ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"20" листопада 2007 р. Справа № 403/4-05

Суддя господарського суду Київської області Попікова О.В. розглянувши справу

за позовом

Ірпінського комунального житлово-експлуатаційного підприємства „Ірпінь”

до

Ірпінської об’єднаної державної податкової інспекції

про

визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

секретар судового засідання: Холоденко Н.О.

за участю представників:

від позивача

Длубак Р.М. дов. від 16.10.2007р. № 74

від відповідача

Бржезинська О.В. дов. від 16.07.2007р. № 307/Б/10-0

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 20.11.2007р. о 10 год. 45 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 27.11.2007р., про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Ірпінського комунального житлово-експлуатаційного підприємства „Ірпінь” (надалі - позивач) до ДПІ в м. Ірпені (правонаступником якої є Ірпінська об’єднана державна податкова інспекція) (надалі відповідач) про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення від 5.02.2005р. № /0, від 18.04.2005р. № /1, від 1.07.2005р. № /2, та від 9.09.2005р. № /3/ 12820, яким позивачеві на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” нараховані штрафні санкції за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з боку позивача відсутні порушення за які до нього застосовані фінансові санкції, оскільки КЖЕП “Ірпінь” не є правонаступником ліквідованих підприємств Ірпінської ЖЕК та ЖЕП “Світлиця”, крім того підприємство розпочало свою господарську діяльність 02.04.2003 року і заборгованості за період з 02.04.2003 року по теперішній час перед податковою інспекцією не має, а борги ліквідованих Ірпінської ЖЕК та ЖЕП “Світлиця” відповідно до п.12.3 статті 12 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є безнадійними.

Позивач, скориставшись своїм правом на адміністративне оскарження відповідно до вимог пп. 5.2.2 п 5.2 статті 5 Закону України Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” оскаржував згадане рішення до органів ДПС.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач –Ірпінська ОДПІ у своїх запереченнях на позовну заяву вважає позовні вимоги безпідставними та просить суд залишити позов без задоволення з огляду на наступне:

- проведена позапланова перевірка КЖЕП “Ірпінь” з питання дотримання фінансової платіжної дисципліни щодо своєчасності сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість за період з 30.12.2002р. по 20.12.2004р., за результатами якої складено акт №219 від 04.02.2005р.

- за наслідками перевірки встановлено порушення п.п. 17.1.7 п. 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. При цьому, ОДПІ наголошує на тому, що КЖЕП “Ірпінь” є правонаступником ліквідованих Ірпінської ЖЕК та ЖЕП “Світлиця”, оскільки рішенням VII сесії XXIV скликання Ірпінської міської ради №165-7- XXIV від 26.12.2003р. Ірпінську ЖЕК та Ірпінське ЖЕП “Світлиця” було ліквідовано та утворено КЖЕП “Ірпінь”, яке засноване на власності територіальної громади міста і є правонаступником підприємств, що ліквідуються. Майно, яке знаходиться на балансі Ірпінської ЖЕК та Ірпінської ЖЕП “Світлиця” було передано на баланс КЖЕП “Ірпінь” згідно передаточних балансів.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне:

КЖЕП “Ірпінь” є платником податків, зборів, обов‘язкових платежів до бюджетів та внесків до державних цільових фондів відповідно до Закону України “Про систему оподаткування в Україні” від 25 червня 1991 року №1251-XII і стоїть на обліку в Ірпінській ОДПІ.

Податковою інспекцією була проведена позапланова перевірка КЖЕП “Ірпінь” з питання дотримання фінансової платіжної дисципліни щодо своєчасності сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість за період з 30.12.2002р. по 20.12.2004р., за результатами якої складено акт №219 від 04.02.2005р.

Перевіркою встановлено факти несвоєчасної сплати узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість.

На підставі згаданого акта, ДПІ в м. Ірпені 5.02.2005р. винесено податкове повідомлення-рішення № /0, яким позивачеві згідно вимог п.п. 17.1.7 п. 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за затримку до 90 днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 24165,20 грн. нараховано 4830 грн. 04 коп. штрафних санкцій.

За наслідками оскарження згаданого податкового повідомлення-рішення до ДПІ в м. Ірпені, скарга позивача була задоволена частково, податкове повідомлення-рішення від 5.02.2005р. № /0 скасоване в частині нарахування штрафної санкції в сумі 2114,82 грн., в іншій частині залишене без змін (рішення про результати розгляду скарги від 18.04.2005р. № 5321/10/10-0 залучено до справи).

Державною податковою інспекцією в м. Ірпені 18.04.2005р. з врахуванням рішення за наслідками адміністративного оскарження, винесла податкове повідомлення-рішення № /1, яким позивачеві за затримку на 87 днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 13591,1 грн. нараховано 2718 грн. 22 коп. штрафних санкцій.

Позивач, не погоджуючись із згаданим податковим повідомленням-рішенням оскаржив його в адміністративному порядку до ДПА в Київській області. За наслідками адміністративного оскарження, скарга позивача задоволена частково, з податкове повідомлення-рішення від 5.02.2005р. № /0 скасоване в частині застосування штрафної санкції в сумі 110 грн. 21 коп., а в іншій частині –без змін (рішення про результати розгляду скарги від 23.06.2005р. № 6682/10/25-298/60 залучено до справи).

За результатами адміністративного оскарження, відповідач 1.07.2005р. прийняв податкове повідомлення-рішення № /2, яким позивачеві за затримку до 90 днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 24165,20 грн. нараховано 2608 грн. 01 коп. штрафних санкцій.

Рішенням ДПА України від 31.08.2005р. № 8385/6/25-0215, податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Ірпені від 5.02.2005р. № /0 з урахуванням рішень ДПІ в м. Ірпені та ДПА в Київській області, прийнятих за результатами розгляду скарг позивача, залишає без змін

Державною податковою інспекцією в м. Ірпені 9.09.2005р. з врахуванням рішення за наслідками адміністративного оскарження, винесено податкове повідомлення-рішення № /3/12820, яким позивачеві за затримку до 90 днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 13040,05 грн. нараховано 2608 грн. 01 коп. штрафних санкцій.

Предмет позову в даній справі складає вимога позивача про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення ДПІ в м. Ірпені від 5.02.2005р. № /0, від 18.04.2005р. № /1, від 1.07.2005р. № /2, та від 9.09.2005р. № /3/ 12820.

Стосовно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 5.02.2005р. № /0, від 18.04.2005р. № /1, винесених за наслідками адміністративного оскарження, слід зауважити наступне:

Згідно вимог п.п. „б” п.п. 6.4.1 п. 6.4 статті 6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, податкове повідомлення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного оскарження.

У випадках, визначених підпунктом "б" підпункту 6.4.1 цього пункту, податкове повідомлення вважається відкликаним з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування або зміну раніше нарахованої суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу.(п.п. 6.4.3 статті 6 згаданого Закону)

Відповідно до вимог п.6.5. статті 6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, у разі коли нарахована сума податкового зобов'язання (пені та штрафних санкцій) або податкового боргу зменшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення або податкова вимога вважаються відкликаними від дня отримання платником податків нового податкового повідомлення або відповідної податкової вимоги, що містить нову суму податкового зобов'язання (податкового боргу).

З огляду на викидане, враховуючи, що контролюючими органами були скасовані раніше нараховані суми штрафних санкцій, згадані податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Ірпені від 5.02.2005р. № /0, від 18.04.2005р. № /1 вважаються відкликаними, і відповідно не є чинними.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № /2, яким позивачеві за затримку до 90 днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 24165,20 грн. нараховано 2608 грн. 01 коп. штрафних санкцій, саме це рішення і досліджується судом.

Щодо винесеного відповідачем 9.09.2005р. податкового повідомлення-рішення № /3/12820, прийнятого за наслідками адіністративного оскарження до ДПА України, слід зауважити наступне:

Ні приписами статті 6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ні Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженим наказом ДПА України № 253 від 21.06.2001 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.07.2001 року № 567/5758, не передбачена можливість направлення повторного податкового повідомлення-рішення за результатами розгляду скарги платника податків в разі, якщо в результаті такого розгляду первинне податкове повідомлення-рішення залишається без змін.

Однак, „Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій” зат. Наказом ДПА України від 21.06.2001р. № 253, передбачено, що з метою доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобов'язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні (у разі, якщо сума податкового зобов'язання за результатами розгляду скарги збільшується або залишається без змін, а раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається), податковим органом складається та надсилається вручається) платнику податків податкове повідомлення, яке має номер первинного податкового повідомлення, при цьому через дріб проставляється номер скарги, щодо якої воно складене (1 –для першої, 2 - для другої тощо), крім того, таке податкове повідомлення містить новий граничний термін сплати податкового зобов'язання.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено під час судового розгляду, підставою для нарахування позивачеві 2608 грн. 01 коп. штрафних санкцій за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями є наступні обставини:

При проведенні відповідачем перевірки дотримання позивачем фінансової дисципліни при сплаті узгоджених сум податкового зобов’язання за період з 31.12.2002р. по 20.12.2004р., за результатами якої складено акт №219 від 04.02.2005р., встановлено та зафіксовано несвоєчасність сплати узгоджених сум податкових зобовязань з податку на додану вартість загалом на суму 24165,20 грн.

Відповідно до вимог п.п. 17.1.7 п. 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Позивач - Ірпінське комунальне житлово-експлуатаційне підприємство „Ірпінь”, оскаржуючи правомірність нарахованих штрафних санкцій, не заперечує стосовно самого факту порушення сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з ПДВ протягом граничних строків, однак наголошує на тому, що він не є правонаступником ліквідованих Ірпінської ЖЕК та ЖЕП “Світлиця”, які власне і допустили згадані порушення, і з огляду на вимоги п.12.3 статті 12 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” не повинен нести відповідальність.

