КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13.12.2007
№ 34/331

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха  Б.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Негода О.А. - юрист,

від
відповідача - Селюк М.Р.

від
третьої особи - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державна акціонерна холдингова компанія "Київський
радіозавод"

на рішення Господарського суду м.Києва від
30.08.2007

у справі № 34/331

за позовом                               Товариство з
обмеженою відповідальністю "Національна компанія "Укрексперт"

до                                                   Державна
акціонерна холдингова компанія "Київський радіозавод"

третя особа           Суб"єкт підприємницької
діяльності - фізична особа (арбітражний керуючий) ОСОБА_1

про
стягнення 95000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від
30.08.2007р. у справі №34/331 первісний позов задоволено.

Стягнуто
з Державної акціонерної холдингової компанії “Київський радіозавод”(02099, м.
Київ, вул. Бориспільська, 9, , р/р 160 у АКБ
“Правекс Банк”, МФО 321983; р/р 1040 у 2 КФ ВАТ Ві Ей Бі Банк, МФО
320519), відповідача у справі, на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю “Національна компанія “Укрексперт”(03127, м. Київ, проспект
40-річчя Жовтня, 120, корпус 1, , р/р 1001 у АТ
“Укрінбанк”, МФО 300142), позивача у справі. 95 000 (дев'яносто  п'ять тисяч) грн. боргу, а також 950
(дев'ятсот п'ятдесят) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто
вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

В
задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не
погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач оскаржує його в апеляційному
порядку з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема
він вважає, що керуючий санацією ОСОБА_1 перевищив свої повноваження укладаючи
договір на підготовку плану санації з Товариством з обмеженою відповідальністю
“Національна компанія “Укрексперт” від 26.01.2004р. Тому просить апеляційну скаргу
задовольнити, рішення місцевого суду скасувати і прийняти нове рішення яким у
задоволені первісного позову відмовити, а зустрічний позов про визнання
договору від 26.01.2004р. недійсним задовольнити.

Розглянувши
апеляційну скаргу, матеріали справи та заслухавши представників сторін, колегія
суддів встановила наступне:

Як
зазначено в рішенні місцевого суду і знайшло своє підтвердження в апеляційному
проваджені, 26.01.2004 між Товариством(позивачем) та Заводом
(відповідачем)укладено Договір, відповідно до якого Завод (Замовник) доручає, а
Товариство (Виконавець) зобов'язується
розробити план санації Заводу (пункт 1.1 Договору). Договір від імені
відповідача підписав керуючий санацією ОСОБА_1, оскільки підприємство на той
момент знаходилось в стадії санації у справі про банкрутство.

Відповідно
до пункту 2.1 Договору вартість робіт зазначених у пункті 1.1 Договору
визначається у сумі 95 000 грн.

Пунктом
2.2 Договору встановлено, що оплата виконаних робіт проводиться Замовником в
повному обсязі вартості робіт протягом трьох банківських днів з моменту
підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт.

Зазначений
Договір, як зазначено вище, від імені Заводу підписаний керуючим санацією
ОСОБА_1 та скріплений печаткою Заводу.

Відповідно
до абзацу першого частини 9 статті 17 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” власник майна боржника
(орган управління майном боржника) не може обмежувати повноваження керуючого
санацією щодо розпорядження майном боржника, тому посилання скаржника на
обмеження дій керівника передбачені Статутом підприємства, в даному випадку
колегією сприймаються критично.

Разом
з тим, згідно з абзацом другим частини 9 цієї статті значні угоди та угоди,
щодо яких є заінтересованість, укладаються керуючим санацією тільки за згодою
комітету кредиторів, якщо інше не передбачено цим Законом або планом санації.

Абзацом
двадцять шостим статті 1 вказаного Закону передбачено, що значні угоди - угоди
щодо розпорядження майном боржника, балансова вартість якого перевищує один
відсоток балансової вартості активів боржника на день укладення угоди.

Посилаючись
на порушення вказаних норм Закону України “Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом” при підписанні оспорюваного Договору
Заводом, при розгляді позовної заяви в суді першої інстанції, надано суду
баланс Заводу за 2004 рік, який підписаний керівником Заводу Мигашко П.М. та
його головним бухгалтером Батрак Т.Ф., та згідно з яким балансова вартість
Заводу на початок 2004 року складала 3721000 грн. Таким чином, на думку Заводу,
Договір від його імені підписано
ОСОБА_1 з перевищенням повноважень, оскільки вартість цього Договору
перевищує 37 210 грн.

Місцевий
суд не  погодився із зазначеним висновком
Заводу та відхилив у якості доказу вказаний баланс підприємства за 2004 рік з
наступних підстав:

З
матеріалів справи убачається, що відповідно до балансу Заводу за 2004 рік
балансова вартість активів Заводу становить 3 721 000 грн. Проте відомості
вказаного балансу не відповідають фактичним обставинам у зв'язку з наступним.

Відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2002 № 755   “Про завершення формування статутного фонду
Державної акціонерної холдингової
компанії  “Київський  радіозавод” на базі державних підприємств
РСВ-Радіозавод () та Київський радіозавод () утворюються відкриті акціонерні товариства. У планах розміщення акцій
цих відкритих акціонерних товариств передбачається передача контрольних пакетів
акцій до статутного фонду ДАХК “Київський радіозавод”.

