ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                                                                                                                                                                                             19.02.07                                                                                           Справа  № 17/5

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого-судді                                                  Давид Л.Л.

Суддів                                                            Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

при секретарі судового засідання                    Мазурській В.Т.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства „Рівнегаз” за вих. №2311 від 06.10.2006 р.

на рішення Господарського суду Рівненської області від 22.09.2006 року

у справі № 17/5 (суддя - Тимошенко О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича фірма „ППЛ”, м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства „Рівнегаз”, м. Рівне

за участю третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору –Товариство з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.”, м. Київ

за участю третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Закрите акціонерне товариство „Корпорація „Літа”, м. Київ

про стягнення 99 321 грн. 29 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Удод В.А. –представник (довіреність за №17 від 17.09.2004 року);

від відповідача: Корсун Т.Г. –юрисконсульт (довіреність за №23 від  02.01.2007 р.), Янкевич Л.Д. –юрисконсульт (довіреність за №24 від 02.01.2007 року);

від третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору: Удод В.А –представник (довіреність за № 17 від 05.05.2005 року);

від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: не з‘явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.09.2006 року у справі №17/5 Товариству з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича фірма „ППЛ” в задоволенні позову до ВАТ „Рівнегаз” відмовлено у зв`язку з передачею права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.”. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” задоволено, вирішено стягнути з ВАТ „Рівнегаз” 1 419, 20 т цементу марки М-500 шляхом перерахування 425 760, 00 грн. його вартості та 99 321 грн. 29 коп. штрафних санкцій (т.ІІ, а.с.76-77).

Рішення місцевого господарського суду мотивовано наступним. В ході виконання умов Договору №9/01 від 28.02.2001 року ВАТ „Рівнегаз” зобов`язувалось поставити 2 182 т цементу марки М-500 за ціною 194 грн. 40 коп., однак за заявками ТзОВ НВФ „ППЛ” здійснено поставку лише 763 т. Оскільки сторонами не заперечувався факт недопоставки 1 419 т цементу, вимоги по виконанню умов договору в цій частині, враховуючи норми ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України визнані обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Пунктом 7 Договору передбачено відповідальність сторін, а саме штрафні санкції в розмірі 0,2% від вартості недопоставленого товару, що згідно вимог ст. 611 ЦК України,  232 ГК України підлягають стягненню в сумі 99 321 грн. 29 коп. На підставі Договору передачі права вимоги №9/01-1 від 14.02.2005 р., Позивач –ТзОВ НВФ „ППЛ” передало ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” своє право вимоги від ВАТ „Рівнегаз” по поставці цементу в кількості 1 419, 20 тон та сплаті штрафних санкцій в сумі 99 321 грн. 29 коп., а тому позовні вимоги ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” задоволено. У зв`язку з відсутністю у ВАТ „Рівнегаз” цементу марки М-500 у кількості 1 419, 20 тон 29.07.2005 р. ТзОВ Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” та ЗАТ Корпорація „ЛІТА” уклали Договір поставки цементу №17, а тому 425 760 грн. 00 коп. вирішено стягнути на користь ТзОВ Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ЗАТ Корпорація „ЛІТА”.

