ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"29" листопада 2007 р.

10:49

Справа №  6/76/06

29.11.2007 р. 10 год. 49 хв. м. Миколаїв,
Будинок Рад, вул. Адміральська, 22.каб. № 921

Господарський
суд Миколаївської області в складі: судді Ткаченко О.В. при секретарі Засядівко
О.О.

за позовом

Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24.

до відповідача

Приватного підприємства ОСОБА_1,
АДРЕСА_1.

про

Стягнення за рахунок активів
податкового боргу в сумі 37 191,00 грн.

Суддя   Ткаченко О.В.

Представники:

Від позивача

Плахотна О.М., довіреність від
18.10.2007 року № 39141/9/10-011

Від відповідача

ОСОБА_1

Предмет спору:
Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення
за рахунок активів відповідача заборгованості в сумі 37 191,00 грн.

Ухвалою
господарського суду від 28.03.2007 року провадження у справі було зупинено до
вирішення по суті пов'язаної справи № 15/167/06 за позовом ПП ОСОБА_1 до ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення від 24.06.2005 року № 243/26-35/2, яким було визначено
податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 37125,00 грн.

Ухвалою суду від 12.11.2007 року
провадження у справі поновлено.

Відповідач в судовому засіданні проти позову
заперечує, посилаючись на судові рішення у справі № 15/167/06, згідно яких
податкове повідомлення-рішення від 24.06.2005 року № 243/26-35/2 визнано
нечинним.

Господарський суд, розглянувши матеріали
справи, заслухавши пояснення представників сторін,

встановив:

Відповідач зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа Миколаївським міськвиконкомом
03.07.2000 року, про що свідчить копія свідоцтва про державну реєстрацію та
перебуває на податковому обліку в ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва.

Відповідно до ст. 4 Закону України
“Про систему оподаткування” від 25.06.1991
№ 1251-XII відповідач є платником податків та зборів до бюджету та
державних цільових фондів.

На підставі акту перевірки від
20.09.2004 року позивачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від
24.06.2005 року № 243/26-35/2, яким відповідачу визначено податкове
зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 37125,00 грн., у
тому числі за основним платежем в сумі 24750,00 грн. та 12375,00 грн. штрафних
санкцій.

Крім того, відповідно до вимог ст.
16 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ, Інструкції про порядок
нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної
податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 11.06.2003 року № 290
відповідачу у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов'язання з ПДВ
відповідачу було нараховано 66,37 грн. пені.

Не погоджуючись з прийнятим
податковим повідомленням-рішенням відповідач звернувся до суду з позовом.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 24.03.2006 року було відкрито провадження в
адміністративній справі № 15/167/06 за позовом ПП ОСОБА_1 до ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від
24.06.2005 року № 243/26-35/2.

Постановою господарського суду від
19.06.2006 року у справі № 15/167/06 позовні вимоги задоволено, визнано
протиправним та скасовано у повному обсязі податкове повідомлення-рішення від
24.06.05 р. № 243/26-35/2/0, прийняте Центральною МДПІ м. Миколаєва.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 22.03.2007 року постанову господарського суду
Миколаївської області від 19.09.2006 року у справі № 15/167/06 залишено без
змін.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94,
161-163 КАС України,  господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.          Відмовити в
задоволенні позову.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова
або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього
строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції
через суд  першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом  десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга,
подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без
розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не
знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко