КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2007                                                                                           № 25/200

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Лосєва А.М.

суддів:                                         Гарник Л.Л.

Зубець Л.П.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Пеньківський М.В. – дов. б/н від 13.07.2006р.;

від відповідача - 1) Воронюк О.О. – дов. №54/07 від 18.04.2007р.;          2) Джигринюк І.М. - дов. №1-71 від 12.07.2007р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Українсько-Німецьке спільне підприємство "РМГ- Україна" у формі ТОВ

на рішення Господарського суду м.Києва від 31.05.2007

у справі № 25/200 (Морозов С.М.)

за позовом                               Компанія РОПЛА Хандельсгез м.б.Х.

до                                                   Українсько-Німецьке спільне підприємство "РМГ- Україна" у формі ТОВ

Відкрите акціонерне товариство "Київоблгаз"

третя особа відповідача

про                                                  зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання правління відповідача-1 вчинити дії, необхідні для внесення змін до установчих документів товариства, у зв'язку із зміною складу засновників та вимогою колишнього учасника РМГ Регель+Месстехнік Гмбх виключити з назви абревіатуру РМГ, яка є товарним знаком; зобов'язання правління відповідача-1 подати всі необхідні документи до Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації для внесення змін до статутних документів в ЄДРПОУ, а саме: заповнену реєстраційну картку встановленого зразка та нову редакцію статутних документів.

Заявою б/н від 31.05.2007р. позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд зобов'язати Українсько-німецьке спільне підприємство “РМГ-Україна” у формі Товариства з обмеженою відповідальністю вчинити всі необхідні дії для внесення змін до установчих документів товариства, у зв'язку зі зміною складу засновників та вимогою колишнього учасника РМГ Регель+Месстехнік Гмбх виключити з назви абревіатуру РМГ, яка є товарним знаком, а також всі дії пов'язані з державною реєстрацією таких змін. Окрім того, позивач просив суд зобов'язати Українсько-німецьке спільне підприємство “РМГ-Україна” у формі Товариства з обмеженою відповідальністю подати всі необхідні документи до Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації для внесення змін до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач-1 ігнорує його вимоги про скликання зборів учасників, на яких необхідно прийняти рішення щодо внесення змін до установчих документів.

Відповідач-1 проти позову заперечував, вказуючи на те, що звернення з вимогами скликати збори учасників товариства надсилалися за підписом Пеньковського М.В., що діє за довіреністю позивача, якою Пеньковському М.В. не надано повноваження виступати з ініціативою про скликання чергових або позачергових загальних зборів учасників відповідача-1, а також представляти інтереси позивача на загальних зборах Товариства. Окрім того, виконавчому органу товариства не надано повноваження скликати загальні збори учасників.

Відповідач-2 у судові засідання не з’являвся, своїх представників не направив, відзив на позов не надав, будь-яких заяв або клопотань від відповідача-2 до суду не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядалась судом першої інстанції за наявним в ній матеріалами.

Рішенням Господарського суду міста Києва по справі №25/200 від 31.05.2007р. позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним Рішенням, відповідач-1 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати Рішення Господарського суду міста Києва по справі №25/200 від 31.05.2007р., прийнявши нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, відповідач-1 посилається на наступні обставини.

Зміни до статуту товариства з обмеженою відповідальністю, пов'язані зі зміною складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю, набирають чинності з дня внесення цих змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а отже, третя особа, яка придбала частку у учасника товариства, стає учасником такого товариства з моменту державної реєстрації змін до статуту, де відображено зміни складу учасників товариства.

На думку відповідача-1, позивач, уклавши з РМГ Регель+Месстхнік ГмбХ договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” у формі товариства з обмеженою відповідальністю, ще не набув статусу учасника Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” у формі товариства з обмеженою відповідальністю, оскільки загальними зборами Товариства не були прийняті зміни до статуту товариства і такі зміни не були зареєстровані у встановленому законодавстві порядку.

Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між: учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм, переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі.

Відповідач-1 зазначає, що частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю може перейти до третьої особи, яка не є учасником такого товариства, лише тоді, коли всі учасники товариства з обмеженою відповідальністю не скористалися переважним правом купівлі такої частки, а також дали згоду на відступлення такої частки третій особі.

Однак, на думку відповідача-1, суд не з'ясував, чи скористався переважним правом купівлі частки інший учасник Товариства – Відкрите акціонерне товариство “Київоблгаз”, а якщо і не скористався, то чи по тій самій ціні, що пропонувалась Відкритому акціонерному товариству “Київоблгаз”, РМГ Регель+Месстехнік ГмбХ відступив свою частку на користь РОГІЛА Хандельсгез м.б.х. Також суд не з'ясував, чи отримував РМГ Регель+Месстехнік ГмбХ згоду іншого учасника – Відкритого акціонерного товариства “Київоблгаз” на відступлення частки у статутному капіталі Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” у формі Товариства з обмеженою відповідальністю. Такої згоди Відкрите акціонерне товариство “Київоблгаз” не давало.

