ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.02.07р.

Справа № 30/278

За позовом  закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" в особі Дніпропетровського регіонального управління Приватбанку, м. Дніпропетровськ

до  відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю "Олжен", м. Дніпропетровськ

до відповідача-2: Державного Жовтоводського управління будівництва, м. Жовті Води

до відповідача-3: товариства з обмеженою відповідальністю "ЛесМетПром", м. Дніпропетровськ

до відповідача-4: товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківське", с. Шевченково Васильківського району Дніпропетровської області

про визнання договорів недійсними

Суддя:  Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання: Ворошило О.М.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Тернова І.В., юрисконсульт, довіреність №3910-П-П від 01.09.2005 року

Від відповідача-1: не з'явився

Від відповідача-2: не з'явився

Від відповідача-3: не з'явився

Від відповідача-4: не з'явився

С У Т Ь   С П О Р У:

Позивач, закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" в особі Дніпропетровського регіонального управління Приватбанку, м. Дніпропетровськ  звернувся з позовом до суду яким просить  визнати недійсними: договір інвестування №48/123 від 25.09.2003 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Олжен" та Державним Жовтоводським управлінням будівництва; договір уступки права вимоги із заміною осіб в зобов'язанні №4 від 25.11.2003 року, укладений між Державним Жовтоводським управлінням будівництва та товариством з обмеженою відповідальністю "ЛесМетПром"; договір переводу боргу №56 від 29.12.2003 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Олжен", товариством з обмеженою відповідальністю "Шевченківське", товариством з обмеженою відповідальністю "ЛесМетПром".

Позовні вимоги обгрунтовані наступним. Договір інвестування за своєю юридичною природою не є договором інвестування, а фактично є договором займу. Грошові кошти за цим договором фактично не передавались. Позивач вважає цей договір удаваним договором. Договір відступлення права вимоги із заміною осіб в зобов'язанні №4 від 25.11.2003 року, укладений між Державним Жовтоводським управлінням будівництва та товариством з обмеженою відповідальністю "ЛесМетПром" позивач також вважає недійсним, оскільки в результаті передачі прав по договору інвестування, у зв’язку з порушенням господарським судом  Дніпропетровської області провадження у справі про банкрутство ТОВ „Шевченківське, ТОВ „ЛесМетПром” на підставі спірних договорів неправомірно заявило свої грошові вимоги в сумі 7 000 000грн., як несплачені грошові кошти по договору інвестування інвестором ТОВ „Шевченківське” на користь ТОВ „ЛесМетПром”. Грошові кошти ТОВ „ЛесМетПром” включені до реєстру вимог кредиторів в сумі 7000 000грн., не зважаючи на те, що заборгованість ТОВ „Шевченківське” перед ТОВ „ЛеМетПром” реально не існує, мають місце невиконання інвестором зобов’язань по договору інвестування. Із загальної суми 8470741,72грн. всіх заявлених вимог в реєстрі вимог кредиторів, 7 000 000грн. заявлені ТОВ „ЛесМетПром”, у зв’язку з чим останньому належить 7 000голосів, в той час, як голоси Приватбанку складають 1362,7голоси, а голоси інших кредиторів складають 1367,3голоси.

Позивач зазначає, що внаслідок укладення спірного договору інвестування з наступною заміною осіб в зобов’язанні, шляхом укладення договору відступлення права вимоги і договору переводу боргу, ТОВ „ЛесМетПром” в процесі провадження справи про банкрутство неправомірно заявило свої вимоги і стало кредитором з вирішальним правом голосу, чим порушило права та інтереси позивача, оскільки ПриватБанк позбавлений можливості стягнення заборгованості по кредитному договору з боржника у встановленому порядку.

При цьому позивач посилається на ст.ст.215, 235,1046 Цивільного кодексу України.          Відповідач-1, Товариство з обмеженою відповідальністю "Олжен", м. Дніпропетровськ у судове засідання не зьявилося, про день, час, місце розгляду справи повідомлено належним чином.

Відповідач-2  у відзиву на позов зазначає, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2005 року по справі №Б24/77/05 був визнаний банкрутом в порядку статті 51 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, тією ж постановою відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на один рік. Серед документів, що стосуються господарської діяльності відповідача -2 та повинні передаватися його органами управління ліквідатору договорів, вказаних у позовній заяві надано не було. На момент укладання договорів відповідач-2 перебував у процедурі банкрутства. Функції розпорядника на той час виконував  арбітражний керуючий Глядченко В.М., жодних документів, які б могли допомогти з’ясувати природу даного договору не передавав і не залишив органам управління відповідача-2.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2005 року провадження у справі було зупинено  на період до розгляду Дніпропетровським апеляційним господарським судом апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ЛесМетПром" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2005 року про порушення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області  №30/278  від 08.08.2005 року провадження у справі було поновлено.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2005 року провадження у справі було зупинено  на період до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківське" на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.08.2005 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2006 року провадження у справі поновлено.

30.05.2006 року ухвалою господарського суду (заступника голови суду Камша Н.М.) розгляд справи продовжено на один місяць до 10.07.2006 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2006 року провадження у справі зупинено на період розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги  та повернення справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2006 року провадження у справі №30/278 поновлено, а розгляд справи призначений на 02.11.2006 року на 10:00 год.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2006 року провадження у справі №30/278 зупинено на період до розгляду Вищим господарським судом  касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ЛесМетПром" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.04.2006 року  та повернення справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2007 року провадження у справі 30/278 поновлено та призначено  в межах строку розгляду справи на 13.02.2007 року.

Відповідач-1, Товариство з обмеженою відповідальністю "Олжен", м. Дніпропетровськ, відповідач-3, товариство з обмеженою відповідальністю "ЛесМетПром", м. Дніпропетровськ, відповідач-4, товариство з обмеженою відповідальністю "Шевченківське", с. Шевченково Васильківського району Дніпропетровської області  у судове засідання не з’явилися, відзив на позовну заяву та витребувані господарським судом документи  не надали, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому справа розглядалася за наявними в ній матеріалами (ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

25.09.2003 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Олжен” (інвестор) та Державним Жовтоводським управлінням будівництва, м. Жовті Води (Підприємство) був укладений договір інвестування №48/123 про здійснення інвестування грошових коштів шляхом надання підприємству безпроцентної фінансової допомоги в розмірі 7 000 000,00грн. на умовах повернення в строк до 31.12.2005 року.

Згідно п.1.2 договору інвестор зобов’язується надати грошові кошти протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання договору.

Договір інвестування укладено на строк до 31.12.2005 року.

Прострочка надання грошових коштів не звільняє Інвестора від виконання зобов’язання за цим договором.

Доказів виконання умов цього договору сторони (Товариство з обмеженою відповідальністю „Олжен” та Державне Жовтоводське управління будівництва, м. Жовті Води) не надали.

25.11.2003 року між Державним Жовтоводським управлінням будівництва, м. Жовті Води  (первісний кредитор) та ТОВ „ЛесМетПром” (Новий кредитор) укладено договір №4 відступлення права вимоги з заміною осіб в зобов’язанні, згідно якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору право вимоги виконання грошових зобов’язань ТОВ „Олжен” (боржник), які витікають з договору інвестування №14/123 від 25.09.2003 року на суму 7 000 000грн.

Згідно п.3 цього договору Новий кредитор із суми, яка поступила від боржника в першочерговому порядку відшкодовує свої витрати, які були пов’язані з витребуванням боргу. Після відшкодування витрат Новий кредитор зобов’язується сплатити Первісному кредитору 95% від суми коштів, що надійшли від боржника протягом трьох місяців з моменту їх фактичного отримання.

Первісний кредитор зобов’язаний протягом трьох днів з дати підписання договору забезпечити передачу Новому кредитору документів, які підтверджують відступлені права вимоги (п.5 договору).

Договір діє з моменту підписання до 31.12.2005 року.

29.12.2003 року між ТОВ „Олжен” (Первісний боржник) та ТОВ „Шевченківське”, (Новий боржник), та ТОВ „ЛесМетПром” (Кредитор) уклали договір переводу боргу №56.

Відповідно до п.1 цього договору Новий боржник зобов’язується виконати грошові зобов’язання первісного боржника, які виникають з договору відступлення права вимоги №4 від 25.11.2003 року на суму 7 000 000грн. перед кредитором.

Всі зобов’язання Первісного боржника, які виникли з підстав, вказаних у п.1 договору, переходять до Нового боржника з моменту підписання цього договору (п.2 договору).

Новий боржник становиться боржником в зобов’язаннях, які виникають з договору відступлення права вимоги №4 від 25.11.2003 року та набуває права і обов’язки боржника, які можуть виникнути в майбутньому (п.3 договору). Відповідно до п.4 договору Первісний боржник зобов’язаний сплатити Новому боржнику 2 000 000грн. винагороди за прийняті Новим боржником зобов’язання перед Кредитором протягом одного місяця з дати підписання цього договору.

Договір діє з моменту підписання до 31.12.2005 року.

Причиною виникнення спору є порушення інтересів позивача в процесі провадження у справі про банкрутство внаслідок укладення спірних угод, у зв’язку з чим ЗАТ „Приватбанк” позбавлений права стягнення заборгованості по кредитному договору з боржника в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Цією статтею визначено орієнтовний перелік способів судового захисту, одним із яких є визнання правочину недійсним.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Стаття 5 України передбачає, що Акти цивільного  законодавства  регулюють  відносини,  які виникли з дня набрання ними чинності.  Якщо цивільні  відносини  виникли  раніше  і  регулювалися актом цивільного законодавства,  який втратив чинність,  новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків,  що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки спірні договори укладені  у 2003 році, при вирішенні питання щодо їх відповідності вимогам закону, суд застосовує норми Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Загальні підстави  і наслідки недійсності угод встановлені  ст. 48 ЦК УРСР, за якою недійсною визнається угода, що не відповідає вимогам закону. За недійсною угодою кожна із сторін зобов’язана повернути іншій стороні усе отримане за угодою.

Тобто, визнаючи угоду недійсною на підставі ст. 48 ЦК УРСР, господарський суд зобов’язаний застосовувати ч. 2 зазначеної статті.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угод недійсними, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою та інші обставини.

Позивач вважає, що договір інвестування №48/123 від 25.09.2003 року слід визнати недійсним, оскільки, відповідно до Закону України „Про інвестиційну діяльність”,  Інвестиціями  є  всі  види  майнових    та    інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої  створюється  прибуток  (доход)  або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути в тому числі й кошти, цільові банківські вклади, паї, акції  та  інші  цінні папери. Укладений договір інвестування не містить усіх суттєвих умов, необхідних для договорів інвестування: не встановлені порядок, напрямок і мета використання інвестицій, грошові кошти надавались на умовах їх повернення, а фактично є договором займу.

Відповідно до статті 374 Цивільного кодексу УРСР за  договором  позики  одна сторона  (позикодавець)  передає другій  стороні  (позичальникові)  у  власність   (в    оперативне управління)  гроші  або  речі,  визначені  родовими  ознаками,   а позичальник зобов’язується  повернути  позикодавцеві  таку  ж  суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості.  Договір позики вважається укладеним у момент передачі  грошей або речей.

Договір інвестування №48/123 від 25.09.2003 року за своєю правовою природою є договором займу, оскільки не містить суттєвих умов, характерних для договорів інвестування, а містить ознаки, характерні для договорів займу: договір укладено у письмовій формі, він є безоплатним, грошові кошти надаються  на умовах їх повернення, договір займу є реальним договором, він вважається укладеним з моменту передачі грошових коштів або речей.

Як зазначено у відзиву Державного Жовтоводського управління будівництва, (м. Жовті Води) з даних бухгалтерського обліку відповідача-2 чи журналів реєстрації господарських договорів не вбачається взагалі укладення такого договору та надходження підприємству грошових коштів в сумі 7 000 000грн., зазначена сума ніколи не надходила на рахунок підприємства.

Доказів перерахування грошової суми  в розмірі 7000 000грн. Товариство з обмеженою відповідальністю „Олжен” не надало, заперечення Державного Жовтоводського управління будівництва, м. Жовті Води щодо неотримання грошової суми не спростувало.

Передача грошових коштів є не тільки виконанням договору займу, а і його укладенням.

Оскільки договір займу є укладеним з моменту передачі грошових коштів або речей, виконання договору займу не відбулося, договір №48/123 від 25.09.2003 року слід вважати неукладеним.

Неукладений договір не породжує правових наслідків для сторін, які його підписали.

Оскільки договір відступлення права вимоги з заміною осіб в зобов’язанні від 25.11.2003 року і договір переводу боргу від 29.12.2003 року укладені на підставі договору №48/123 від 25.09.2003 року, який не є укладеним, то такі договори також слід вважати неукладеними.

Враховуючи викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.1,33,34,43,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Суддя                                                                                     Н.М.Євстигнеєва

(Дата підписання рішення, оформленого  відповідно до вимог

статті 84 ГПК України, - 19.02.2007 року)