Відповідно
до ухвали про санацію (додаткова) Господарського суду м. Києва від 05.06.2003 у
справі № 24/539-б зазначені положення постанови Кабінету Міністрів України від
01.06.2002  № 755 “Про завершення
формування статутного фонду
Державної  акціонерної  холдингової
компанії “Київський  радіозавод”
слід враховувати при здійсненні процедури санації Заводу.

Інформація
стосовно вказаних підприємств є відкритою та оприлюднюється у порядку
визначеному законодавством, зокрема, й шляхом розміщення на офіційному сайті
Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Тому,
балансову вартість активів Заводу слід визначати з врахуванням пакетів акцій
РСВ-Радіозавод () та Київський радіозавод (), що не було зроблено у наданому Заводом балансі підприємства.

Виходячи
з цього спірну угоду не можна вважати значною і відповідно укладаючи Ії не була
на це потрібна згода комітету кредиторів.

Ухвалою
Господарського суду м. Києва від 04.04.2003 у справі № 24/534-б введено
процедуру санації Заводу та призначено керуючим санацією арбітражного керуючого
ОСОБА_1

Відповідно
до абзацу п'ятого частини четвертої статті 3-1 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” арбітражний керуючий
(розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) має право залучати для
забезпечення своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та
спеціалізовані організації з оплатою їх діяльності за рахунок боржника.

Таким
чином, керуючий санацією має право укладати від імені боржника цивільно-правові
угоди та зобов'язаний розробити та подати на затвердження комітету кредиторів
план санації боржника.

Відповідно
до абзаців другого та третього частини четвертої статті 17 Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” з дня
винесення ухвали про санацію керівник боржника відсторонюється від посади у
порядку, визначеному законодавством про працю, управління боржником переходить
до керуючого санацією. Припиняються повноваження органів управління боржника -
юридичної особи, повноваження органів управління передаються керуючому
санацією. Органи управління боржника протягом трьох днів з дня прийняття
рішення про санацію та призначення керуючого санацією зобов'язані забезпечити
передачу керуючому санацією бухгалтерської та іншої документації боржника,
печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей.

Таким
чином, арбітражний керуючий ОСОБА_1 мав право укладати від імені Заводу
Договір, оскільки керівник  боржника був
відсторонений  від  посади
у  порядку, визначеному
законодавством про працю, а управління боржником перейшло до  керуючого
санацією, а саме до ОСОБА_1

З
матеріалів справи вбачається, що 14.05.2004 між Товариством та Заводом було
укладено Акт приймання-передачі робіт, пунктом 2 якого встановлено, що вартість
робіт з  розробки плану санації Заводу
становить 95 000 грн.

Пунктом
3 вказаного Акта встановлено, що на момент його підписання Завод не сплатив
Товариству вищезазначені кошти.

Згідно
з пунктом 4 вказаного Акта вищезазначені кошти підлягають перерахуванню на
поточний рахунок Товариства протягом трьох банківських днів від дати підписання
цього Акта.

Відповідно
до Акта звірки виконаних робіт між Товариством та Заводом станом на 01.01.2005,
перед Товариством у Заводу рахується несплачена заборгованість у сумі 95 000
грн.

Ухвалою
Господарського суду м. Києва від 10.11.2004 у справі № 24/534-б звільнено
арбітражного керуючого ОСОБА_1 від виконання повноважень керуючого санацією та
призначено керуючим санацією Заводу арбітражного керуючого ОСОБА_2

Постановою
Вищого господарського суду України від 06.04.2005  у справі № 24/534-б скасовано ухвалу
господарського суду м. Києва від 12.11.2004
у справі № 24/534-б в частині призначення керуючим санації Заводу арбітражного
керуючого ОСОБА_2

Таким
чином, на момент підписання Акта звірки арбітражний керуючий Заводу -ОСОБА_1
діяв у межах наданих йому повноважень.

З
цього можна зробити висновок, що відсутні підстави визнання угоди від
26.01.2004р. недійсною.

За
вказаних обставин первісний позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Позивачем
надано докази належного виконання ним своїх зобов'язань за Договором, а саме
відповідно до Акту приймання - передачі робіт від 14.05.2004 Завод прийняв
роботи з розробки плану санації Заводу на загальну суму 95 000 грн.

Сума
заборгованості Заводу перед Товариством підтверджується також наявним у
матеріалах справи актом звірки виконаних робіт.

Відтак,
у Заводу виникло зобов'язання з оплати робіт по експертній оцінці майна.

Частиною
1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте,
Завод у встановлений Договором та Актом приймання-передачі робіт строк свого
зобов'язання щодо оплати вартості робіт з розробки плану санації Заводу не
виконав.

Згідно
з статтями 525, 526 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

За
таких обставин, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що рішення
місцевого господарського суду відповідає чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна
скарга - без задоволення.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Рішення Господарського суду м. Києва від 30.08.2007р. у справі №34/331
залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної акціонерної холдингової
компанії "Київський радіозавод" - без задоволення.

2.          Матеріали справи №34/331  повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

18.12.07 (відправлено)