ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007 р.
№ 235/12-05

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Муравйова О.В. –головуючого
Полянського А.Г.
Фролової Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

Баришівської об’єднаної державної податкової інспекції та Приватного підприємства "С.В.Т."

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.08.2005 року

у справі
№ 235/12-05 Господарського суду Київської області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Березанська пересувна механізована колона-3"

до
Баришівської об’єднаної державної податкової інспекції,
Приватного підприємства "С.В.Т."

третя особа
Торгова біржа "Універсальна товарно-сировинна біржа"

про
визнання недійсним договору та зобов’язання повернути майно

за участю представників сторін:

позивача:
Артимович Ю.Б., Скорина О.О. –дов. від 17.12.2006 року

відповідача-1:
не з'явились,

відповідача-2:
Чейчук М.В. дов. від 01.08.2007 року

третьої особи:
не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.06.2005 року (суддя: Писана Т.О.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного  апеляційного господарського суду від 15.08.2005 року (судді: Поліщук В.Ю. –головуючий, Рибченко А.О., Лобань О.І.) у справі № 235/12-05 Господарського суду Київської області, позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 24.06.2004 року, укладений між Баришівською об’єднаною державною податковою інспекцією та Приватним підприємством "С.В.Т.".

Вирішено вилучити у Приватного підприємства "С.В.Т."  та передати Відкритому акціонерному товариству "Березанська пересувна механізована колона-3" отриманий за договором купівлі-продажу від 24.06.2004 року, автомобіль  ЗІЛ  133 ГЯ КС-3575А, 1998 р.в., шасі № 125997, двигун № 0892 протягом п’яти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з Баришівської об’єднаної державної податкової інспекції на користь Відкритого акціонерного товариства "Березанська пересувна механізована колона-3" 342,68 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Баришівська об’єднана державна податкова інспекція та Приватне підприємство "С.В.Т." звернулись до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами на постанову Київського  міжобласного апеляційного господарського суду від 15.08.2005 року у справі № 235/12-05 Господарського суду Київської області, в якій просять рішення та постанову у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові Відкритому акціонерному товариству "Березанська пересувна механізована колона-3" відмовити, мотивуючи касаційні скарги доводами про неправильне застосування норм  матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача та відповідача-2,    присутніх  у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові,   колегія   суддів   вважає,   що   касаційна скарга  підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України       Вищий  господарський  суд  України  переглядає  за  касаційною   скаргою (поданням)    рішення    місцевого    господарського    суду    та    постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 22.10.2002 року Баришівською об’єднаною державною податковою інспекцією Київської області прийнято рішення № 36 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу та складено акт опису активів Відкритого акціонерного товариства "Березанська пересувна механізована колона-3", а саме: КАМАЗ 54-10, державний номерний знак 47-54 КХО,  1999 року випуску та Автокран ЗІЛ державний номерний знак 00-56 КХР, 1998 року випуску, які передано на відповідальне зберігання керівнику Відкритого акціонерного товариства "Березанська пересувна механізована колона-3" –Охріменку В.В.

Крім того, господарськими судами встановлено, що 24.06.2004 року на Торговій біржі "Універсальна товарно-сировинна біржа" були проведені прилюдні торги з продажу активів платника податку Відкритого акціонерного товариства "Березанська пересувна механізована колона-3", які перебували у податковій заставі.

За результатами проведення  прилюдних торгів, між Баришівською об’єднаною державною податковою інспекцією Київської області та Приватним підприємством "С.В.Т." укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 00038, відповідно до якого Баришівською об’єднаною державною податковою інспекцією Київської області продано, а Приватним підприємством "С.В.Т." придбано автомобіль автокран ЗІЛ  133 ГЯ КС 3575 А, 1998 року випуску, державний номерний знак 00-56 КХР, технічний паспорт ВР №685537, шасі № 125997, двигун № 330892, який належав на праві власності Відкритому акціонерному товариству "Березанська пересувна механізована колона-3".

Задовольняючи  позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що відповідно до статті 41 Конституції України ніхто  не  може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за  умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлено, що активи   платника   податків  -  кошти,  матеріальні  та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

При цьому суди послалися на п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та ст. 3 зазначеного Закону зазначивши, що активи  платника  податків   можуть   бути   примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

Врахувавши викладене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що оскільки Баришівська об’єднана державна податкова інспекція Київської області не зверталася до суду з позовом про звернення стягнення на активи Відкритого акціонерного товариства "Березанська пересувна механізована колона-3", продаж майна відбувся всупереч вимогам Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" без відповідного рішення суду.

Крім того, місцевим господарським судом зазначено, що частиною 1 статті 203  Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а згідно з вимогами статті 215 Цивільного кодексу України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України є підставою визнання цього правочину недійсним.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України  вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно із статтею 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Виходячи зі змісту статей 387, 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається, а також має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не  була, тобто, із застосування правового механізму, встановленого статтею 216 Цивільного кодексу України, незалежно від того, чи відповідає спірна угода закону.

Захист прав такої особи можливий шляхом пред’явлення віндикаційного позову, якщо є підстави, встановлені статтею 388 Цивільного кодексу України, відповідно до якої,  якщо  майно за відплатним договором придбане в особи,  яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи,  якій  він  передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Вищий господарський суд не може погодитись з суперечливими висновками судів попередніх інстанцій, звертаючи увагу на обраний позивачем спосіб захисту порушеного права.

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не наділена повноваженнями щодо вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирання нових доказів або додаткової перевірки доказів, а також враховуючи, що господарськими судами  порушено вимоги статті 43 Господарського процесуального кодексу України  щодо оцінки доказів на підставі всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення та постанова суду підлягають скасуванню, а справа підлягає передачі на новий розгляд до господарського суду Київської області.

При новому розгляді справи суду слід взяти до уваги наведене, з’ясувати всі обставини справи, і, в залежності від встановленого та у відповідності до діючого законодавства, вирішити спір.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою присутніх представників сторін оголошена  вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Баришівської об’єднаної державної податкової інспекції та Приватного підприємства "С.В.Т." задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Київської області від 16.06.2005 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.08.2005 року у справі № 235/12-05 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Головуючий                                                                              О. Муравйов

Судді                                                                                          А. Полянський

Г. Фролова