Скаржник, Відкрите акціонерне товариство „Рівнегаз”, 06.10.2006 р. звернулося з апеляційною скаргою вих.№2311, вимагаючи скасування рішення місцевого господарського суду як такого, що винесене з порушенням вимог чинного законодавства,  неповним з`ясуванням фактичних обставин справи та невжиття заходів для всебічного та об`єктивного вирішення справи по суті. Так, судом упущено той факт, що ВАТ „Рівнегаз” подало докази поставки цементу марки М-500 в загальній кількості  - 1467, 52 т (накладні №1992 від 22.05.2001 р, №3804 від 31.08.2001 р., №4104 від 27.09.2001 р.) та не досліджено в повній мірі обсяги поставок, їх отримувачів, факт подання заявок Позивачем, первинні документи та факт розрахунку за поставлений цемент, а відтак порушено вимоги ст. 43 ГПК України щодо принципу повного, всебічного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності та положень Роз`яснення Вищого господарського суду України від 10.12.1996 р. „Про судове рішення”. Судом не лише невірно застосовано вищевказані норми законодавства, а й не враховано вимоги ст. 180 ГК України та ст. 631 ЦК України. Крім цього, суд задовольняючи вимоги третьої особи з самостійними вимогами ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.”, не надав правової оцінки сумі, що підлягає стягненню, не обгрунтував її походження, суті та змісту, не навів норми закону, на підставі якої ця сума підлягає стягненню. Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Ч.Т.Д.” заявляючи вимоги про стягнення коштів, не дотримано вимоги ст. 33 ГПК України та не доведено належними і допустимими доказами підстави та суму такого стягнення. Крім того, третя особа з самостійними вимогами просить стягнути грошові кошти на розрахунковий рахунок третьої особи без самостійних вимог – ЗАТ Корпорація „ЛІТА”. Це товариство не є стороною Договору поставки №9/01 від 28.02.2001 р., який є двостороннім договором, в якому ЗАТ „Корпорація „ЛІТА” участі не бере, контрагентом господарських відносин по договору не виступає. Аналогічно, ВАТ „Рівнегаз” не є стороною Договору №17 від 29.07.2005 р., Додатку до цього Договору від 10.05.2006 р., укладеного ЗАТ Корпорація „ЛІТА” та ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.”. Тому підстав для виконання зобов`язання по оплаті цементу, яке взяло на себе ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” згідно з Договором №17 від 29.07.2005 р. та Додатком від 10.05.2006 р. іншою особою –ВАТ „Рівнегаз” –немає. Суд задоволив позовну вимогу третьої особи з самостійними вимогами, яка суперечить нормам закону, оскільки законодавством не передбачений спосіб захисту порушених прав та інтересів шляхом стягнення грошових коштів на користь третьої сторони, інтереси якої жодним чином не порушені. Крім цього, судом порушено вимоги ст.ст. 22, 46 ГПК України, оскільки сума недоплаченого мита у зв`язку зі збільшенням розміру позовних вимог,  в державний бюджет не стягнута. При поданні в судовому засіданні 14.06.2006 р. третьою особою з самостійними вимогами  - ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” заяви про уточнення позовних вимог від 10.05.2006 р. №5/10 (фактично заяви про збільшення розміру позовних вимог), суд в ухвалі не зазначив про прийняття до розгляду цієї заяви, при цьому винісши рішення на підставі збільшеної ціни позову. Щодо стягнення 99 321 грн. 29 коп. штрафних санкцій, то, як зазначає Апелянт, згідно вимог ст. 232 ГК України, 258 ЦК України, останні є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки строк позовної давності для даної вимоги пройшов. Господарський суд робить висновок  про те, що вимоги ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” про стягнення штрафних санкцій підлягають задоволенню не на підставі норм закону, а на підставі укладеного договору передачі права вимоги №9/01-1 від 14.02.2005 р. Однак відповідно до вимог ст. 519 ЦК України, первісний кредитор ( в даному випадку –ТзОВ „НВФ „ППЛ”) у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором (ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.”) за недійсність переданої йому вимоги. Отже, передача права вимоги про стягнення штрафних санкцій ще не є безспірною підставою стягнення судом цих санкцій, а  відтак рішення господарського суду в цій частині суперечить нормам матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись вимогами чинного законодавства, Відкрите акціонерне товариство „Рівнегаз”, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову третій особі з самостійними вимогами –ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” відмовити повністю.

