ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

23.03.2007
Справа №2-30/18708-2006

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Крименерго», м. Сімферополь, вул. Київська, буд. 74/6 в особі Алуштинського РЕМ, м. Алушта, вул. Жовтнева, буд. 37.

До відповідача Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго», м. Сімферополь, вул. Гайдара, буд. 34 – А в особі Алуштинської філії АП «Кримтеплокомуненерго», м. Алушта, вул. Лісна, буд. 1.

Про зміну умов договору.

Суддя Ловягіна Ю.Ю.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Ільменська, за дов. від 03.01.2006 р. № 060 – Д у справі.

Від  відповідача – Чернов, за дов. від 29.12.05 р. № 20 – 3/3327 у справі.

Суть спору: позивач – ВАТ «Крименерго» – звернувся до господарського суду АР Крим з позовом про внесення змін в договір № 43 від 16.12.2005 р. укладений з ОП «Кримтеплокомуненерго» в особі Алуштинської філії АП «Кримтеплокомуненерго», а саме просить викласти пункт 2.2.3., 3.1.4., 7.9., 7.10 договору та в додатку № 4.2. пункти 1 та 5 в редакції позивача.

Заявою від 23.03.2004 р. в частині п. 2.2.3. договору та п. 7.9. договору позивач відмовляється від своїх вимог.

Позовні вимоги позивач пояснює тим, що договір на користування електроенергією є типовим договором і умови вказаних пунктів договору суперечать економічним інтересам позивача.

Відповідач у відзиві від 18.01.2007 р. проти позову заперечує, просить у позові відмовити з підстав, визначених у ньому.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представників позивача та відповідача,  суд –

в с т а н о в и в:

Згідно зі ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику» від 16.10.1997 р. № 575/97-ВР споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

16.12.2005 р. ВАТ «Крименерго» в особі Алуштинського РЕМ (постачальник) направив на адресу відповідача - ОП «Кримтеплокомуненерго» в особі Алуштинської філії (споживач) договір на поставку електроенергії № 43 (а.с. 13 – 16).

Відповідач повернув позивачу підписаний договір з протоколом розбіжностей (а.с. 17).

Відповідно до пункту 7 ст. 181 Господарського кодексу України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, укладення якого є обов’язковим для сторін на підставі закону, або сторона – виконавець за договором, що в установленому порядку визначена монополістом на певному ринку товарів, яка одержала протокол розбіжності, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. (п. 4 ст. 188 Господарського процесуального кодексу України).

Неузгодженими залишилися пункти 2.2.3., 3.1.4., 7.9., 7.10 договору та пункти 1 та 5 додатку № 4.2.

Заявою від 23.03.2004 р. позивач відмовився від позову в частині п. 2.2.3. договору та п. 7.9. договору, оскільки погодився з тим, щоб залишити п. 2.2.3. та 7.9. договору в редакції відповідача, а саме, виключити з пункту 2.2.3. слова «додаток № 4.1.», та виключити слова в п. 7.9. «При узгодженні ГПЗ, Постачальник має право вимагати від Споживача укладення договору застави на належне йому майно», тому в цій частині провадження у справі підлягає припиненню по п. 4 ст. 80 ГПК України.

Пунктом 5.1. Правил користування електричною енергією у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 р. № 910, затвердженої в Міністерстві юстиції України 18.11.2005 р. № 1399/11679 (далі – Правила), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визнає зміст правових відносин, прав та обов’язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві (абоненту), який зобов’язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно з п. 1 ст. 630 Цивільного кодексу України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

При укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток № 3) (п. 5.2. Правил користування електричною енергією).

Пунктом 3.1.4. договору передбачено, що постачальник має право відшкодування збитків, завданих Постачальнику в наслідок порушення Споживачем умов цього договору.

Даний пункт приймається в редакції позивача, оскільки він зазначений в типовому договорі.

Крім того, статтями 610 – 625 ЦК України та 193 - 208 ГК України визначений порядок відшкодування шкоди обома сторонами, а порядок складання акту в разі порушення ПКЕЕ передбачений розділом 7 Правил. Права, обов’язки та відповідальність сторін передбачені в ст. 24 – 26 ЗУ «Про електроенергетику».

Згідно з пунктом 7.10 договору розмір авансового платежу за обсяги електричної енергії, які необхідні на строк дії аварійної броні до повного відключення Споживача, визначаються у відповідності з додатком № 11 «Обов’язковий порядок утворення та використання накопичувального авансу» і згідно з актом аварійної технологічної броні. Обсяг електричної енергії, яка поставляється відповідно з актом аварійної і технологічної броні, визначається відповідно з розміром виконаного авансу платежу.

Даний пункт був виключений з договору, позивач просить внести зміни в договір зазначивши в ньому пункт 7.10 у викладеній редакції.

Однак, вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті Закону України «Про електроенергетику від 16.10.1997 р. № 575/97 – ВР (далі – Закон) встановлено, що екологічна броня електропостачання споживача – мінімальний рівень споживання електричної енергії споживачем (крім населення), яки забезпечує передумови для запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною 5 статті 24 Закону енергопостачальники зобов’язані забезпечувати надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензії та договорів.

Відповідно до п. 6.9. Правил споживач, який має погоджену у вставленому порядку екологічну та/або аварійну броню електропостачання здійснює протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні в наступному розрахунковому періоді за тарифами, які діють на день здійснення платежу.

Як передбачено в самому пункті 7.10 договору, екологічна (аварійна) броня повинна бути погоджена сторонами в додатку № 11 «Обов’язковий порядок утворення та використання накопичувального авансу» та в акті аварійної технологічної броні.

Пунктами 5.6 та 5.2. Правил передбачено, що за необхідністю до договору додаються акти екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача та оформлюються додатки за взаємною згодою сторін.

Ні додатку № 11 ні акту аварійної броні сторони не підписували, порядок внесення та розрахунку авансового платежу не визначено.

З зазначених підстав, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки спростовуються матеріалами справи та діючим законодавством.

Крім того, позивач заявив вимоги про внесення змін в додаток № 4.2. виклавши пункти 1 та 5 в його редакції, які підлягають задоволенню.

Порядок розрахунків за користування електроенергією передбачений розділом 6 Правил.

Розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються відповідно до умов договору. (пункт 6.1. Правил).

Додаток № 4.2 «Порядок розрахунків для споживачів, які розраховуються за фактично спожиту електроенергію» є невід’ємним додатком до договору, який конкретизує порядок розрахунків за електроенергію зі спеціальним режимом використання.

Підприємства житлово–комунального господарства та підприємства, які надають послуги щодо забезпечення комунально-побутових потреб населення, в межах наданих населенню послуг здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електроенергії один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим відповідно до договору про постачання електроенергію. (п. 6.6. Правил).

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії розрахунку відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами. Тривалість періоду для здійснення споживачем розрахунків зазначається у договорі та/або на платіжному повідомленні і має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку для споживачів, які оплачують електричну енергію самостійно. (п. 6.11 Правил).

Таким чином, суд дійшов висновку, що пункти 1 та 5 додатку № 4.2. суперечать Правилам, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, зазначені пункти підлягають викладенню в редакції позивача.

Відповідно до пункту 5 статті 188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено, він вважається зміненим з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

У судовому засіданні, яке відбулося 23 березня 2007 р. оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення оформлено та підписано 28 березня 2007р.

Держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на сторін порівну.

Керуючись ст. ст. 49, 80, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШІВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Пункт 3.1.4. договору та пункти 1 та 5 додатку № 4.2. викласти в редакції позивача.

3.          В частині вимог про викладення пункту 7.10 договору в редакції позивача в позові відмовити.

4.          В частині пунктів 2.2.3. та 7.9. договору провадження у справі припинити.

5.          Зобов’язати сторони внести зміни в умови договору в частині пунктів 3.1.4. та пункти 1 та 5 додатку № 4.2. протягом 10 днів від дня підписання рішення суду, у разі не внесення змін в договір, він вважається зміненим з дня набрання чинності даним рішенням.

6.          Стягнути з Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго», м. Сімферополь, вул. Гайдара, буд. 34 – А в особі Алуштинської філії АП «Кримтеплокомуненерго», м. Алушта, вул. Лісна, буд. 1 (р/р 0221 в Укрсоцбанке м. Алушта МФО 324032, ОКПО 26226262) на користь ВАТ «Крименерго», м. Сімферополь, вул. Київська, буд. 74/6 (р/р 3883 в Кримському центральному відділенні Промінвестбанку м. Сімферополя, МФО 324430, ОКПО 00131400) 42,5 грн. державного мита та 59,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.