Окрім того, відповідач-1 зазначає, що Пеньківський М.В., виступивши від імені позивача з ініціативою проведення загальних зборів Товариства, перевищив свої повноваження, які були надані йому позивачем в довіреності. В зв'язку з цим, відповідач-1 стверджує, що дії виконавчого органу Товариства в особі генерального директора відносно нескликання позачергових загальних зборів Товариства на вимогу Пеньківського М.В. були правомірні, оскільки останній діяв без належних на те повноважень. Відповідно до чинного законодавства та статуту Товариства, скликати позачергові загальні збори має право лише голова товариства. Голова товариства та генеральний директор не тотожні поняття, це дві різні посадових особи. Чинним законодавством та статутом Товариства повноваження по скликанню позачергових загальних зборів товариства генеральному директору не надані. За таких обставин, на думку відповідача-1, дії генерального директора Товариства щодо нескликання позачергових загальних зборів Товариства на вимогу Пеньківського М.В. були правомірні, оскільки генеральний директор Товариства не має повноважень на скликання позачергових загальних зборів Товариства.

Відповідач-1 в апеляційній скарзі зазначає, що внесення змін до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю відноситься до виключної компетенції повноважних загальних зборів учасників товариства. Жоден інший орган Товариства, а також інші юридичні особи, в тому числі суди, не мають право приймати рішення по питанням, що віднесені до компетенції загальних зборів Товариства.

Окрім того, ст. 6 Господарського кодексу України встановлюється заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

На думку відповідача-1, зобов'язавши Українсько-німецьке Спільне підприємство “РМГ-Україна” у формі Товариства з обмеженою відповідальністю в особі генерального директора вчинити всі необхідні дії для внесення змін до установчих документів товариства у зв'яжу зі зміною складу учасників та необхідністю зміни найменування, а також зобов'язавши подати всі необхідні документи до Оболонської районної державної адміністрації для внесення змін до статутних документів до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, господарський суд втрутився у внутрішню діяльність Товариства, оскільки суд міг лише зобов'язати Українсько-німецьке Спільне підприємство “РМГ-Україна” у формі Товариства з обмеженою відповідальністю скликати загальні збори Товариства з певним порядком денним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2007р. апеляційну скаргу відповідача-1 було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.07.2007р.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити та скасувати Рішення Господарського суду міста Києва по справі №25/200 від 31.05.2007р., прийнявши нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 18.07.2007р. представник відповідача-2 надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що погоджується з усіма доводами, викладеними в апеляційній скарзі відповідача-1, просить суд її задовольнити та скасувати Рішення Господарського суду міста Києва по справі №25/200 від 31.05.2007р., прийнявши нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Окрім того, відповідач-2 вказує на те, що РМГ Регель+Месстехнік ГмбХ в своєму листі від 15.08.2005р. пропонував Відкритому акціонерному товариству “Київоблгаз” придбати частку в розмірі 50% в Спільному підприємстві “РМГ-Україна” у формі Товариства з обмеженою відповідальністю за ціною 260 000 Євро. Відповідач-2 не скористався переважним правом купівлі частки в Спільному підприємстві “РМГ-Україна” у формі Товариства з обмеженою відповідальністю за ціною, яка була запропонована, але дана частка була продана за значно меншу ціну в 100 000 Євро третій особі - РОПЛА Хандельсгез. М.б.Х. Таким чином, на думку відповідача-2, РМГ Регель+Месстехнік ГмбХ, продавши частку в Спільному підприємстві “РМГ-Україна” у формі Товариства з обмеженою відповідальністю третій особі, порушив вимоги ст. 147 Цивільного кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні 18.07.2007р. заперечував проти доводів відповідача-1, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржуване Рішення Господарського суду міста Києва по справі №25/200 від 31.05.2007р. як таке, що прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

03.07.2006р. між РМГ Регель+Месстхнік ГмбХ (Продавець) та РОПЛА Хандельсгез.м.б.Х. (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” (далі за текстом – Договір).

На виконання умов Договору, РМГ Регель+Месстхнік ГмбХ (Продавець) передав позивачу (Покупцю) у власність частку в статутному капіталі Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” у формі товариства з обмеженою відповідальністю (відповідача-1) в розмірі 1 050 000 грн.

