СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Справа № .

Суддя господарського суду Луганської області Лісовицький Є.А., розглянувши матеріали справи за позовом Луганського Інституту Агропромислового виробництва, с. Металіст, Слов'яносербський район, Луганської області

До Управління Пенсійного фонду України в Слов'яносербському районі Луганської області, смт. Слов'яносербськ, Луганської області

про скасування рішення

при секретарі Андрущенко Г.М.

в присутності представників;

від позивача –не прибув;

від відповідача - АгеєваВ.В., довіреність № 21/01-06 від 09.01.07.;

Суть спору:   Позивачем заявлено вимоги про:

- скасування рішення начальника управління Пенсійного фонду України в Слов'яносербському районі Луганської області Дегтярьова Ю.І. про застосування фінан сових санкцій до Луганського Інституту агропромислового виробництва в сумі штрафних санкцій 10123,89 грн. та   4316,26 грн., пені в сумі 5014,06 та 1517,59 за несвоєчасну спла ту страхувальником страхових внесків.

Відповідач заперечує проти позову з мотивів, викладених у відзиві.

Позивачем заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач відмовився надати копію особистого рахунку позивача для підготовки документів, необхідних для звірення, крім того, громадянка Григор’єва Л.Ю., якій позивач доручив приймати участь при розгляді даної справи, у відрядженні.

Дане клопотання судом відхиляється, оскільки копія картки особового рахунку направлена відповідачем позивачу поштою і отримана останнім ще 27.03.07 згідно відмітки у повідомленні про вручення поштового відправлення. Отже у позивача був необхідний час для виконання як звірення розрахунків, так і контррозрахунку.

Та обставина, що один з працівників позивача знаходиться у відрядженні не може бути підставою для відкладення розгляду справи, оскільки стороною у справі є позивач (установа), він може уповноважити на представництво своїх інтересів іншу особу, директор установи-позивача також може особисто представляти інтереси позивача. Крім того, взагалі не додано доказів відрядження Григор’євої Л.Ю.

Отже справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Сторони не досягли примирення.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

В С Т А Н О В И В:

21   листопада   2006   року   Начальником   управління   Пенсійного   фонду   України   в Слов'яносербському районі Луганської області Дегтярьовим Ю.І. було прийнято Рішення № 297 про застосування  фінансових  санкцій  та нарахування  пені  за  несплату  (неперерахування)  або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків.

За цим Рішенням на позивача було накладено штрафних санкцій на загальну суму 10123,89 грн. та   4316,26 грн., пені в сумі 5014,06 та 1517,59

Позивач вважає необґрунтованим застосування до нього фінансових санкцій, оскільки він сплачував недоїмку частинами, а відповідач направляв ці платежі на погашення заборгованості за минулий період. Позивач також вважає, що по недоїмці, яка самостійно погашається ним вимоги повинні були бути відізваними, а по штрафу та пені повинні бути виставлені окремо.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Стаття 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058 (далі - Закон №1058) визначає страхувальниками всі підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Отже, зазначені суб'єкти зобов'язані нараховувати на суми фактичних витрат на оплату праці працівників та допомоги по тимчасовій непрацездатності страхові внески і сплачувати їх в установлені строки та в повному обсязі. Страхові внески нараховуються на зазначені суми незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно з п.6 ст.20 Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із для закінчення цього періоду.

Відповідно до п.2 ч.9 ст. 106 Закону за несплату  ( неперахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

-10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у розмірі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

- 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів включно;

- 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки її сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована на кожний день прострочення платежу

Процедура обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду - діяльності і господарювання, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за №64/8663 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 10.11 Розділу 10 Інструкції у разі, коли страхувальник має нестачею суми недоїмки, пені та фінансових санкцій та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. Суми коштів, які надходять від платника на рахунок органу Пенсійного фонду, насамперед спрямовуються на погашення боргу у порядку календарної черговості його виникнення, незалежно від визначення платником цільового призначення.

За даними картки особового рахунку станом на 20.11.2006 заборгованість по сплаті страхових внесках становила 64111,85 грн.

Отже дії відповідача ґрунтуються на вимогах закону.

За таких підстав у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати покладаються на позивача.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. судові витрати покласти на позивача.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 10.04.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                      Є.А.Лісовицький