СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.04.07                                                                                 Справа № 4/116ад.

Суддя  господарського суду Луганської області Батюк Г.М. , при секретарі судового засідання Лукашишиній Т.М., розглянувши матеріали справи  за позовом

Управління Пенсійного фонду України  в м. Сєвєродонецьку  Луганської області, м. Сєвєродонецьк  Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю " Автосервіс і комерція", м. Сєвєродонецьк  Луганської області

про стягнення  564грн. 70 коп.

у присутності представників сторін:

від позивача –Семенюк В.М., дов. № 4 від 15.01.07;

від відповідача –не прибув ( явка обов’язкова).

Суть спору: заявлені вимоги про стягнення з відповідача   заборгованості зі сплати страхових  внесків до Фонду у сумі  564 грн. 70  коп.

Відповідач у запереченні проти позову, зданого до суду 19.03.07, проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що  виходячи із картки особового рахунку платника вбачається, що за спірний період нараховано до сплати 564 грн. 70 коп., зараховано внесків (сплачено) –596 грн. 79 коп., тому недоїмка по внескам за оспорюваний період відсутня.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який набрав законної сили  з 1 вересня 2005 року, до початку  діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України,  вирішуються відповідним господарським  судом  за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому,  та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі здійснюється  за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони не знайшли примирення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши  доводи представника позивача  та додатково подані представником позивача  документи,  суд

встановив:

В Управлінні Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку  Луганської області відповідач зареєстрований, як страхувальник загальнообов’язкового державного пенсійного  страхування.

Відповідно до ст.ст.14,15  Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 № 1058-ІV (далі –Закон) відповідач є платником страхових внесків.

На підставі п.6 ч. 2 ст.17 та п.6 ст.20  зазначеного Закону страхувальники  повинні нараховувати, обчислювати та сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески, нараховані за відповідний   базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення  цього періоду (базовим періодом є календарний місяць).

Відповідач   своєчасно не сплатив  страхові внески, у зв’язку з чим  за період з 01.11.06 по 30.11.06  за ним  утворилась заборгованість  у сумі  564 грн.  70 коп.

Згідно ст.106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” позивач направив відповідачу вимогу про сплату боргу від 05.12.06 № Ю- 785/4 на  суму  564 грн. 70  коп.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Оцінивши доводи позивача  у їх сукупності, суддя вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю, з огляду на наступне.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати страхових  внесків до Фонду за період з 01.11.06 по 30.11.06  у сумі  564 грн.  70   коп.

Згідно ч.3 ст.106 Закону  Управлінням Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області  відповідачу була направлена вимога про сплату боргу від 05.12.06 № Ю- 785/4 на  суму  564 грн. 70  коп., яка протягом 10 днів повинна сплачуватися боржником, або у разі  незгоди повинна була бути оскаржена в установлений законом термін. Протягом цього періоду боржником вимога не сплачена  і не оскаржена.

Заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.11.06 по 30.11.06  у сумі  564 грн.  70   коп., яку він не сплатив у встановлений законом термін і не погасив до цього часу, тобто визнав факт боргу та не оспорив його суму, вказану позивачем.

Заборгованість відповідача перед позивачем щодо сплати  страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період з 01.11.06 по 30.11.06  у сумі  564 грн.  70  коп., підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача.

Ствердження відповідача щодо відсутності заборгованості по сплаті страхових внесків, не приймається судом до уваги, оскільки вимога про сплату боргу від 05.12.06 № Ю- 785/4 на  суму  564 грн. 70  коп. (а.с.5) складена без посилання на рішення, тому що згідно цієї вимоги позивачем заявлені вимоги про стягується тільки недоїмки. Посилання на рішення у вимозі може бути тільки в тому випадку, якщо стягуються фінансові санкції та(або) пеня. В  позовних вимогах фінансові /санкції та пеня не стягуються тому вимога складена вірно, з застосуванням всіх реквізитів.

Згідно п.5.4.Інструкції про "Порядок ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження платежів зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів"( далі –Інструкція),затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України 19.01.02 N 2-4 операції здійснюються в картках особових рахунків у хронологічному порядку. Облік надходження платежів у картках особових рахунків здійснюється в порядку календарної черговості настання граничних термінів сплати узгоджених зобов'язань зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів. Відповідач має борги за минулі періоди тому згідно вищевказаного п. 5.4 Інструкції  усі внески автоматично йдуть на погашення заборгованості за минулі періоди.

Крім того, вимога № Ю- 785/4 від 05.12.06 була надіслана та отримана відповідачем 11.12.06. Згідно Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків .п.п. 8.4, 9.6, та Закону № 1058 - ні вимога , ні рішення про застосування фінансових санкцій протягом встановленого строку (10 днів) відповідачем не були оскаржені або узгоджені.

З огляду на викладене позовні вимоги слід визнати обґрунтованими повністю, та такими, що підтверджені матеріалами справи,   відповідачем не спростовані.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку, віднесення судових витрат на відповідача, який не є суб’єктом владних повноважень, не врегульовано чинним законодавством, у тому числі ст. 94 КАС України.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представника позивача про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п'ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 51, 87, 94, 98, ч.4 ст. 128, ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

постановив:

1.Позов задовольнити  повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс і комерція", м. Сєвєродонецьк  Луганської області,є- м.Сєвєродонецьк Луганської області , вул. Новікова,2, р/р в філія «Ощадбанк»№7854, МФО 364166, :

- на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку  Луганської області, вул. Шевченко,9, р/р 8 а ЛОУ ВАТ «Державний Ощадний банк України», МФО 304665, , заборгованість по сплаті страхових внесків у сумі  564 грн. 70 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 26.04.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                        Г.М.Батюк