24.07.2006р. Підприємство “РМГ Регель+Месстхнік ГмбХ” направило на адресу відповідача-1 лист, в якому, з посиланням на відчуження в повному обсязі належної йому частки у статутному фонді відповідача-1 на користь позивача, просило внести відповідні зміни до статутних документів та повідомляло про те, що ним відкликається дозвіл на використання в назві підприємства абревіатури РМГ та логотипу КМО.

З матеріалів справи вбачається, що листами від 04.08.2006р., від 21.02.2007р., від 18.12.2006р. позивач звертався до відповідача-1 з проханням скликати позачергові збори учасників Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” у формі товариства з обмеженою відповідальністю з включенням до порядку денного питань про затвердження змін до статутних документів Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” у формі товариства з обмеженою відповідальністю або нової редакції статуту, розгляд питання про зміну назви Товариства у зв'язку з виходом із його складу учасника, участь якого у Товаристві відображено у його назві.

На вищевказані листи позивача, відповідач-1 направив відповіді від 15.09.2006р. та 26.01.2007р., в яких зазначав про залишення звернень позивача без розгляду, з посиланням на те, що листи з проханням скликати позачергові збори учасників Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” у формі товариства з обмеженою відповідальністю підписані особою, яка згідно з довіреністю не має повноважень ініціювати їх скликання. Окрім того, в заяві не вказані строки, в які позивач пропонує скликати збори учасників Товариства.

Поняття і види господарських товариств, правила їх створення, діяльності, а також права і обов'язки їх учасників та засновників визначені Законом України “Про господарські товариства” №1576-ЧІІ від 19.09.1991р. (із змінами та доповненнями)..

Згідно зі ст. 3 Закону України “Про господарські товариства”, засновниками та учасниками товариства можуть бути підприємства, установи, організації, а також громадяни, крім випадків, передбачених законодавчими актами України. Іноземні громадяни, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, а також міжнародні організації можуть бути засновниками та учасниками господарських товариств нарівні з громадянами та юридичними особами України, крім випадків, встановлених законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 4 Закону України “Про господарські товариства”, акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту, повне і командитне товариство - засновницького договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України.

Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Статтею 51 Закону України “Про господарські товариства” визначено, що установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей, зазначених у статті 4 цього Закону, повинні містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів.

З матеріалів справи вбачається, що згідно зі Статутом Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” у формі товариства з обмеженою відповідальністю, затвердженого зборами учасників 12.06.2003р. та зареєстрованого Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією 27.06.2003р за №07725, учасниками товариства є: з німецької сторони – РМГ Регель+Месстхнік ГмбХ, з української сторони – Відкрите акціонерне товариство “Київоблгаз”. Частки Учасників у Статутному фонді Спільного підприємства становлять: РМГ Регель+Месстхнік ГмбХ - 50%, Відкритого акціонерного товариства “Київоблгаз” - 50%.

Згідно зі ст. 53 Закону України “Про господарські товариства”, учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.

Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі.

Частка учасника товариства з обмеженою відповідальністю може бути відчужена до повної її сплати лише в тій частині, в якій її уже сплачено.

З вищевказаного випливає, що у разі передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю третій особі, відбувається зміна складу учасників такого Товариства з обмеженою відповідальністю, що відповідно потребує відображення таких змін в установчих документах Товариства. Зміна найменування Товариства також потребує внесення про це відповідних змін до установчих документів такого Товариства.

У відповідності зі ст. 7 Закону України “Про господарські товариства”, зміни, які сталися в установчих документах товариства і які вносяться до державного реєстру, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства. Товариство зобов'язане у п'ятиденний строк повідомити орган, що провів реєстрацію, про зміни, які сталися в установчих документах, для внесення необхідних змін до державного реєстру.

Статтею 41 Закону України “Про господарські товариства” визначено, що вищим органом акціонерного товариства є загальні збори товариства. У загальних зборах мають право брати участь усі акціонери, незалежно від кількості та виду акцій, власниками яких вони є. Брати участь у загальних зборах з правом дорадчого голосу можуть і члени виконавчих органів, які не є акціонерами.

До компетенції загальних зборів належить:

а) визначення основних напрямів діяльності акціонерного товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання;

б) внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміна розміру його статутного капіталу;

в) обрання і відкликання членів наглядової ради;

г) утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства;

д) затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів), визначення порядку покриття збитків;

е) створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та представництв, затвердження їх статутів та положень;

є) винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб органів управління товариства;

ж) затвердження правил процедури та інших внутрішніх документів товариства, визначення організаційної структури товариства;

з) вирішення питання про придбання акціонерним товариством акцій, що випускаються ним;

и) визначення умов оплати праці посадових осіб акціонерного товариства, його дочірніх підприємств, філій та представництв;

і) затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства;

ї) прийняття рішення про припинення діяльності товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу;

й) прийняття рішення про обрання уповноваженої особи акціонерів для представлення інтересів акціонерів у випадках, передбачених законом.

