ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.07 р.                                                                                 Справа № 31/284пд

Суддя господарського суду Донецької області Волошинова Л. В.

при секретарі судового засідання Калмиковій Л. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю “Скай” м. Донецьк;

до відповідача 2: Малого колективного підприємства „Донецьке інноваційне бюро” м. Донецьк

про визнання недійсним договору від 02.04.2003 р. № 02/04

за участю

прокурора:

представників сторін:

від позивача: Зюкін А. В. – за довір.

від відповідача 1: не з”явився

від відповідача 2: не з”явився

третя особа:

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Державна податкова інспекція у Куйбишевському районі м. Донецька, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Скай” м. Донецьк та Малого колективного підприємства „Донецьке інноваційне бюро” м. Донецьк про визнання недійсним договору від 02.04.2003 р. № 02/04, на підставі ст. 49 ЦК Української РСР із застосуванням наслідків, передбачених цією статтею.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на вирок Кіровського районного суду м. Донецька від 12.01.2005 р., яким засновники Товариства з обмеженою відповідальністю “Скай” м. Донецьк – Каріх Олена Володимирівна та Кисельов Степан Олександрович, були визнані винними у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України, - фіктивне підприємництво.

Відповідач 1, Товариство з обмеженою відповідальністю “Скай” м. Донецьк, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, заперечень на адміністративний позов не надав.

Відповідач 2, Мале колективне підприємство „Донецьке інноваційне бюро” м. Донецьк, проти позову заперечує.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд ВСТАНОВИВ:

02.04.2003 р. між Малим колективним підприємством „Донецьке інноваційне бюро” м. Донецьк, в особі директора Вороніна С. Б., та Товариством з обмеженою відповідальністю „Скай” м. Донецьк, в особі директора Серебрянського С. М.,  був укладений договір купівлі – продажу № 02/04, відповідно до якого Мале колективне підприємство „Донецьке інноваційне бюро” м. Донецьк прийняло на себе зобов’язання передати у власність Товариству з обмеженою відповідальністю „Скай” м. Донецьк станок токарний мод. 16М30Ф3021, інв. № 8.

Вартість станку складає 21 000 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 3 500 грн.

Факт виконання Малим колективним підприємством  „Донецьке інноваційне бюро” м. Донецьк своїх зобов’язань підтверджується наявними в матеріалах справи копіями податкової накладної від 10.04.2003 р. № 5 на суму 21 000 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 3 500 грн., та накладної від 21.04.2003 р. № 5 на суму 21 000 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 3 500 грн.

До матеріалів справи долучені витяги з реєстрів платіжних документів від 03.04.2003 р. на суму 14 550 грн. та від 10.04.2003 р. на суму 6 450 грн., які підтверджують факт здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю „Скай” м. Донецьк розрахунків за токарний станок.

За результатами розгляду матеріалів справи суд вважає, що Державній податковій інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька у задоволенні позову повинно бути відмовлено за наступними підставами.

Відповідно до ст. 49 ЦК Української РСР, якщо угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам соціалістичної держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в доход держави.

Зазначена норма передбачає необхідність встановлення умислу на укладення спірної угоди з метою, за відомо суперечною інтересам держави та суспільства, у однієї або у обох сторін угоди.

Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження.

Вказане вище свідчить про те, що особа, яка заявляє позов повинна чітко визначити, в чому саме полягає вказаний умисел, тобто яку саме мету переслідували сторони спірної угоди при її укладенні та чи досягли вони цієї мети.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням, в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Кіровського районного суду м. Донецька від 12.01.2005 р. засновники Товариства з обмеженою відповідальністю “Скай” м. Донецьк – Кисельов Степан Олександрович, 22.09.1973 р. народження, та Карих Олена Володимирівна, 01.10.1975 р. народження, були визнані винними у скоєні злочину, передбаченого частиною першою ст. 205 Кримінального кодексу України, який полягає у створенні або придбанні суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

Під час розгляду кримінальної справи Кіровським районним судом м. Донецька було встановлено, що Кисельов С.О. та Карих О.В., маючи на меті злочинне збагачення, у червні 2002 р. зареєстрували на підставних осіб - Серебрянського С. Н. та Корякина А. А. Товариство з обмеженою відповідальністю “Скай” м. Донецьк у виконавчому комітеті Донецької міської Ради, поставили зазначене підприємство на податковий облік у Держаній податковій інспекції в Пролетарському районі м. Донецька, відкрили поточні рахунки підприємства у Донецькій філії ВАТ АКБ “Автокразбанк” та ДФ ЗАТ “Альфа - банк”, одержали дозвіл на виготовлення печатки та штампу підприємства.

16.10.2002 р. Серебрянський С. Н. був призначений директором Товариства з обмеженою відповідальністю “Скай” м. Донецьк з правом підпису фінансових та інших документів підприємства, які впливали на стан майна та активів цього підприємства. Фактично створеним підприємством він не керував, фінансово – господарську діяльність не здійснював.

Вирок Кіровського районного суду м. Донецька від 12.01.2005 р. набув законної сили 27.01.2005 р.

Разом із тим, суд не може сприймати вказаний вище вирок як доказ спрямованості умислу сторін та доведеності мети, суперечної інтересам держави та суспільства, при укладенні та виконанні спірного договору, оскільки місцевим судом (Кіровським районним судом м. Донецька) договір купівлі – продажу від 02.04.2003 р. № 02/04 окремо не розглядався, висновки стосовно його мети та спрямованості не робились.

Зазначене свідчить про те, що факт притягнення засновників Товариства з обмеженою відповідальністю „Скай” м. Донецьк до кримінальної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 205 КК України не є доказом наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю „Скай” м. Донецьк суперечної інтересам держави та суспільства мети на укладення всіх угод та виконання всіх господарських зобов’язань.

Цей факт підтверджується також рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 17.06.2005 р., яким Серебрянському С. М. та Корякіну О. О. у задоволенні позову про визнання недійсними установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю „Скай” м. Донецьк відмовлено.

Під час розгляду цієї справи Пролетарський районний суд м. Донецька дійшов висновку про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Скай” м. Донецьк було зареєстроване на підставі правдивих даних про засновників, директора, мету та види діяльності підприємства, на підставі вільного волевиявлення власників з метою отримання прибутку в інтересах держави та суспільства без порушень вимог чинного законодавства.

Зазначене рішення набуло законної сили 28.06.2005 р.

Судом до матеріалів справи долучена також копія вироку від 13.02.2004 р. по справі № 1-72, винесеного Пролетарським районним судом м. Донецька, яким директор Товариства з обмеженою відповідальністю „Скай” м. Донецьк був визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 212 та ч. 2 ст. 366 КК України.

Під час розгляду справи Пролетарським районним судом м. Донецька було встановлено, що в період з жовтня 2002 р. по лютий 2004 р. Серебрянський С. М. особисто виконував функції з керівництва та організації фінансово – господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю „Скай” м. Донецьк.

В період з 23.02.2002 р. по 01.07.2003 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Скай” м. Донецьк здійснювало активну підприємницьку діяльність, пов’язану з купівлею – продажем продовольчих та непродовольчих товарів, і Серебрянський С. М. мав відомості про всі факти фінансово – господарської діяльності підприємства та її результати.

Приблизно в січні – лютому 2003 р. у Серебрянського С. М. виникла мета на ухилення від сплати податків шляхом заниження податкового зобов’язання з податку на додану вартість в податкових деклараціях з податку на додану вартість. Для цього Серебрянський С. М. в порушення п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” включив до складу податкового кредиту витрати зі сплати податку, які не підтверджені податковими накладними або митними деклараціями, тобто навмисно безпідставно зависив податковий кредит за період з лютого по травень 2003 р. та ухилився від сплати податків на загальну суму 69 392 грн. 52 коп., що призвело до не надходження зазначених коштів до Державного бюджету України у великих розмірах.

Крім того, Серебрянський С. М. з метою приховування факту ухилення від сплати податків в період з лютого по травень 2003 р. в порушення вимог ст. 8, ст. 9 закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” здійснив службове підроблення, тобто несення службовою особою в офіційні документи підприємства заздалегідь неправдивих відомостей, також складання та видачу заздалегідь неправдивих документів, що привело до тяжких наслідків.

Вказаний вирок набрав законної сили 29.02.2004 р.

Разом із тим, зазначений вирок не містить висновку про те, що Серебрянський С. М. уклав договір від 02.04.2003 р. № 02/04 саме з метою завищення податкового кредиту з податку на додану вартість або ухилення від сплати податків.

За таких обставин Державній податковій інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька у задоволенні позову повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Державній податковій інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька у задоволенні адміністративного позову до Товариства з обмеженою відповідальністю „Скай” м. Донецьк та Малого колективного підприємства „Донецьке інноваційне бюро” м. Донецьк про визнання недійсним договору від 02.04.2003 р. № 02/04, на підставі ст. 49 ЦК Української РСР із застосуванням наслідків, передбачених цією статтею, відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня підписання постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова складена у повному обсязі 11.05.2007 р.

Суддя

Надруковано у чотирьох примірниках: 1 – позивачеві; 1 – відповідачеві 1; 1 - відповідачеві 2; 1 – у справу.