ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 березня 2007 р.

№ 1/2-1273/2006

Вищий
господарський суд України у складі колегії
суддів:

Овечкіна В.Е.,

Чернова Є.В.,
Цвігун  В.Л.,

розглянувши матеріали
касаційної скарги

ДПІ у Вишгородському районі Київської
області

на  ухвалу   та на ухвалу

від 19.05.2006 Вишгородського
районного суду Київської області від 20.11.2006 апеляційного суду Київської
області

у справі

№1/2-1273/2006

за позовом

ДПІ у Вишгородському районі
Київської області

до  (третя особа -

1.ТОВ “НОВОЛІТ і Ко”; 2.ТОВ
“МОНОЛІТ ІСТ”; 3.ОСОБА_1 Вишгородська райдержадміністрація)

про

визнання недійсними установчих
документів  ТОВ “НОВОЛІТ і Ко”

ВСТАНОВИВ:

До Вищого господарського суду
України з Верховного Суду України надійшла для розгляду касаційна скарга ДПІ у
Вишгородському районі Київської області від 16.01.2007 №431/08/10 на ухвалу
Вишгородського районного суду Київської області від 19.05.2006 та ухвалу
апеляційного суду Київської області від 20.11.2006 у справі №1/2-1273/2006, а
також додані до скарги матеріали.

Однак, зазначені  ухвали не підлягають перегляду Вищим
господарським судом України в касаційному порядку та мають переглядатися Вищим
адміністративним судом України з огляду на таке.

З 01.09.2005р. набув чинності
Кодекс адміністративного судочинства України, згідно якого змінено
підвідомчість категорії спору по справі, ухвали по якій  просить переглянути скаржник. Касаційну
скаргу ним подано після набрання чинності Кодексом адміністративного
судочинства України.

Відповідно до п.1 ст.3 Кодексу
адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому
хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Компетенція адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ визначена ст.ст.17,50 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Зокрема, згідно з п.4 ч.1 ст.17 КАС
України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Таку ж
відсильну норму містить і п.5 ч.4 ст.50 КАС України. Пунктом 17 частини 1 ст.11
Закону України “ Про державну податкову службу в Україні” встановлено право
державних податкових інспекцій звертатися до судових органів із позовною заявою
про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, що
кореспондується з вимогами п.4 ч.1 ст.17 та п.5 ч.4 ст.50 КАС України. В даному
випадку ДПІ у Вишгородському районі Київської області, подавши позов про
визнання недійсними установчих документів

ТОВ “НОВОЛІТ і Ко”, реалізувала
свої визначені податковим законодавством функції суб'єкта владних повноважень.
Це обумовлено тими обставинами, що згідно з ч.15 ст.58 ГК України скасування
(припинення) державної реєстрації суб'єкта господарювання здійснюється на
підставі рішення суду про визнання недійсними установчих документів цього
суб'єкта. Тобто скасування (припинення) державної реєстрації суб'єкта
господарювання є наслідком визнання судом недійсними його установчих
документів.

Водночас колегія враховує те, що
згідно з п.4 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України в редакції
Закону України від 15.12.2006 №483-V “Про внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з
корпоративних спорів” (набрав чинності з 29.12.2006р.) господарським судам
підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових
спорів.

Проте, дана справа не є такою, що
виникла з корпоративних відносин, оскільки спір виник не між учасниками
товариства (засновниками, акціонерами) з приводу його створення чи припинення
його діяльності, а між суб'єктом владних повноважень  в особі органу державної податкової служби та
товариством і його учасниками. Жоден із засновників ТОВ “НОВОЛІТ і Ко” в даному
випадку не оспорює правомірність створення товариства та відповідність його
установчих документів вимогам чинного законодавства. Отже, суб'єктний склад
сторін даного спору не відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.12 Господарського
процесуального кодексу України, а сам спір не підпадає під ознаки підвідомчих
господарським судам спорів, що виникають з корпоративних відносин.

Разом з тим, згідно з абзацом 5 п.1
ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону
України від 15.12.2006 №483-V “Про внесення змін до деяких законодавчих актів
України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з
корпоративних спорів” господарським судам не підвідомчі спори, що виникають із
публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів.

Зазначений спір за участю ДПІ у Вишгородському
районі Київської області як позивача виник з публічно-правових відносин,
пов'язаних з реалізацією органом державної податкової служби своїх
владно-управлінських повноважень, передбачених податковим законодавством, а
тому є підвідомчим адміністративним судам.

Вищий господарський суд України
враховує, що касаційну скаргу від 16.01.2007 №431/08/10 хоча і подано позивачем
після набрання чинності Законом України від 15.12.2006 №483-V “Про внесення
змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з
питань приватизації та з корпоративних спорів”, однак, справа №1/2-1273/2006 за
своєю процесуальною сутністю  є
адміністративною справою, але аж ніяк не справою, що виникла з корпоративних відносин.

Відповідно до ст.210 Кодексу адміністративного
судочинства України судом касаційної інстанції в адміністративних справах є
Вищий адміністративний суд України.

Відповідно до ст.108 ГПК України
Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою рішення
місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду у
справах, що віднесені ст.12 ГПК України до підвідомчості господарських судів.

Зважаючи на вищенаведене, розгляд
касаційної скарги ДПІ у Вишгородському районі Київської області, що
27.02.2007р. надійшла до  Вищого
господарського суду України, на даний час має здійснюватися Вищим
адміністративним судом України.

Враховуючи викладене,
керуючись  ст.ст.12, 86 Господарського
процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.12.2006 №483-V
“Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення
підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів”, ст.ст.17,
50, 210 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий господарський суд
України,

У Х В А Л И
В:

Касаційну скаргу ДПІ у
Вишгородському районі Київської області від 16.01.2007 №431/08/10 на ухвалу
Вишгородського районного суду Київської області від 19.05.2006 та ухвалу
апеляційного суду Київської області від 20.11.2006 у справі №1/2-1273/2006
передати разом з доданими до неї матеріалами для вирішення до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий, суддя
В. Овечкін

Судді:
Є.
Чернов

В. Цвігун