ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"27" листопада 2007 р.

16:25

Справа №  13/210/07

За позовом: Державної податкової
інспекції (ДПІ) у Ленінському районі м.Миколаєва, 54028, м.Миколаїв,
вул.Гмирьова, 1 корп.1,

До відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Про:
стягнення штрафних (фінансових) санкцій

Суддя
Семенчук Н.О.

Секретар
судового засідання Дзюба Ю.Ф.

Представники:

Від позивача:

Мезінов
О.Г., дов. № 4127/9/10-007 від 28.12.2006р.

Від відповідача:

ОСОБА_1  ОСОБА_2, дов. № б/н від 13.09.2007 р.

СУТЬ СПОРУ:
Державна податкова інспекція у Ленінському районі звернулась до господарського
суду з позовними вимогами (уточнення позовних вимог від 27.11.2007 р.) про
стягнення з відповідача заборгованості в сумі 891,75 грн.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, посилаючись на те, що ним сплачено 100,00 грн. та що відповідач мав
торговий патент.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд -

в с т  а н о в и в:

Відповідач зареєстрований, як
суб'єкт підприємницької діяльності -юридична особа, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи -підприємця (а.с. 3), та є
платником податків та обов'язкових платежів.

20.03.2007р. фахівцями Державної
податкової адміністрації Миколаївської області здійснена перевірка діяльності
господарської одиниці “кафетерій”, що знаходиться в АДРЕСА_2, та належить СПД
ОСОБА_1, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, про
що було складено акт перевірки № 14000277/23-50 (а.с. 5зв.-6), яким
встановлено: - порушення відповідачем: п. 1, 2, 9, 13 ст. 3 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” від 1 червня 2000
року № 1776-ІІІ (із змінами та доповненнями) (далі Закон
України № 1776-ІІІ); п. 1 ст. 7 Закону
України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” від
23.03.1996 року № 98/96-ВР (із змінами та доповненнями),
а саме:

-          не роздрукування та не видача
відповідного розрахункового документу на суму 28,30 грн.;

-          незабезпечення відповідності суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі готівкових коштів, яка
зазначена в денному звіті РРО. Розбіжність склала (124,55-28,30-15,20)=81,05
грн.;

-          незабезпечення роздрукування та
зберігання в КОРО фіскальних звітних чеків № 180, 181, 182;

-          торговий патент на момент перевірки
був відсутній на доступному для огляді місці.

На підставі акту перевірки №
14000277/23-50 від 20.03.2007р., позивачем прийняті рішення про застосування до
відповідача штрафних (фінансових) санкцій від 02.04.2007р. № /0 яким
застосовано до СПД ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції в розмірі 105,00 грн.,
та рішення про застосування до відповідача штрафних (фінансових) санкцій від 02.04.2007р.
№ /0 яким застосовано до СПД ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції в
розмірі 886,75 грн.

Вищевказані рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій отримані відповідачем від
02.04.2007р., що підтверджується розписом відповідача на корінцях рішень.

Рішення про застосування фінансових
санкцій від 02.04.2007р. № /0 та від 02.04.2007р. № /0 у
встановленому законом порядку відповідачем не оскаржувались.

Органи державної податкової служби
на підставі ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу” мають право в
установленому законом порядку проводити перевірки дотримання суб'єктами
господарської діяльності вимог податкового законодавства, за результатами яких
донараховувати податкові зобов'язання, застосовувати штрафні санкції та
стягувати їх до бюджетів згідно діючого законодавства.

П. 17 ст. 2 Закону України №
1776-ІІІ встановлено, що фінансова санкція -грошова сума, що стягується за
порушення вимог цього Закону з суб'єктів підприємницької діяльності за місцем їх
реєстрації до відповідного місцевого бюджету.

Згідно до ст. 25 Закону України №
1776-ІІІ, суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17-24 цього Закону,
підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до Державного
бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами державної
податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Відповідач станом на день розгляду
справи у суді заборгованість в сумі 891,75 грн. не сплатив.

Враховуючи викладене, суд вважає,
що уточнені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача судом до
уваги не приймаються оскільки є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 94, 98, 160-163,
167, 254 КАСУ Господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ
НОМЕР_1, відомості про банківські рахунки відсутні) на користь державного
бюджету на р/р 0005 одержувач Державний бюджет Ленінського р-ну
код  21080900  заборгованість в сумі 891,75 грн.

Постанова у відповідності зі ст.
254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони, які беруть участь у
справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або
частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Н.О.Семенчук