СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.07                                                                                 Справа № 15/555

Суддя  Пономаренко Є.Ю., розглянувши матеріали  справи за позовом

закритого акціонерного товариства «Торговий дім «Люксембурзький», м. Одеса

до товариства з обмеженою відповідальністю «Телаві», м. Луганськ

про стягнення 80 879 грн. 87 коп.

За участю представників сторін:

від позивача –не прибув.;

від відповідача –не прибув.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 70051,74 грн., інфляційних витрат у сумі 8726,58 грн. та 3% річних у сумі 2101,55 грн. за договором № 26 від 19.01.04.

Поясненням по справі від 05.01.07р №02 позивач вказує про те, що відповідач сплатив 500 грн. 20.11.2006р. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача борг у зменшеній сумі 69 551 грн. 74 коп., інфляційні витрати у збільшеному розмірі 9 226 грн. 58 коп. та 3% річних у сумі 2101 грн. 55 коп.

З урахуванням незмінності ціни позову, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято до провадження у справі як зміну предмету позову наведені у поясненні вимоги позивача.

Позивач участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідач відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи не представив, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином - ухвали направлялися за офіційним належним місцезнаходженням підприємства відповідача.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані  документи та вислухавши представника позивача, суд встановив наступне.

Між сторонами у справі 19.01.2004р. укладено договір поставки №26, за яким позивач у справі зобов’язався здійснювати поставки продукції, а відповідач у справі зобов’язався приймати та сплачувати її.

Позивачем передано відповідачу продукцію за доданими до справи накладними.

Позивачем надано пояснення, що продукція за такими накладними була передана представникам відповідача саме на підставі договору від 19.01.2004р. №26.

Відповідно до п. 2.1 договору відповідач зобов’язаний був здійснювати оплату продукції протягом 20 днів з моменту прийняття продукції.

Відповідачем зобов’язання зі сплати придбаного від позивача товару виконано частково. На даний час сума боргу становить 69 551 грн. 74 коп., яка заявлена позивачем до стягнення.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів,  необхідних  для належного  виконання нею зобов'язання,  враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми.

Одним з принципів господарського судочинства є принцип змагальності, закріплений у ст.  43 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 43, 33 Господарського процесуального кодексу України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач заявлені вимоги не оспорив, доказів непостачання товару за вказаними у позовній заяві накладними на підставі договору поставки №26 від 19.01.2004р., як і  доказів оплати поставленого товару не надав.

Таким чином, оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача у складі: 808 грн. 80 коп. державного мита, а також 118 грн. 00 коп.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.  44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Телаві», м. Луганськ, 11-й Лутугинський проїзд, б. 5, ідентифікаційний код за , на користь закритого акціонерного товариства «Торговий дім «Люксембурзький», м. Одеса, 3-й водопровідний провулок, б. 9, ідентифікаційний код за борг у сумі 69 551 грн. 74 коп. та інфляційні витрати у сумі 9 226 грн. 58 коп., 3% річних у сумі 2 101 грн. 55 коп.; витрати зі сплати державного мита у сумі 808 грн. 80 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі  118 грн. 00 коп., наказ видати.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко