ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.05.2007
Справа №2-29/4271-2007А

За позовом – Управління «Кримкоопринкторг» Кримспоживспілки, м.Сімферополь.

До відповідача – Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби АРК, м.Сімферополь.

За участю стягувача – Суб’єкта підприємницької діяльності Орловського Дмитра Володимировича, м.Сімферополь.

Про скасування постанови.

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Готовкіна Т.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Юрій В.І. – представник, довіреність у справі.

Від відповідача – Докучаєва В.Ю. – представник, довіреність від 23.04.2007р. № 08/01-12/1341.

За участю третьої особи – Куінджи О.Я. – представник, довіреність у справі.

Сутність спору: Управління «Кримкоопринкторг» Кримспоживспілки звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби в АР Крим про скасування постанови відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби АР Крим від 19.02.2007р. по справі №2-29/17213-2006р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач не був ознайомлений із спірною постановою. Крім того, позивач посилається на те, що виконавче провадження відкрито необґрунтовано, оскільки на території, яку орендує стягувач відсутнє майно Управління «Кримкоопринкторг» Кримспоживспілки, тому відсутній об’єкт який підлягав зносу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та вважає, що спірна постанова винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Представник стягувача пояснив суду, що він також проти позову заперечує, та надав суду лист, адресований Міністру юстиції України Зваричу Р.М., Директору Департаменту ДВС, начальнику управління юстиції АРК Федосенко Е.С. та начальнику ДВС АРК Пархомчуку В.Н., згідно до якого посилається на те, що ДВС Центрального району м.Сімферополя, на його думку, навмисно відтягує виконання рішення ГС АРК та просить провести службове розслідування відносно посадових осіб ДВС Центрального району м.Сімферополя.

Позивач до позову додав заяву про забезпечення цього позову, шляхом заборони Державним органам виконавчої служби здійснювати будь-які дії пов’язані з виконання наказу господарського суду АР Крим від 15.02.2007р. у справі 2-29/17213-2006р.

Суд залишив цю заяву без задоволення, оскільки позивач не надав суду жодного доказу наявності існування очевидної небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у цій справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності  рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З'ясувавши можливість врегулювання спору до судового розгляду, суд встановив, що сторони не згодні врегулювати спір до судового розгляду, у зв’язку з чим суд закінчив підготовче провадження та перейшов до судового розгляду справи.

Після вияснення усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, та після закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення по даної справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду АР Крим від 27.11.2006р. у справі № 2-29/17213-2006, суд задовольнив позов Суб’єкта підприємницької діяльності Орловського Дениса Володимировича та спонукав Управління „Кримкоопринкторга” Кримспоживспілки та Кримський республіканський Союз споживчих товариств „Кримспоживспілки” знести самовільно побудовані шість магазинів та убрати шість столів виносної торгівлі з території, що передбачена для уходу і здійснення поточного ремонту торгівельного центру „Елена”.

В наслідок набрання вказаним рішенням законної сили, суд 15.02.2007р. видав наказ про його примусове виконання.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього  Закону; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; в інших передбачених законом випадках.

Стаття 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим  цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним  місцем  виконання  рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний  виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення  встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження  не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами начальнику відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду у 10-денний строк.

У виконання наведених норм відповідач постановою від 19.02.2007р. відкрив виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого документа – наказу господарського суду АР Крим № 2-29/17213-2006р. та спрямував постанову сторонам виконавчого провадження, у тому числі позивачу у цій справі, що підтверджується поштовим конвертом (а.с. 6).

Суд встановив, що боржник (позивач у цій справі) не виконував у добровільному порядку рішення господарського суду АР Крим, у зв’язку з чим відповідачем постановами від 12.03.2007р. та від 28.03.2007р. наклав на боржника штрафи в порядку ст. 76,87 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою від 17.04.2007р. виконавче провадження закінчено, у зв’язку з його виконанням, а постанови про накладення штрафів спрямовані до ВДВС Центрального району м. Сімферополя.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Суд не приймає посилання позивача як на підставу для задоволення позову на те, що відповідачем порушений порядок Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого, затверджений Наказом Міністерства Юстиції України від 17.05.2004  N 38/5 (далі Порядок).

Відповідно до п.3 Порядку Виконавче   провадження  може  передаватися  від  одного державного виконавця до іншого в межах одного органу ДВС, виконавчої групи у зв'язку: із зміною дислокації, перерозподілом обов'язків, уведенням спеціалізації державних виконавців; із хворобою державного виконавця, його перебуванням у відрядженні  чи  відпустці, а також у разі включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі ДВС; відводом (самовідводом) державного  виконавця  відповідно до статті 17 Закону України "Про виконавче провадження"; із звільненням  державного  виконавця  чи  відстороненням від виконання повноважень за посадою відповідно до статті 22 Закону України "Про державну службу"; з іншими обставинами, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого здійснюється за наявності обставин, зазначених у пункті 3.1 цього Порядку, та на підставі постанови посадової особи, яка прийняла рішення про передачу відповідно до пункту 2.1 Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що стягував - СПД Орловський Д. В., через свого представника звернувся із листом від 10.10.2006р. до Міністра юстиції України Зварича Р.М., Директора Департаменту ДВС, начальника управління юстиції АР Крим Федосенко Е.С. та начальника ДВС АРК Пархомчуку В.Н., у якому поставив під сумнів діяльність посадових осіб ДВС Центрального району м.Сімферополя (місце знаходження позивача у цій справі), щодо навмисно відтягування виконання рішення ГС АР Крим та просив провести службове розслідування відносно посадових осіб ДВС Центрального району м.Сімферополя (а.с. 28-29).

Суд приходить до висновку, що саме за результатами розгляду вказаного листа, відповідними посадовими особами, СПД Орловський Д.В., у подальшому звертався саме до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби АРК, а не до осіб ДВС Центрального району м. Сімферополя.

Пунктом 2.8 Порядку встановлено, що з постановою про передачу матеріалів виконавчого провадження або про прийняття до виконання виконавчого провадження ознайомлюються сторони виконавчого провадження.

Тобто наведений пункт не передбачає обов’язку ДВС ознайомлювати сторін із такими постановами, а передбачає право сторін виконавчого провадження знайомитися із ними, у тому числі за власною ініціативою, використовуючи при цьому права передбачені ст. 11-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Слід зазначити, що не якої постанови про передачу виконавчого провадження по виконавчому документу по примусовому виконанню рішення господарського суду АР Крим 2-29/17213-2006р. з одного органу ДВС до іншого не приймалось, що підтверджується строком між видачею наказу господарського суду АР Крим – 15.02.2007р. та винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження – 19.02.2007р., з урахуванням вихідного дня, спірна постанова винесена в межах строку передбаченого ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, будь-які докази про відкриття виконавчого провадження саме ДВС у Центральному районі АР Крим в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи те, що виконавче провадження за наказом господарського суду АР Крим від 15.02.2007р. у справі 2-29/17213-2006р. закінчено, то суд не вбачає порушення прав позивача, оскільки саме останній виконав рішення суду, що у свою чергу також спростовує посилання позивача на ухвалу Вищого господарського суду України від 16.04.2007р., оскільки остання винесена в день складання акту про виконання рішення суду, тобто і не було підстав для зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до п.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач не довів суду наявність порушення його прав відповідачем, та наявність підстав для скасування спірної постанови, у зв’язку з чим і відсутні підстави для задоволення позову.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошенні – 22.05.2007р.

Повний текст постанови оформлений та підписаний – 22.05.2007р.

Керуючись статтями 152, п. 1 ст. 153, 160, 163, п. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.