Однак, господарський суд вважає доводи позивача хибними та необґрунтованими з огляду на наступне:

Приписами п.12.3 статті 12 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що у разі коли внаслідок ліквідації платника податків або скасування реєстрації фізичної особи як суб'єкта підприємницької діяльності частина його податкових зобов'язань чи податкового боргу залишається непогашеною у зв'язку з недостатністю його активів, така частина погашається за рахунок активів засновників або учасників такого підприємства, якщо вони несуть повну або додаткову відповідальність за зобов'язаннями платника податків згідно із законодавством, у межах повної або додаткової відповідальності, а в разі ліквідації філії, відділення чи іншого відокремленого підрозділу юридичної особи - за рахунок юридичної особи, незалежно від того, чи є вона платником податку, збору (обов'язкового платежу), стосовно якого виникло податкове зобов'язання або виник податковий борг таких філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу.

В інших випадках податкові зобов'язання або податковий борг, що залишаються непогашеними після ліквідації платника податків, вважаються безнадійним боргом і підлягають списанню у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог ч. 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час судового розгляду справи № 186/3-2004/5 за позовом Ірпінського комунального житлово-експлуатаційного підприємства „Ірпінь” до ДПІ в м. Ірпені про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень було встановлено наступне:

Рішенням VII сесії XXIV скликання Ірпінської міської ради №165-7- XXIV від 26.12.2003р. Ірпінську ЖЕК та Ірпінське ЖЕП “Світлиця” було ліквідовано та утворено КЖЕП “Ірпінь”, яке засноване на власності територіальної громади міста і є правонаступником підприємств, що ліквідуються. Майно, яке знаходиться на балансі Ірпінської ЖЕК та Ірпінської ЖЕП “Світлиця” було передано на баланс КЖЕП “Ірпінь” згідно передаточних балансів.

Згідно доповнення до Статуту КЖЕП “Ірпінь”, зареєстрованого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради 27.01.2003 ст.3 “Юридичний статус підприємства”, було доповнено п.3.5 “підприємство являється правонаступником майнових та боргових зобов’язань Ірпінської житлово-експлуатаційної контори та Ірпінського житлово-експлуатаційного підприємства “Світлиця””.

Крім того, виходячи з змісту рішення сьомої сесії Ірпінської міської ради двадцять четвертого скликання №165-7- XXIV від 26.12.2003р. та положення ст.34 Закону України “Про підприємства в Україні” від 27.03.1991р. №887-ХХІ, із змінами та доповненнями, утворення КЖЕП “Ірпінь” є реорганізацією Ірпінської ЖЕК та Ірпінського ЖЕП “Світлиця” шляхом перетворення.

Згідно з п.2 рішення сесії №165-7- XXIV майно територіальної громади м.Ірпені прийнято ним по акту прийому передачі 30.04.2003 року, який зберігається на підприємстві.

Згідно актів прийому –передачі від 30.04.2003р. основні засоби на баланс позивача передані безпосередньо від ЖЕП “Світлиця” та Ірпнінським ЖЕК.

Зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі № 186/3-2004/5 зазначено про обґрунтованість висновків апеляційного суду стосовно того, що позивач визнав себе правонаступником ЖЕП “Світлиця” та Ірпнінської ЖЕК, оскільки в липні 2003 року позивачем було подано до податкової інспекції податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за півріччя 2003 року. В пояснювальній записці до декларації зазначено –“В додатку 1/1 декларації на початок звітного року балансова вартість запасів складає 28.9 тис грн. Дана сума є сумою, що утворилась при передачі ліквідаційних балансів ЖЕП “Світлиця” та Ірпнінським ЖЕК на баланс КЖЕП “Ірпінь”.

Відповідно до вимог п.п. 13.1.1 п. 13.1 статті 13 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли власник платника податків або уповноважений ним орган приймає рішення про реорганізацію такого платника податків, його податкова заборгованість або податковий борг підлягає врегулюванню в такому порядку - якщо реорганізація здійснюється шляхом об'єднання двох або більшої кількості платників податків в одного платника податків з ліквідацією платників податків, що об'єдналися, такий об'єднаний платник податків набуває усіх прав і обов'язків щодо погашення податкових зобов'язань або податкового боргу всіх платників податків, що об'єдналися.

Зважаючи на встановлені обставини, враховуючи викладені норми чинного законодавства, за умови доведеності податковою службою правомірності нарахування позивачеві фінансових санкцій за порушення фінансової дисципліни при сплаті узгоджених сум податкового зобов’язання з ПДВ, господарський суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 –163, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Попікова О. В.

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі – 27 листопада 2007р.