Повноваження, передбачені пунктами б", "в", "г", "д", "е", "ї", "й", належать до виключної компетенції загальних зборів акціонерів і не можуть бути передані іншим органам товариства.

Статутом товариства до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені й інші питання.

Згідно зі ст. 59 Закону України “Про господарські товариства”, до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю крім питань, зазначених у пунктах "а", "б", "г - ж", "и - й" статті 41 цього Закону, належить:

а) встановлення розміру, форми і порядку внесення учасниками додаткових вкладів;

б) вирішення питання про придбання товариством частки учасника;

в) виключення учасника з товариства;

г) визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів.

Зазначене також кореспондується зі ст. 145 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників.

Отже, внесення змін до статуту товариства відноситься до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства.

Статтею 61 Закону України “Про господарські товариства” визначено, що збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Позачергові збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного фонду.

Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати збори учасників.

Згідно з п.10.2.4. Статуту відповідача-1, позачергові збори учасників скликаються Головою СП у випадку необхідності термінового вирішення питань, що належать до виключної компетенції зборів учасників СП, у разі неплатоспроможності СП, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси СП в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення Статутного фонду, а також на вимогу виконавчого органу СП.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога учасника Товариства, який у відповідності до укладеного договору від 03.07.2006р. володіє часткою у розмірі 50% статутного фонду відповідача-1. про скликання Загальних зборів учасників є обов'язковою для виконання відповідачем-1. До того ж, відповідно до п.10.2.4 Статуту та ст. 61 Закону України “Про господарські товариства”, Генеральний директор зобов'язаний вжити всіх необхідних заходів для скликання загальних зборів учасників товариства - відповідача-1 з метою розгляду питань, зазначених у зверненнях позивача.

Статтею 7 Закону України “Про господарські товариства” передбачено, що зміни, які сталися в установчих документах товариства і які вносяться до державного реєстру, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства.

Товариство зобов'язане у п'ятиденний строк повідомити орган, що провів реєстрацію, про зміни, які сталися в установчих документах, для внесення необхідних змін до державного реєстру.

Тобто, після прийняття зборами учасників рішення про внесення змін до установчих документів відповідач-1 зобов'язаний у встановлений законодавством термін вчинити всі необхідні для державної реєстрації таких змін.

Щодо посилання відповідача-1 на відсутність у представника Компанії РОПЛА Хандельсгез м.б.х. повноважень для скликання загальних зборів учасників Товариства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Поняття та підстави представництва наведені в ст. 237 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Правочини, які може вчиняти представник визначені в ст. 238 Цивільного кодексу України.

Зокрема, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

В матеріалах справи наявна копія довіреності Компанії РОПЛА ГмбХ від 30.07.2006р., якою уповноважено Пеньківського М.В. представляти інтереси РОПЛА ГмбХ в усіх установах та організаціях, підприємствах, незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності.

Оскільки законодавством України не встановлено обов'язкове окреме відображення в довіреності передачі права ініціювати збори учасників Товариства, учасником якого є довіритель, то Пеньківський М.В., використовуючи право представляти позивача в усіх підприємствах незалежно від права власності, має всі повноваження представляти позивача в правовідносинах з підприємствами, учасником яких є позивач, в тому числі відповідача-1.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Предметом спору є зобов’язання відповідача-1 вчинити певні дії. Проте, з матеріалів справи вбачається, що в поясненнях по суті спору та в апеляційній скарзі, відповідачі зазначають про те, що продаж частки в статутному капіталі Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” у формі товариства з обмеженою відповідальністю відбувся з порушенням норм діючого законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В ст. 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Жодним з відповідачів не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження визнання недійсним у встановленому порядку Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” у формі товариства з обмеженою відповідальністю. Тобто, станом на день розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді вказаний договір є дійсним (чинним).

Відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних та допустимих доказів на спростування обставин, викладених в позові, відповідачі суду не надали.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Таким чином, Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2007р. по справі №25/200 прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, з всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, тому апеляційна скарга Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” у формі товариства з обмеженою відповідальністю задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги покладаються відповідача-1 (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 75, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Українсько-німецького спільного підприємства “РМГ-Україна” у формі товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2007р. по справі №25/200 - без змін.

2. Матеріали справи №25/200 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя                                                                      Лосєв А.М.

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

Зубець Л.П.

23.07.07 (відправлено)