Харківський апеляційний
господарський суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого  2007 р.                                       Справа
№АС-54/281-06

Судова колегія у складі:

головуючого
судді Шепітько І.І., судді Білоконь Н.Д., судді Токара М.В

при секретарі Криворученко
О.І.

за
участю представників сторін:

позивача - Дубовика О.Л. (довіреність у справі)

відповідача -  не з'явився.

третьої особи - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського  апеляційного господарського
суду апеляційну скаргу позивача (вх. НОМЕР_1) на постанову
господарського суду Харківської області від 25.10.06 р. у справі № АС-54/281-06

за позовом Закритого акціонерного товариства
"Ізюмська пивоварна компанія",          м. Ізюм Харківської області,

до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України,
м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача  Державний
комітет природних ресурсів України, м. Київ,

про зобов'язання
надати дозвіл на користування надрами

встановила:

Позивач - Закрите акціонерне товариство "Ізюмська пивоварна
компанія", звернувся до господарського суду
Харківської області з адміністративним позовом до Міністерства охорони
навколишнього природного середовища України, відповідача, про зобов'язання
видати дозвіл на користування надрами відповідно до поданих позивачем
документів.

Постановою господарського суду Харківської області від 25.10.2006
р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Хачатрян В.С., судді Ковальчук
Л.В.,           Ольшанченко В.І.) у
справі №АС-54/281-06 в позові відмовлено повністю.

Позивач з постановою господарського суду першої інстанції не
погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою,  в якій просить цю
постанову скасувати та прийняти нове судове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги, посилаючись на
неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, які мають значення
для справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідач -Міністерство охорони навколишнього природного
середовища України та третя особа -Державний комітет природних ресурсів
України, заперечення на апеляційну скаргу позивача не надали.

Судова колегія розглянула апеляційну скаргу позивача, перевірила
матеріали справи, заслухала присутнього у судовому засіданні представника
позивача і встановила наступне.

Відповідач - Міністерство охорони навколишнього природного
середовища України та третя особа -Державний комітет природних ресурсів
України, будучи належним чином ухвалою Харківського апеляційного господарського
суду від 11.01.2007р. повідомлені про місце та час судового засідання, своїх
представників в засідання суду не направили, а судова колегія дійшла висновку
про можливість розгляду справи без участі представників  відповідача та третьої особи за наявними у
справі документами.

Позивач - Закрите акціонерне товариство "Ізюмська пивоварна
компанія", звернувся до господарського суду Харківської області з
адміністративним позовом, в якому просить суд зобов'язати відповідача видати
дозвіл (ліцензію) на користування надрами відповідно до поданих відповідачем
документів.

Постановою господарського суду Харківської області від
25.10.2006р. по справі №АС-54/281-06 позивачу відмовлено у задоволенні позовних
вимог, оскільки суд при прийнятті судового рішення дійшов висновку, що позовні
вимоги позивача не відповідають способу захисту, встановленому Кодексом
адміністративного судочинства України.

Позивач із постановою господарського суду першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою,  в якій просить постанову
скасувати та прийняти нове судове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги та зобов'язати відповідача видати дозвіл
(ліцензію) на користування надрами відповідно до поданих позивачем документів.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що господарський суд
Харківської області при прийнятті оскаржуваної постанови не у повній мірі
дослідив надані позивачем докази та обґрунтування своїх позовних вимог, що
призвело до порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що суд при
прийнятті оскаржуваної постанови неправильно дав правову оцінку діям
відповідача та третьої особи, оскільки останні, маючи всі правові підстави,
порушуючи чинне законодавство та законні права позивача, незаконно не видали
останньому спеціальний дозвіл на користування надрами, а також у відповідності
до ч.2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України не вийшов за
межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод і інтересів позивача.

Судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не
підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно зі статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні
перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше
як за позовною заявою, поданою відповідно до Кодексу адміністративного
судочинства і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі
позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна
особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на
свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 104 Кодексу адміністративного судочинства
України, до   адміністративного   суду   має
право  звернутися  з адміністративним позовом особа,  яка вважає, що порушено її права,
свободи  чи  інтереси у сфері публічно-правових
відносин.  Суб'єкт владних повноважень
має право звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Частиною 3 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства
України, визначений перелік вимог до адміністративного позову та в ній
зазначено, що адміністративний позов може містити вимоги про:

-          скасування або
визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних

повноважень повністю чи окремих його положень

-          зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення

або вчинити певні дії

-          зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматись від

вчинення певних дії

-          стягнення з
відповідача коштів на відшкодування шкоди, завданої суб'єктом

владних повноважень незаконним рішенням, дією або бездіяльністю

-          виконання
зупиненої чи невчиненої дії

-          встановлення   наявності
чи   відсутності   компетенції
суб'єкта   владних

повноважень.

Оскільки чинним законодавством встановлений певний порядок
розгляду пакету документів для видачі дозволу (ліцензії) на користування
надрами та самої видачі дозволу (ліцензії), то суд першої інстанції
обґрунтовано при розгляді справи дійшов висновку, що вимоги позивача, викладені
ним в адміністративному позові не відповідають способу захисту, встановленому
Кодексом адміністративного судочинства України.

Подання заяви на отримання спеціального дозволу (ліцензії) на
право користування надрами та надання до зазначеної заяви необхідного переліку
документів, на наявність яких посилається позивач в позовній заяві та копії
яких прикладені до заяви (а.с. 12,13), не тотожне розгляду заяви та доданого до
неї переліку документів, а тільки після розгляду заяви та доданих до неї
документів відповідачем вирішується питання про надання дозволу (ліцензії), а
тому при відсутності позитивного висновку компетентного органу щодо наявності
можливості видати дозвіл (ліцензію) суд позбавлений можливості зобов'язати
відповідача видати позивачу відповідний дозвіл (ліцензію).

Що стосується посилання позивача в апеляційній скарзі на
незастосування судом першої інстанції права вийти за мережі позовних вимог
позивача для захисту його прав та інтересів, то судова колегія зазначає, що
відповідно до ч. 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України
вихід за межі позовних вимог є правом, а не обов'язком суду, оскільки в
зазначеній статті вказано, що суд «може»вийти за межі позовних вимог, але не
зобов'язаний це робити.

На підставі викладеного
судова колегія дійшла висновку, що постанова господарського суду Харківської
області від 25.10.2006р. по справі №АС-54/281-06 прийнята при належному
з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до діючого
матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні, в
зв'язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 196, п. 1) статті 198, статтями
200, 205, 206, 209, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства  України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 25.10.2006р.
по справі №АС-54/281-06 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту  проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України, протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Справу передати до господарського суду Харківської області.

Ухвала складена у повному обсязі
06 лютого 2007 р.

Головуючий суддя                 (підпис)                            Шепітько І.І.

Суддя                 (підпис)                            Білоконь Н.Д.

Суддя                  (підпис)                          Токар М.В.