ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.07
Справа № 3/118-07.

за позовом: Державного територіально-галузеве об’єднання „Південно-Західна залізниця”, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Техносплав”, м. Суми

про врегулювання розбіжностей, що виникли при укладенні договору про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги

СУДДЯ  П.І. ЛЕВЧЕНКО

Секретар сз: К.С.Фурман

За участю представників сторін:

від позивача : Волік А.М.

від відповідача : Пономарьов І.О., Сніжко І.І.

Суть спору : позивач просить суд визнати недійсним пункт 4.4, внесе ний відповідачем згідно протоколу розбіжностей в договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення  та надані залізницею послуги .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги  позивач посилається  на те, що статтею 625 ЦК України встановлено три проценти річних від простроченої суми за прострочку виконання зобов'язання , а відповідач вимагає сплати річних в розмірі 3 % за користування  чужими коштами і посилається на ст. 625 ЦК України .Предметом цього договору є надання залізницею послуг , пов’язаних з перевезенням та проведенням розрахунків за ці послуги.

Залізниця є монополістом в області перевезень.

Відповідач у своєму відзиві на позов не погоджується з позовними вимогами позивача, оскільки відсутні підстави для визнання  спірного пункту договору недійсним .позивач не вживав заходів для врегулювання  розбіжностей з відповідачем, як це передбачено  частиною 5 статті 181 ГК України і згоди на передачу неврегульованих розбіжностей до суду  від відповідача не отримував .Про існування одностороннього протоколу погодження  від 16.02.20007 року , складеного та підписаного лише  невідомою особою зі сторони позивача, відповідач дізнався лише з позовної заяви позивача .

Дослідивши матеріали справи  та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив :

Позивач з листом № 70 від 23.01.2007 року надіслав відповідачеві для підписання договір про організацію перевезень вантажів і проведення  розрахунків за перевезення  та надані залізницею послуги .

Відповідач отримав згаданий договір 29.01.20007 року, склав 13.02.2007 року протокол розбіжностей, підписав 13.02.2007 року  договір та надіслав позивачеві два примірники протоколу розбіжностей з підписаним договором.

Позивач, одержавши протокол розбіжностей до договору , підписав його і один примірник підписаного обома сторонами без зауважень протоколу розбіжностей повернув відповідачеві.

Поряд з цим невідомою особою зі сторони позивача складено та підписано ( за начальника Конотопської дирекції залізничних перевезень  Д.А.Кушніра) односторонній протокол погодження  до договору № 6620350 про організацію перевезень вантажів і  проведення розрахунків за перевезення на надані залізницею послуги між ТОВ «Техносплав» та Конотопською дирекцією залізничних перевезень Південно-Західної залізниці від 16.02.2007 року .

Доказів того, що позивач надавав  цей односторонній протокол погодження, підписаний невідомою особою, для врегулювання розбіжностей відповідачеві не надано суду , а  тому відсутні підстави вважати , що позивач вживав заходів для врегулювання розбіжностей з відповідачем.

Згідно ч. 5 ст. 181 ГК України , сторона , яка одержала  протокол розбіжностей до договору , зобов’язана протягом двадцяти днів розглянути його , в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору прийняті пропозиції, а ті розбіжності , що  залишились неврегульованими , передати в цей строк до суду , якщо на це є згода другої сторони .

Позивач не надав суду доказів вжиття заходів для врегулювання  розбіжностей з відповідачем , не надав доказів  отримання  згоди відповідача на передачу неврегульованих розбіжностей до суду . Відповідач довідався про наявність неврегульованих  розбіжностей щодо пункту  4.4 договору , зміст якого викладено в підписаному обома сторонами протоколі розбіжностей  до договору , лише з позовної заяви  позивача.

За таких обставин, суд вважає, що позивач порушив вимоги частини 5 статті 181 ГК України , а тому зміст пункту  4.4 договору є  узгодженим сторонами.

Підстави для визнання спірного пункту договору  недійсним відсутні , оскільки зміст цього пункту не містить посилання на  статтю 625 ЦК України. Ця стаття зазначена відповідачем в  графі «примітки», однак це не впливає на дійсність змісту самого пункту 4.4 , який викладено в графі «редакція вантажовласника».

Згідно ч.4 ст. 179 ЦК України , при укладенні господарських договорів  сторони можуть визначати зміст договору на основі : вільного  волевиявлення , коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору , що не суперечать законодавству .

У відповідності  з  ч. 1 ст. 215 ЦК України , підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу .В даному  разі відсутня  жодна з підстав недійсності правочину стосовно змісту  пункту  4.4 договору в редакції відповідача , викладеній в протоколі  розбіжностей від 13.02.20007 року , про який  згадувалося вище.

Тому , відсутні підстави  для задоволення позовних вимог позивача , щодо визнання недійсним пункту 4.4 , внесеного відповідачем згідно протоколу розбіжностей в договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги .

Слід також зазначити , що згідно ч,1 ст. 216 ГК України  учасники  господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері  господарювання  шляхом застосування  до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку , передбачених  цим Кодексом , іншими законами та договором .

Таким чином , внесення пункту  4.4  договору  цілком   відповідає вимогам ст. 216 ГК України , оскільки передбачає відповідальність позивача перед відповідачем в разі вчинення позивачем  правопорушення .

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України на позивача покладаються судові витрати по даній справі .

На підставі викладеного, керуючись  ст.ст. 203,215,536 ЦК України , ст.ст. 179,181,216 ГК України , ст. ст. 33,34,43, 44, 49, 82 - 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

1.          В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2.          Копію рішення надіслати сторонам у даній  справі .

Повний текст рішення підписано суддею 17.04.2007 року.