ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2007 р.  10:30              Справа № АС-13/53-07

вх. № 1507/1-13

Суддя господарського суду Харківської області Яризько В.О.

за участю секретаря судового засідання Булавінова Ю.В.

представників сторін

позивача - Чернієнко Ю.Г. (дов.)

1-відповідача - ОСОБА_2 (дов.)

2-відповідача - не з"явився

по справі за позовом
Нововодолазької МДПІ Харківської області, с. Н. Водолага Харківської
області

до  СПД ФО ОСОБА_1, м.
Харків

ПП "Альфа", м.Красний Луч Луганської області

про визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд визнати недійсною угоду укладеною між СПД ФО
ОСОБА_1 та ПП "Альфа" на загальну суму 454335,83 грн. на підставі
ст.49 ЦК України (в редакції 1963р.) як таку, що укладена з метою, що
суперечить інтересам держави та суспільства.

1-відповідач, СПД ФО ОСОБА_1, проти позову заперечує повністю,
свої заперечення виклав у відзиві на позов.

2-Відповідач, ПП "Альфа", до судового засідання не
з*явився, відзив на позов та витребуваних судом документів не надав, про час та
місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повістка про виклик
повернута поштою зі сплином строку зберігання. За таких обставин справа
розглядається за наявними в ній матеріалами.

Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що в
ході проведення заходів направлених на встановлення суб*єктів господарювання з
ознаками фіктивності з метою виявлення та припинення діяльності фіктивних
суб*єктів господарювання було встановлено, що згідно договору купівлі - продажу  від 01.09.03р. ПП "Альфа" (далі
Продавець) передає у власність СПДФО ОСОБА_1 (далі Покупець) насіння соняшника
на загальну суму 454335,83 грн., в т.ч. ПДВ - 75722,64грн.

Отримання товару підтверджується накладнимиНОМЕР_1, НОМЕР_2.

Також ПП "Альфа", на користь СПД ФО Труфан були видані
податкові накладні НОМЕР_1 на суму 191410,27 грн., в т.ч. ПДВ - 31901,71 грн.,
НОМЕР_2. на суму 262925,56 грн., в т.ч. ПДВ 43820,93 грн.

На підставі вказаних податкових накладних 1-відповідач включив до
складу податкового кредиту  суми ПДВ по
придбаному насінню соняшника.

Рішенням  Краснолуцького
міського суду Луганської області  від
04.12.2003р. визнані недійсними з моменту реєстрації установчі документи ПП
"Альфа", скасована держреєстрація ПП "Альфа", визнано
недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість від 17.06.2003р. ПП
"Альфа з дня видачі.

Актом від 16.01.04р. ДПІ у м.Красний Луч анулювало свідоцтво
платника ПДВ ПП "Альфа".

Відповідно   до   ст.
67   Конституції   України
кожен   зобов'язаний сплачувати
податки та збори відповідно в порядку і розмірах відповідно   Закону.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними» зазначено, що до угод укладених з метою,
завідомо суперечних інтересам держави і суспільства, зокрема належать угоди,
спрямовані на приховування фізичними та юридичними   особами доходів від оподаткування.

Викладені вище моменти, на думку позивача, свідчать про те, що
угода між відповідачем-1 та відповідачем 2 укладена всупереч інтересам держави
та суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого ладу.

Завдання шкоди державному бюджету та інтересам суспільства є
однією з умов відповідно до ст.49 ЦК України (в редакції 1963р.) для
визнання  угоди недійсною.

1-Відповідач в обгрунтування своїх заперечень по суті позову
вказує на те, що позивач у своїй позовній заяві взагалі не зазначає особу, яка
при укладанні спірної угоди мала протиправний умисел. При цьому на ствердження
незаконності спірної угоди податкова інспекція наводить рішення Краснолуцького
міського суду Луганської області  від
04.12.2003р. Однак, МДПІ не враховує, що згідно з чинним законодавством,
наявність умислу не може бути підтверджена лише рішенням місцевого суду
загальної юрисдикції про визнання установчих документів сторони договору
недійсними та скасування державної реєстрації, оскільки предметом дослідження у
такій справі є, зокрема, відповідність установчих документів вимогам діючого
законодавства, а не наявність протиправного умислу при укладенні угоди, що мала
місце при здійсненні суб'єктом підприємницької діяльності.

На недоведеність вимог МДПІ вказує і той факт, що в позові не
наведено жодної норми закону, відповідно до якої визнання недійсними установчих
документів суб'єкта господарювання - сторони спірної угоди, є підставою для
визнання недійсною самої угоди, укладеної за участю такої особи .