В доповненні до апеляційної скарги від 12.02.2007 р. за вих. №411, Відповідач наводить додаткові підстави скасування рішення місцевого господарського суду. Так, поставка згідно укладеного договору повинна була здійснюватися на загальну суму 424 221 грн. 36 коп. з врахуванням залізнодорожного тарифу, що унеможливлює визначення конкретної кількості цементу, що підлягав поставці. Крім того, факт поставки підтверджується первинними бухгалтерськими документами –накладними, в яких крім вартості цементу в суму врахований і залізнодорожний тариф. Відтак, рівень виконання договору можна визначити по сумі, а не по кількості цементу, як це роблять Позивач та третя особа з самостійними вимогами. Таким чином, ВАТ „Рівнегаз” згідно умов договору поставило ТзОВ НВФ „ППЛ” цемент на загальну суму 308 241 грн. 89 коп., що підтверджують первині бухгалтерські документи: накладна №4104 від 27.09.2001 р., платіжна вимога-доручення від 19.09.2001 р. за №590-1706, залізнодорожні накладні тощо.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма „ППЛ”, у відзиві від 17.01.2007 р. за №1/17 спростовує наведені в апеляційній скарзі обставини та просить залишити рішення господарського суду Рівненської області без змін так як останнє винесено на підставі повного та всебічного дослідження усіх фактичних обставин справи та вірного застосування вимог чинного законодавства. Так, як  вказує Позивач, зазначена апеляційна скарга є черговою спробою Відповідача ввести суд в оману. Щодо абсурдності наданої Позивачем факсимільної копії, то слід зазначити, що ця копія надана суду як доказ направлення заявок від ТзОВ „КТД „Ч.Т.Д.” по факсу Позивачу. Доказами отримання Відповідачем зазначених заявок є факт поставки цементу за відповідними адресами. В матеріалах справи є копії вимог-доручень оплати цементу, виставлених товариством „Волинь” товариству „Рівнегаз” на виконання заявок Позивача. Зазначені бухгалтерські документи по факсу із бухгалтерії ВАТ „Рівнегаз” направлені на адресу Позивача і мають відбитки факсимільного протоколу. Факт надання Відповідачем копії вимоги доручення №590-1706 від 19.09.2001 р. на адресу ТзОВ „Печерська транспортно-нафтова компанія” є свідченням того, що Відповідач заявку на відвантаження 19 вагонів цементу на адресу ТзОВ „Печерська транспортно-нафтова компанія” отримав. В матеріалах справи є лист ТзОВ „Печерська транспортно-нафтова компанія”, який підтверджує, що ця компанія дійсно надавала заявку на 19 вагонів цементу марки М-500, однак жодного вагону ні від ВАТ „Рівнегаз”, ні від ВАТ „Волинь” не отримувала. Зазначене свідчить про належність виконання Позивачем своїх зобов`язань по Договору №9/01 від 28.02.2001 р. і невиконання Відповідачем своїх зобов`язань відповідно. Щодо припинення дії договору 31.12.2001 р., то як зазначає Позивач, останнє не позбавляє його права згідно вимог ст.ст. 611, 631ЦК України, ст.180 ГК України, звертатись з позовом про стягнення штрафних санкцій за порушення виконання зобов`язань. Крім того, відповідно до вимог ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення вимоги). Таким чином, суд цілком правомірно присудив ВАТ „Рівнегаз” до стягнення зазначену кількість цементу на корись третьої особи з самостійними вимогами. Крім цього, на думку Позивача, Відповідач ототожнює вимоги щодо стягнення штрафних санкцій та відшкодування збитків, які є різними за своєю правовою природою. Безпідставною та необгрунтованою є і вказівка Відповідача щодо збільшення позовних вимог, оскільки мала місце заміна стягнення в натурі стягненням вартості цементу. Щодо позовної давності, то як зазначає Позивач, з врахуванням прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строк спеціальної позовної давності згідно вимог ст. 258 ЦК України почався 01.01.2004 р., а закінчився 01.01.2005 р. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач свої позовні вимоги направив до суду 31.12.2004 р. Згідно ч.2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного з кількох боржників. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Таким чином, суд правомірно, з урахуванням положень чинного законодавства, дійшов висновку про стягнення з Позивача штрафних санкцій на користь третьої особи з самостійними вимогами.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, вислухавши думки представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про невідповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства, виходячи з наступного.

24.12.1998 року Науково-виробничою фірмою „ППЛ” (Постачальник) та ВАТ „Рівнегаз” (Продавець) укладено Договір №31, за умовами якого Постачальник зобов`язувався поставити зріджений газ Покупцю залізничним транспортом, а Покупець прийняти, злити і оплатити Постачальнику газ в кількостях, обумовлених сторонами (т.І, а.с.69).

04.01.1999 року Сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору №31 від 24.12.1998 року, якою п.2 Договору викладено в наступній редакції: „Загальна вартість зрідженого газу, що поставляється, визначається у розмірі 3 000 000 грн.” (т.І, а.с.69)

28.01.2001 року Відкритим акціонерним товариством „Рівнегаз” (Постачальник) та Науково-виробничою фірмою „ППЛ” (Покупець), укладено Договір поставки №9/01, за умовами якого Постачальник зобов`язувався поставити , а Покупець прийняти та оплатити за ціною заводу-виробника в момент підписання договору цемент марки М-500 на суму 424 221 грн. 36 коп.. Строк оплати обумовлений десяти днями після прийняття останньої партії товару. Пунктом 10 Договору передбачено, що Покупець зобов`язувався повідомити Постачальнику відвантажувальні реквізити.  Відповідальність сторін встановлена згідно пункту 7 Договору і полягала у сплаті 0.2% в добу від вартості товару (т.І, а.с.7).

13.10.2003 р. ТзОВ НВФ „ППЛ” направлено Претензію ВАТ „Рівнегаз” з вимогою відвантаження 1 419 тон цементу марки М-500 та повернення штрафних санкцій в розмірі 52 411 грн. 50 коп. (т.І, а.с.10).

31.12.2004 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича фірма „ППЛ” звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про виконання ВАТ „Рівнегаз” договору поставки в частині відвантаження 1 419 тон цементу марки М-500 та стягнення штрафних санкцій в розмірі 52 411 грн. 50 коп. (т.І, а.с.2-3).

14.02.2005 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.”. виступаючи третьою особою із самостійними вимогами на предмет спору звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про виконання ВАТ „Рівнегаз” договору поставки та стягнення штрафних санкцій (т.І, а.с.37-38).

06.03.2001 року Товариством з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича фірма „ППЛ” (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” (Покупець) укладено Договір поставки №9/01-1, за умовами якого Постачальник зобов`язувався поставити, а Покупець прийняти та оплатити 2 182, 20 т цементу марки М-500 на суму 424 221 грн. 36 коп. за ціною 194, 40 грн. за 1 т на умовах доставки в м. Київ з врахуванням оплати з/д тарифу. Строк поставки становив до 06.03.2002 року, строк оплати –впродовж 10 днів після прийому останньої партії цементу (т.І, а.с.45).

14.02.2005 р. ТзОВ „НВФ „ППЛ” та ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” уклали Протокол-Угоду №9/01-1, в якому дійшли згоди, що заборгованість ТзОВ „НВФ „ППЛ” перед ТзОВ „КТД „Ч.Т.Д.” за цемент марки М-500, недопоставлений ТзОВ „НВФ „ППЛ” по Договору №9/01-1 від 06.03.2001 р. на 14.02.2005 р. склала 1 419, 20 т. Штрафні санкції ТзОВ „НВФ „ППЛ” перед ТзОВ „КТД „Ч.Т.Д.” на 14.02.2005 р. склали 99 321 грн. 29 коп. (т.І, а.с.48). 14.02.2005 р. Товариством з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича фірма „ППЛ” (Боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” (Кредитор) укладено Договір передачі права вимоги №9/01-1, предметом якого виступила передача Боржником Кредитору прав вимоги по поверненню товарної заборгованості в розмірі 1 419, 20 т та штрафних санкцій в розмірі 99 321, 29 грн. згідно договору №9/01-1 від 28.02.2001 р. Дані права вимоги випливали із відмови ВАТ „Рівнегаз” поставити вищевказану кількість цементу марки М-500 та сплатити зазначені штрафні санкції ТзОВ „НВФ „ППЛ” по Договору №9/01 від 28.02.2001 р.( т.І, а.с.49-50).

