ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.12.07                                                                                                         Справа № 19/252

За позовом: Акціонерного страхового товариства "Вексель" в особі:

Позивача:Закарпатської філії акціонерного страхового товариства "Вексель", м. Ужгород Закарпатської обл.

До Відповідача: Приватного підприємства "Перевізник Роман", м. Стрий Львівської обл.;

Третя особа: СПД-ФО Орлов О.С., м. Львів;

Про: відшкодування майнової шкоди в порядку регресу.

Суддя Левицька Н.Г.

Секретар судового засідання Байко А.Я.

В судових засіданні взяли участь представники Сторін:

Позивача:      Гичка Б.І. –предст., дов. №541 від 01.05.2007р.

Відповідача:   не з”явився;

Третьої особи: Едер П.Т. –предст., дов.№9233 від 15.10.2007р.

Представникам Сторін, які з”вилися в судовому засіданні, роз’яснено зміст ст.ст.20,22 ГПК України, а саме їх процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть спору:

Позовні вимоги заявлено Акціонерним страховим товариством "Вексель" в особі Позивача: Закарпатської філії акціонерного страхового товариства "Вексель", м. Ужгород до Відповідача: Приватного підприємства "Перевізник Роман", м. Стрий про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу в розмірі 6950,44грн. та 360,00грн. витрат на проведення експертизи.

Обставини справи:

Ухвалою суду від 10.08.2007р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 25.09.2007р.  Ухвалою суду від 25.09.2007р. відкладено розгляд справи на 15.10.2007р. та за Клопотанням представника Позивача залучено до участі у справі в якості Третьої особи без самостійних вимог на стороні Позивача: Суб”єкта підприємницької діяльності –фізичну особу Орлова Олександра Сергійовича, м.Львів.

15.10.2007р., 31.10.2007р., 14.11.2007р. та 03.12.2007р. розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

В судовому засіданні 17.12.2007р. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судових засіданнях 15.10.2007р., 14.11.2007р. та 03.12.2007р. проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у Відзиві на позовну заяву від 03.12.2007р., зокрема Відповідач стверджує, що у нього  не було жодного відношення до транспортного засобу, яким керував його працівник (Береза Андрій Григорович) у неробочий час, оскільки він користувався у квітні 2005 року автомобілем ЗАЗ „Славута" (019-19 ТН), що належав суб”єкту підприємницької фільності –фізичній особі Орлову Олександру Сергійовичу. Станом станом на 10 квітня 2005р., як стверджує Відповідач, майнові права на автоиобіль причетного до настання страхового випадку, належали гр. Орлову О.С., з яким ПП “Перевізник Роман"  розірвало Договір оренди на транспортні засоби ( у тому числі й зазначений автомобіль ЗАЗ „Славута" 019-19ТН). З огляду на викладені обставини, Відповідач вважає майнові претензії Позивача необгрунтованими і безпідставними.

Представник Третьої особи подав суду Пояснення на позов від 30.10.2007р. та 03.12.2007р.,  у яких стверджує, що автомобіль ЗАЗ-1103 д.н. 019-19 ТН на день скоєння ДТП перебував у користуванні ПП „Перевізник Роман", на підставі Договору оренди №1, укладеного 06.05.2004р. між приватним підприємцем Орловим Олександром Сергійовичем та Приватним підприємством „Перевізник Роман" терміном на три роки. Даний автомобіль був переданий у використання ПП „Перевізник Роман" Актом прийому-передачі від 01.06.2004р.

Відповідач використовував орендований автомобіль для перевезень пасажирів як таксі і особисто наймав на роботу на даному автомобілі водіїв, які перебували з ним у трудових відносинах. Тобто, ПП “Перевізник “Роман” є належним  Відповідачем у справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, всебічно та повно з”ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, оглянувши у судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться у матеріалах справи, судом встановлено:

Відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного транспорту) №13-408/04 У від 14.10.2004р. Позивачем на підставі Страхового акту №1/13-408 У/05 від 16.05.2005р. та наданих документів 10.06.2005р. платіжним дорученням № 337 від 10.06.2005р. виплачено  гр.Бегей О.М. страхове відшкодування в сумі 6590,44грн. –суму завданих матеріальних збитків, в зв‘язку із настанням страхового випадку –дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.04.2005р. о 13год.30хв. з вини працівника Відповідача –Берези А.Г. по вул.Львівській у м.Стрий.

Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Daewoo Lanos D4LM500 держ.№ ВС5449АВ в результаті ДТП становить 7023,89грн. та підтверджується Актом №111/05 від 27.04.2005р. автотоварознавчого дослідження, проведеного Львівською філією ЗАТ “Експерт сервіс”.

Факт ДТП та вини працівника Відповідача підтверджується Довідкою № 1031 від 12.04.2005р. ВДАІ Стрийського МВ УМВС України у Львівській області та Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (справі №3-2346/2005) про притягнення до адміністративної відповідальності Берези А.Г. Виплата підтверджується платіжним дорученням № 337 від 10.06.2005р.  на суму 6590,44грн.

При винесенні Рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до вимог п.3.ч.2.ст.11 Цивільного кодексу України цивільне зобов’язання виникає із завдання’ майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове  відшкодування  за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник  або  інша  особа,  що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до вимог ст. 804 ЦК України наймач (орендар) зобов"язаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі, у зв"язку із використанням транспортного засобу.

Відповідно до вимог п.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов”язків.

Відповідно до вимог п.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки Відповідачем не представлено суду доказів розірвання Договору оренди автомобілів №1 від 06.05.2004р.,-заперечення Відповідача судом не можуть бути взяті до уваги.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що Позивачем представлено достатньо об’єктивних та переконливих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю в сумі 6950,44грн.

Витрати Позивача за проведення експертизи в розмірі 360,00грн.за згодою Сторін покладаються на Позивача.

Враховуючи те, що спір виник з вини Відповідача –судові витрати слід покласти на останнього.

Керуючись ст.ст.11, 804, 993, 1172, 1187 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4, 32, 33, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України,

суд,-

В И Р І Ш И В:

1.           Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Приватного підприємства “Перевізник Роман”, м.Стрий, вул.Коссака,11 Б/72 () на користь Акціонерного страхового товариства “Вексель” в особі Закарпатської філії акціонерного страхового товариства “Вексель”, м.Ужгород, вул.Берчені, 14 (р/р 1395 в філії “Відділення Промінвестбанку в м.Ужгород”, МФО 312163, ) 6950,44грн. страхового відшкодування, 102,00грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00грн.  вартості  інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Наказ видати відповідно до вимог ст.116 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду  в  порядку, визначеному  розділом ХII ГПК України.

Суддя