Заявляючи позовні вимоги, податкова інспекція не взяла до уваги,
що юридичним наслідком скасування державної реєстрації підприємства на
підставах визнання його установчих документів недійсними є здійснення
ліквідаційної процедури, під час якої вирішуються питання про задоволення вимог
кредиторів, зокрема, держави. Сам факт скасування державної реєстрації або
визнання недійсними статутних документів суб'єкта господарювання не спричиняє недійсності
всіх угод , укладених з моменту його державної реєстрації і до моменту
виключення з

державного реєстру.

Інших юридичних наслідків визнання недійсними установчих
документів закон не містить.

1-відповідач вважає, що оскільки податкова інспекція не довела
відсутності у ПП "Альфа"  на
момент укладання спірної угоди правоздатності та дієздатності, то вимоги МДПІ
задоволенню не підлягають .

На момент укладання спірної угоди в Єдиному державному реєстрі не
було жодних відомостей про те, що ПП "Альфа"  діє з метою, суперечною інтересам держави .

Рішення суду щодо вказаного суб'єкта господарювання постановлено
04.12.03року. Тому до вказаної дати жодна особа не мала відомостей про
невідповідність закону установчих документів ПП "Альфа".

Спірна угода була укладена в вересні 2003 року, виконання угоди
відбулось також в вересні цього ж року. Таким чином, на момент укладання та
виконання спірної угоди ФОП ОСОБА_1  не
знав і не міг знати про невідповідність закону установчих документів ПП
"Альфа".

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд
вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного:

Як вбачається з наданого 1-відповідачем пояснення, він у 2003 році
для здійснення підприємницької діяльності зареєструвався у органах дозвільної
системи як СПД ФО "Труфан Сергій Богданович". Для провадження
діяльності ним були отримані необхідні дозвільні документи - Свідоцтво про
державну реєстрацію СПД ФО, Свідоцтво платника єдиного податку, Свідоцтво
платника податку на додану вартість, отримано дозвіл та виготовлено печатку
СПДФО "ОСОБА_1", відкрито розрахунковий рахунок у банку.

Пропозиція здійснювати підприємницьку діяльність надійшла до нього
від ОСОБА_3, також між ними було досягнуто домовленості, що ОСОБА_3
здійснюватиме провадження бухгалтерського та податкового обліку, буде займатися
взаємодією із потенційними постачальниками та організацією домовленостей, а він
підписуватиме документи, необхідні для провадження підприємницької діяльності.
Між СПДФО "ОСОБА_1" і ЗАТ "Коломацьке ХПП" був укладений
договір комісії та договір зберігання продукції. Згідно із договором ЗАТ
"Коломацьке ХПП" перераховувало безготівкові кошти для придбання
сільськогосподарської продукції (зерно) на розрахунковий рахунок СПДФО
"ОСОБА_1" Отримані кошти ним знімалися з розрахункового рахунку у
вигляді готівки і передавалися ОСОБА_3 для розрахунків із постачальниками. Про
використання готівкових коштів ОСОБА_3 звітувала йому згідно з квитанціями
прибуткових касових ордерів.

Попередні домовленості із постачальниками с/г продукції проводила
ОСОБА_3 Після досягнення домовленості представляла постачальника йому для
підписання угоди. При підписанні угод представники постачальників пред'являли
Свідоцтво про державну реєстрацію та Свідоцтво платника ПДВ, копію якого
залишали йому. Взаємодію із представниками постачальників до і після підписання
угод здійснювала ОСОБА_3, угоди та накладні підписувалися ОСОБА_1 власноручно.
Постачання с/г продукції здійснювалось до місця зберігання транспортом
постачальників. За зерно, закуплене СПДФО "ОСОБА_1" та передане ЗАТ
"Коломацьке ХПП", за договором комісії була передбачена комісійна
винагорода, визначена у розмірі 20 грн. за тону закупленого зерна. Нарахування
комісійної винагороди відбувалося за окремий період, згідно із домовленістю. Із
суми комісійної винагороди, перерахованої на розрахунковий рахунок СПДФО
"ОСОБА_1", здійснювалися необхідні податкові відрахування.
Провадженням бухгалтерського та податкового обліку СПДФО "ОСОБА_1"
займалася ОСОБА_3 При настанні терміну подачі звітних даних до контролюючих
органів ОСОБА_3 складала звітні документи та подавала йому для узгодження, а
після їх підписання подавала до відповідних контролюючих органів.

В ході проведення перевірки діяльності СПДФО "ОСОБА_1"
Управлінням податкової адміністрації в Харківській області на початку листопада
2006р. його було викликано для дачі пояснень
до  співробітника податкової
міліції ОСОБА_4, де ним були дані пояснення з приводу провадження
підприємницької діяльності. 24 листопада 2006 року його знову викликав ОСОБА_4,
і здійснюючи психологічний тиск та фізичний вплив змусив написати заяву із
відмовою від причетності до діяльності СПДФО "ОСОБА_1" та пояснення,
що викривляє обставини діяльності СПДФО "ОСОБА_1".