14.02.2005 р. Товариством з обмеженою відповідальністю „НВФ „ППЛ” подано уточнення до позовних вимог про стягнення штрафних санкцій,  сума яких склала 99 321 грн. 29 коп. (т.І, а.с.52).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.02.2005 р. у справі №17/5 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору –Товариство з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” (т.І, а.с.59-60).

01.03.2005 р. ТзОВ „НВФ „ППЛ” звернулося до господарського суду Рівненської області з уточненням позовних вимог по справі №17/5, в якому просить змінити Договір №9/01 від 28.02.2001 р. з визначенням п.п.3.4. в наступній редакції “3. Оплата за поставлений цемент не здійснюється; 4. Цемент, що підлягає поставці є погашенням заборгованості ВАТ „Рівнегаз” перед ТзОВ „НВФ „ППЛ” по договору №31 від 24.12.1998 р.” та зобов`язати Відповідача відвантажити на користь третьої особи із самостійними вимогами –ТзОВ „КТД „Ч.Т.Д.” - 1 419, 20 т цементу марки М-500 та стягнути штрафні санкції у розмірі 99 321 грн. 29 коп. (т.І, а.с.67-68).

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 02.02.2005 р. у справі №17/5 в задоволенні позову ТзОВ „НВФ „ППЛ” відмовлено, в задоволенні позову ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” відмовлено. Заяву про уточнення позовних вимог ТзОВ „НВФ „ППЛ” про зміну редакції пунктів 3, 4 Договору №9/01 від 28.02.2001 р. та додані до неї документи повернуто ТзОВ НВФ „ППЛ” без розгляду (т.І, а.с.83-85). Рішення місцевого господарського суду мотивоване відсутністю можливості Відповідача виконати зобов`язання по договору та відвантажити цемент, оскільки Позивачем не повідомлено відвантажувальних реквізитів.

05.04.2005 р. ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” подало касаційну скаргу на рішення Господарського суду Рівненської області від 02.03.2005 р. по справі №17/5, вимагаючи його скасування (т.І, а.с.89-93).

Постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2005 р. у справі №17/5 , касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” задоволено частково, рішення Господарського суду Рівненської області від 02.03.2005р. у справі №17/5 скасовано в частині відмови в задоволенні позовів ТзОВ „Науково-виробнича фірма „ППЛ” та ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.”. Справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області (т.І, а.с.108-111). Постанова Вищого господарського суду мотивована тим, що місцевим господарським судом не взято до уваги факт відвантаження Відповідачем Позивачу 67 та 696 т цементу за вірними відвантажувальними реквізитами, що призвело до порушення принципів повноти, всебічності, неупередженості та об`єктивності судового розгляду.

29.07.2005 р. Закритим акціонерним товариством „ЛІТА” (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” (Покупець) укладено Договір №17 на поставку цементу (т.І, а.с.136-137). Додатком №1 до Договору №17 від 29.07.2005 р. сторони погодили асортимент, орієнтовну кількість та відпускні ціни на продукцію, що відвантажуватиметься впродовж 2005 року, а саме Продавець продає, а Покупець сплачує 1 419, 20 т портландцементу ПЦ ІІ/А-ІІІ-500 за ціною 256 грн./т на умовах Київ-Волинський ПЗ ЗД, код станції 320505. Порядок, строки та форма розрахунків обумовлюються до 15 вересня 2005 року (т.І, а.с.138).

26.08.2005 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” подало заяву про уточнення позовних вимог по справі №17/5, якою просить постановити рішення по справі, в якому стягнути з Відповідача на користь третьої особи із самостійними вимогами 1 419, 20 т цементу марки М-500 шляхом перерахування 363 314 грн. 20 коп. на розрахунковий рахунок Закритого акціонерного товариства Корпорації „ЛІТА” для сплати 1 419, 20 т цементу марки М-500 за договором поставки №17 від 29.07.2005 р. (т.ІІ, а.с.1).

07.09.2005 р. Відкрите акціонерне товариство „Рівнегаз” звернулося до Господарського суду Рівненської області з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” про визнання Договору №9/01 від 28.02.2001 р., укладеного ВАТ „Рівнегаз” та ТзОВ „НВФ „ППЛ”, недійсним з моменту укладення (т.ІІ, а.с.24-26).

