ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.12.07р.

Справа № 1/478-07

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів",м.Нікополь, Дніпропетровська область,

до відповідача-1:Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ,

відповідача-2: Відкритого акціонерного товариства "Донецьккокс", м.Донецьк,

про стягнення 1834грн. 26коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача - Бойко Н.Л., дов. №143-4016 від 27.12.2006р.

від відповідача-1 - Шляєв І.В., дов. №74 від 01.01.2007р.

від відповідача-2 - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з належного відповідача шкоду у розмірі 1834 грн. 26 коп. за невиконання зобов’язань відповідно до договору № ДУК-03/06-10-р/2388 від 23.05.2006р.

Відповідач-1 позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що відправник не вжив необхідних заходів, відповідно до п. 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, а саме, згідно із накладною, навантаження було здійснено вище рівня бортів на 100 мм. без ущільнення, що, на думку відповідача-1, стало причиною недостачі. Крім того, відповідач-1 у відзиві зазначає, що позивачем в порушення ст. 114 Статуту залізниць до суми нестачі внесено залізничний тариф, відшкодування якого провадиться лише при втраті вантажу.

Представник Відповідача-2 у судове засідання не з’явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання. У відзиві на позов посилається на норми спеціального законодавства, відповідно якого перевізник, тобто Відповідач-1, забезпечує збереження на шляху слідування та на залізничних станціях, а також несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

За згодою представників позивача та відповідача-1, в порядку ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, дослідивши та оцінивши надані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

На виконання умов договору № ДУК-03/06-10-р/2388 від 23.05.2007р., укладеному між ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" та ТОВ "Метінвест холдінг", по залізничній накладній № 49227148 на адресу позивача вантажовідправником ЗАТ „Донецьккокс” 22.04.2007р. у вагоні № 67660407 був направлений та надійшов коксовий горішок.

Під час видачі вантажу з перевіркою була встановлена вагова недостача продукції в кількості 3 300 кг.

З урахуванням норми недостачі –1 % та перерахунком за сухою вагою відповідальна вагова недостача склала на суму 1834 грн. 26 коп.

Недостача продукції документально підтверджена комерційним актом № БН 753457/78 від 23.04.07р., в яких зафіксовано ознаки незбереженого перевезення у вигляді порушення маркування, виїмки над 1 люком.

Завантаження вантажу відбулося засобами відправника відповідача-2.

Рахунок за поставлену продукцію № 2/4-10 від 26.04.07р. сплачені Позивачем у повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов’язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов’язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угодою на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 105 Статуту залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених Статутом та окремими договорами.

Згідно зі ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчується комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрат, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

З комерційного акту № БН 753457/78 вбачається, що вантаж прибув на станцію призначення в справному вагоні, вагон бездверний, люка зачинено щільно, течі вантажу немає; над 1 люком порушено маркування, мається заглиблення довжиною 120см, шириною 280см., глибиною 40см., у зв’язку з чим відповідальність за нестачу, що утворилася під час перевезення, покладається на перевізника у розмірі фактичної шкоди.

Перевізник не забезпечив збереження вантажу на шляху слідування та на залізничних станціях.

За таких обставин, стягнення суми фактичної шкоди у розмірі 1 834грн. 26коп. покладається на Відповідача-1 - ДП "Придніпровська залізниця".

У задоволенні позовних вимог до Відповідача-2 слід відмовити, оскільки його вина в нестачі відсутня.

Складання комерційних актів та приймання продукції здійснено відповідно до складання актів, затверджених наказом Мінтрансу України від 28.05.2002р. № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за номером 567/6855.

Відповідно до п. 14 Інструкції П-6 перевірка ваги нетто здійснюється у порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов’язковими для сторін правилами.

Згідно з п. А-1 Додатку 1 (обов’язковий) до ДТСУ 322-12-2-94 „Кокс кам’яновугільний, пековий і термоантарцит. Правила приймання”, масу антрациту (нетто) визначають по різниці маси навантаженого складу (брутто), визначеного заваженням у Споживача, і маси порожніх вагонів, вказаної на їх трафаретах.

Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю у розмірі 1 834грн. 26коп. У позові до Відповідача-2 слід відмовити.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на Відповідача-1.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 44, 49, 82-86, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства “Придніпровська залізниця” (49600, м. Дніпропетровськ-38, пр. К.Маркса, 108, п/р 306 у Дніпропетровському центральному відділенні „Промінвестбанк”, МФО 305437, ) на користь Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, п/р 7001 у ЗАО КБ „ПриватБанк” м. Дніпропетровська, МФО 305299, ) 1 834грн. 26коп. (одну тисячу вісімсот тридцять чотири грн. 26коп.) - шкоди, 102грн. 00коп. (сто дві грн. 00 коп.) –витрат по сплаті державного мита, 118грн. 00коп. (сто вісімнадцять грн. 00 коп.) - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У позовних вимогах до Відповідача-2 відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя

І.А. Рудь

Рішення підписано 16.12.07р.