ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"27" листопада 2007 р.                                                                   Справа № А10/515-07

Господарський суд Київської області у складі судді Тищенко О.В.,                          при секретарі судового засідання Роговській В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом  Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до        Фірми „Аква”,  с. Дрозди

про      стягнення 5710,30 грн

за участю представників:

позивача:      Ясеницька І.С. (довіреність від 03.09.2007р. № 03-228/494)

відповідача:  Жукаускас О.К. (директор)

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області  надійшла позовна заява Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі-позивач) до Фірми „Аква” (далі - відповідач) про стягнення 5710,30 грн, з яких 5531,00 грн - адміністративно-господарські санкції за невиконання у 2006 році нормативу, встановленого ст. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі - Закон), та 179,30 грн пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкції.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.08.2007р. відкрито провадження у справі № А10/515-07 та призначено її до розгляду на 02.10.2007р.

Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач, в порушення вимог ст. 19 Закону у 2006 році не виконав норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, тобто, за одне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, відповідач до 15.04.2007 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 5531,00 грн. Крім цього, позивач зазначає, що у ч. 3 ст. 20 Закону встановлено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені, а оскільки відповідач порушив терміни сплати адміністративно-господарських санкцій на 116 днів, то він повинен сплатити пеню у розмірі 179,30 грн.

Відповідач в письмових поясненнях зазначив, що згідно з наказом від 02.01.2002р. № 3 прийнятий на роботу 1 інвалід на посаду заправника сифонів, який на даний час працює на підприємстві відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд                   в с т а н о в и в:

Згідно з ч. 9 та ч. 10 ст. 20 Закону спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку. Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

Згідно з Положенням, затвердженим Директором Фонду соціального захисту інвалідів 10.06.2004р., Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів, що утворене для реалізації покладених  завдань на Фонд соціального захисту інвалідів за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України, та підзвітне і підконтрольне Фонду.

Позивач в позовній заяві посилається на порушення відповідачем ч. 1 ст. 19 зазначеного Закону щодо недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

У частині першій ст. 19 Закону (в редакції чинній з 01.01.2006) визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Судом до матеріалів справи залучено Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік (форма № 10-ПІ), згідно якого, у 2007 році середньооблікова кількість штатних працівників на підприємстві, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, становила 0 осіб.

Проте, під час розгляду справи  представником відповідача було подано докази працевлаштування на підприємстві 1 інваліда відповідно до встановленого ст. 19 Закону нормативу. Зокрема, зазначене підтверджується наказом від 02.01.2002р. про прийняття на роботу Морського С.В. заправщиком, записом в трудовій книжці Морського С.В., довідка МСЕК №284821 згідно якої Морський С.В. знаходиться на третій групі інвалідності та є інвалідом з дитинства (належним чином завірені копії в матеріалах справи).

Таким чином, суд встановив, що передбачені законом обов’язки по забезпеченню працевлаштування інвалідів відповідачем виконані, шляхом працевлаштування на підприємстві відповідача з 2002 по 2007 р. включно однієї особи –інваліда.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод, та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 238 ГК України застосування адміністративно-господарських санкцій до суб’єктів господарювання здійснюється за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 КАС України письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи. Подані відповідачем в процесі розгляду справи докази повністю спростовують твердження позивача щодо порушень положень Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”  з боку Фірми „Аква”.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення термінів сплати цих санкцій в розмірі 5 710,30 грн є необґрунтованими та неправомірними,  в зв’язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158, 160 –163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного терміну на подання заяви про апеляційне оскарження/апеляційної скарги у разі їх не подання або після закінчення 20-денного терміну після подання заяви про апеляційне оскарження у випадку неподання апеляційної скарги або після закінчення апеляційного розгляду справи і залишення постанови без змін.

Дану постанову може бути оскаржено у 10-денний термін з дня складення у повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження/апеляційної скарги або у 20-денний термін після подання у 10-денний термін заяви про її апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя                                                                                                 Тищенко О.В.