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 29.09.-05.10.2005 р. по справі №17/5 Товариству з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича фірма „ППЛ” в задоволенні позову до ВАТ „Рівнегаз” відмовлено, Третій особі з самостійними вимогами на предмет спору Товариству з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” в задоволенні позову до ВАТ „Рівнегаз” відмовлено. Відкритому акціонерному товариству „Рівнегаз” в задоволенні зустрічного позову відмовлено (т.ІІ, а.с.60-62).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2005 р. у справі №17/5 за апеляційною скаргою ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.”, рішення Господарського суду Рівненської області від 29.09.-05.10.2005 р. залишено без змін, апеляційну скаргу без задоволення (т.ІІ, а.с.98-102).

20.01.2006 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” подало касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2005 р. по справі №17/5 (т.ІІ, а.с.105-107).

Постановою Вищого господарського суду України від 02.03.2006 р. у справі №17/5, рішення Господарського суду Рівненської області від 29.09.-05.10.2005 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2005 р. у справі №17/5 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Рівненської області (т.ІІ, а.с.128-133). При новому розгляді місцевому господарському суду рекомендовано всебічно та повно з`ясувати всі обставини справи, зокрема витребувати та дослідити акти звірки розрахунків, первинні документи, що підтверджують об`єм, вартість здійснених поставок, а також розрахунки за них, слід вказати якими письмовими доказами підтверджуються факт поставки цементу, в чому саме полягає невиконання договірного зобов`язання, розмір штрафу та його обгрунтування, строк стягнення штрафних санкцій, дослідити факт надіслання чи ненадіслання реквізитів поставки цементу залізничними вагонами. Суду слід також дати юридичну оцінку встановленим фактам на підставі отриманих доказів, що свідчить про виконання чи невиконання договору.

10.05.2006 р. Закритим акціонерним товариством „Корпорація „ЛІТА” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.”, у зв`язку з підвищенням вітчизняними заводами-виробниками цін на цемент, укладено Додаток до Договору поставки №17 від 29.07.2005 р., згідно якого ціна цементу марки М-500 встановлюється в розмірі 300 грн./т, термін дії договору продовжено до 31.12.2006 р. (т.ІІІ, а.с.24).

10.05.2006 р. ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” подано заяву про уточнення позовних вимог, якою останній просить  постановити рішення по справі, в якому стягнути з Відповідача на користь третьої особи із самостійними вимогами 1 419, 20 т цементу марки М-500 шляхом перерахування 425 760, 00 грн. на розрахунковий рахунок ЗАТ „Корпорація „ЛІТА” для сплати 1 419,20 т цементу марки М-500 за Договором поставки №17 від 29.07.2005 р. (т.ІІІ, а.с.23).

При перегляді рішення в апеляційному порядку судова колегія виходила з наступного:

Відповідно до вимог ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. З матеріалів справи вбачається, що сторонами 28.02.2001 р. укладено Договір поставки №9/01, за умовами якого Відповідач (ВАТ „Рівнегаз”) зобов`язувався поставити Позивачу (ТзОВ Науково-виробнича фірма „ППЛ”) цемент марки М-500 на суму 424 221 грн. 36 коп. Глава 48 ЦК України встановлює загальні засади виконання зобов`язання, у разі недотримання яких кожна із сторін має право на звернення до суду за захистом свого порушеного права. Керуючись положеннями укладеного Договору та нормами цивільного і господарського законодавства, ТзОВ „НВФ „ППЛ” звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Відповідача штрафних санкцій за невиконання взятих на себе зобов`язань та  відвантаження на користь Позивача 1 419 т цементу марки М-500. Однак в процесі розгляду даної справи Позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги в частині суми стягнення, порядку, умов виконання договору та осіб, на користь яких повинно відбуватись таке стягнення. Відповідно до вимог ч.4 ст.22 ГПК України, Позивач вправі до прийняття рішення у справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Стаття 26 ГПК України передбачає порядок вступу у справу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки Позивача. З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.”. 14.02.2005 р. звернулося до господарського суду Рівненської області як третя особа з самостійними вимогами на предмет спору з позовом про виконання ВАТ „Рівнегаз” договору поставки та стягнення штрафних санкцій (т.І, а.с.37-38), мотивуючи свій вступ у справу фактом укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича фірма „ППЛ” Договору поставки №9/01-1 цементу марки М-500 на суму 424 221 грн. 36 коп. за ціною 194, 40 грн. за 1 т. Таким чином, підстави виникнення правовідносин по поставці цементу марки М-500 у зазначених товариств нетотожні, спільне право на його відвантаження та стягнення штрафних санкцій відсутнє.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порядок реалізації такого права регулюється нормами господарсько-процесуального законодавства. Так, згідно вимог ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Стаття 2 ГПК України передбачає і випадки звернення до суду в інтересах інших учасників господарських відносин, а саме держави. Правомочними суб`єктами такого звернення виступають Рахункова палата  та прокурор. Отже, подавши заяву про уточнення позовних вимог Позивач фактично звернувся до суду в інтересах третьої особи, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” Можливість такого звернення, порядок та умови чинним законодавством України не передбачено.

Крім цього, 26.08.2005 р. та 10.05.2006 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” уточнювало позовні вимоги в частині порядку виконання умов договору, а саме стягнення з Відповідача на користь третьої особи із самостійними вимогами 1 419, 20 т цементу марки М-500 шляхом перерахування 363 314 грн. 20 коп. на розрахунковий рахунок Закритого акціонерного товариства Корпорації „ЛІТА, а згодом (10.05.2006 р.) -  425 760, 00 грн. за Договором поставки №17 від 29.07.2005 р. Таке звернення обгрунтоване тим, що 29.07.2005 р. Закритим акціонерним товариством „ЛІТА” (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” (Покупець) укладено Договір №17 на поставку цементу  та Додаток №1 до Договору №17 від 29.07.2005 р. Отже, з вищевикладеного вбачається, що Позивач, шляхом подання заяв про уточнення позовних вимог звернувся до суду в інтересах іншої особи, а Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору повністю підмінила підставу, предмет та сторін такого звернення. Вимога про перерахування коштів на користь третьої особи, яка не є учасником договірних відносин є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім цього,  ТзОВ „Науково-виробнича фірма „ППЛ” не довело належними і допустимими доказами, в порядку ст. 33 ГПК України, факту належності виконання умов Договору від 28.02.2001 р., своєчасно повідомивши Постачальнику реквізити на відправлення цементу, оскільки п.п.6,10 Договору передбачають приймання-передачу цементу на залізничній станції Київ за умови повідомлення Постачальнику відвантажувальних реквізитів. Надані судовій колегії факсові копії, не можуть братися до уваги як належні докази по справі, оскільки з їх змісту не вбачається час подання заявки, адреса її скерування та факт підтвердження її відправлення саме Постачальнику.

Щодо вимог ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.”, останні подані після спливу строку позовної давності за відсутності відмови ТзОВ „НВФ „ППЛ” вимог на предмет позову.

З вищевикладеного вбачається, що підстави для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича фірма „ППЛ”, Товариства з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.”  до ВАТ „Рівнегаз” відсутні.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про невідповідність рішення Господарського суду Рівненської області чинному законодавству, матеріалам справи та дійсним обставинам.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104,105 ГПК України ,-

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.         Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Рівнегаз” задоволити. Рішення Господарського суду Рівненської області від 22.09.2006 р. –скасувати. Товариству з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича фірма „ППЛ” в задоволенні позову до ВАТ „Рівнегаз” відмовити. Товариству з обмеженою відповідальністю „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” до ВАТ „Рівнегаз” в задоволенні позову - відмовити.

2.          Судові витрати по розгляду справи віднести на рахунок позивачів по первісному та зустрічному позову –порівну.

3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.          Справу №17/5 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий-суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                    Г.Т. Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська