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за № 64/8663 (далі по тексту - Інструкція 2004 р.)

Згідно з п. 6.4 цієї Інструкції 2004 р. розмір сум до відшкодування на поточний рік для підприємств визначається органами Пенсійного фонду щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 за формою згідно з додатками 6 і 7 до Інструкції.

Указані розрахунки надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

Пунктом 6.8. Інструкції установлений строк сплати підприємством місячної суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій - щомісяця до 25 числа поточного місяця.

Розділом 6 Інструкції 2004 р. також був установлений порядок покриття підприємствами витрат на виплату і доставку пенсій у разі призначення пенсії на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, тобто по пенсіях, призначених за місцем проживання пенсіонерів органами Пенсійного фонду України в інших містах та районах.

Пунктом 6.10 Інструкції 2004 р. передбачено, що у цьому разі орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення про розрахунок згідно з додатком 6 для підприємств платників у 2 примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства . Орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства платника надсилає підприємству 1 примірник розрахунку для подальшого відшкодування витрат на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації підприємства.

Таким чином, по всіх пільгових пенсіях, незалежно від місця їх призначення, орган Пенсійного фонду за місцем реєстрації підприємства - платника надсилає цьому підприємству розрахунок за формою додатку 6 до Інструкції 2004 р., який підприємство зобов'язане оплатити щомісячно до 25 числа.

Позивач протягом 2007 року діяв згідно вищеназваними нормативними актами надсилав відповідачу розрахунки за формою додатку 6 до Інструкції для відшкодування витрат по пільгових пенсіях по комсомольських пенсіонерах та розрахунки за формою додатку 6 до Інструкції, які отримував від інших органів Пенсійного фонду України. Одержання відповідачем цих розрахунків підтверджується копіями поштових повідомлень про їх вручення, але оплата ним здійснена лише частково.

Загальна заборгованість відповідача по відшкодуванню Пенсійному фонду України витрат по пільгових пенсіях, виплачених з 01.03.2007р. по 01.07.2007р. складає 14637 грн.77 коп. (відповідно до заяви про зменшення позовних вимог №2603/06-03 від 22.08.2007р., що підтверджується розрахунком  (в матеріалах справи).

З поданих сторонами документів, залучених до матеріалів справи, вбачається, що відповідач до 14.06.2000 року діяв як Спеціалізоване управління №270 "Механомонтаж" без права юридичної особи, що підтверджується довідкою №25/10641 про включення до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, виданої Полтавським обласним управлінням статистики (копія в матеріалах справи). При цьому головним підприємством відповідача було Відкрите акціонерне товариство "Дніпромеханомонтаж", м. Дніпропетровськ.

З 14.06.2000 р. відповідач функціонував як дочірнє підприємство Комсомольське спеціалізоване управління "Механомонтаж" №270 ВАТ "Дніпромеханомонтаж", про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, виданого виконкомом Комсомольської міськради 14.06.2000р. (копія в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 1.3 Статуту Комсомольське спеціалізоване управління "Механомонтаж" №270 ВАТ "Дніпромеханомонтаж" підприємство є правонаступником структурного підрозділу Спеціалізованого управління №270 "Механомонтаж" ВАТ "Дніпормеханомонтаж". Щодо правонаступництва самого ВАТ "Дніпромеханомонтаж" (як головного підприємства)  відомості у Статуті відсутні.

13.09.2002р. розпорядженням №707-р виконкому Комсомольської міськради затверджено Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсомольське спеціалізоване управління Механомонтаж - 270", відповідно до пункту 1.2 якого останнє є правонаступником майнових прав і обов'язків Спеціалізованого управління №270 "Механомонтаж" ВАТ "Дніпормеханомонтаж", а також вступає в корпоративне управління оборотними засобами Спеціалізованого управління №270 "Механомонтаж" Відкритого акціонерного товариства "Дніпормеханомонтаж".

З вищенаведеного не вбачається правонаступництво відповідача щодо майнових прав і обов'язків ВАТ "Дніпромеханомонтаж" (як бувшого головного підприємства).

Пунктом 6.3 Інструкції у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат ( тобто витрат на виплату і доставку пільгових пенсій) Пенсійному фонду вносять правонаступники.

На підставі вищевикладеного у відповідача відсутні підстави відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій позивачу.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як зазначається в частині першій статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно зі статтею 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Позивач у відповідності до вимог статей 69-71,79 Кодексу адміністративного судочинства України не надав належні докази і не довів ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог.

З огляду на викладене, відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості зі сплати витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Суд на підставі вищенаведеного, оцінивши докази, які є в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 2,4-12,23,47-52,56,58-59,60,62-63,65, 69-71,79,86-87,94,102,150,158-163,167 та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                      Іваницький О.Т.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.