У зв*язку з чим ОСОБА_1 уточнює, що з моменту своєї реєстрації як
СПДФО він особисто займався підприємницькою діяльністю та власноручно
підписував всі угоди, бухгалтерські та звітні
документи, що відображають його підприємницьку діяльність. Допопогу у
здійсненні його підприємницької діяльності йому надавала ОСОБА_3

Таким чином, суд критично ставиться до наданих позивачем письмових
пояснень з боку ОСОБА_1

Суд зазначає, що між відповідачами було укладено договір
купівлі-продажу б/н від 01.09.03р., згідно умов якого 2-відповідач поставив
1-відповідачу насіння срняшника  на
загальну суму 454335,83 грн., в т.ч. ПДВ - 75722,64грн.

Отримання товару підтверджується накладнимиНОМЕР_1, НОМЕР_2.

Також ПП "Альфа", на користь СПД ФО Труфан були видані
податкові накладніНОМЕР_1 на суму 191410,27 грн., в т.ч. ПДВ - 31901,71 грн.,
НОМЕР_2. на суму 262925,56 грн., в т.ч. ПДВ 43820,93 грн.

1-Відповідач розрахувався з 2-відповідачем готівковими коштами в
повному обсязі, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру.

В подальшому отримане 1-відповідачем насіння соняшника було
продано ЗАТ "Коломацьке ХПП", що підтверджується відповідними
накладними. ЗАТ "Коломацьке ХПП" розрахувався з 1-відповідачем за
отримане зерно в безготівковій формі.

Рішенням  Краснолуцького
міського суду Луганської області  від
04.12.2003р. були визнані недійсними з моменту реєстрації установчі документи
ПП "Альфа", скасована держреєстрація ПП "Альфа", визнано
недійсним свідоцтво платника податку на додану вартість від 17.06.2003р. ПП
"Альфа з дня видачі.

Даним рішенням суду встановлено, що вказане підприємство
здійснювало свою діяльність з порушенням вимог чинного законодавства України,
засновником та директором ПП "Альфа" був Дадика А.А., який пояснив,
що на має ніякого відношення до діяльності підприємства,
фінансово-господарською діяльністю підприємства не займався, рахунки в банку не
відкривав, бухгалтерські документи та звіти не підписував. Судом встановлено,
що ПП "Альфа", за юридичною адресою, зазначеною в установчих
документах, не занаходиться.

Суд зазначає, що спірний договір з боку 2-відповідача підписано
від імені директора Дадика А.А. Позивачем повноваження вказаної особи не
встановлювались. Суд вважає, що позивачем не доведений той факт, що оскаржувана
угода укладена не директором (власником) ПП "Альфа", а тому не
доведений і умисел з боку ПП "Альфа"
на укладання цієї угоди з метою, що завідомо суперечить інтересам
держави та суспільства, оскільки дані про те, що Дадика А.А. не здійснював
господарську діяльність та не підписував документи від імені ПП
"Альфа" матеріалами справи не підтверджені.

З рішення Краснолуцького міського суду Луганської області  від 04.12.2003р. не вбачається, а позивачем
не надано доказів того, що ПП "Альфа" фактично не здійснювало свою
господарську діяльність, не відкривало розрахункові рахунки в установах банку,
не надавало звітності до податкового органу та не сплачувало податки до
бюджету.

Суд зазначає, що створення або придбання суб'єктів підприємницької
діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності -
"фіктивне підприємництво" визначено виключно у ст. 205 нового
Кримінального кодексу України, факт фіктивного підприємництва може
встановлюватись винятково у порядку кримінального судочинства, а не цивільного
або господарського, відповідно до ст. 24 ЦПК України, ст. 12 ГПК України.

Суд вважає помилковим
висновок позивача про те, що відповідачі за укладеною угодою неправильно
обчислили, неповно і несвоєчасно сплатили до бюджету податки та збори
(обов'язкові платежі) за податковий період, в якому така угода була проведена
по їх податковому обліку, непідтвердження 1-відповідачу права на податковий
кредит з огляду на визнання рішенням суду недійсними установчих документів
2-відповідача вже після здійснення господарських операцій, за якими ними були
видані податкові накладні, та фактичну несплату податку до бюджету
2-відповідачем.

Визнання недійсними установчих документів юридичної особи та
подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість саме по собі
не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної
реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру, та не
позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями
податкових накладних.

Позивачем не спростовані доводи 1-відповідача про те, що на момент
здійснення господарських операцій, 2-відповідач знаходився в Єдиному державному
реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану
вартість.

За таких обставин покупець не може нести відповідальність як за
несплату податків продавцями, так і за можливу недостовірність відомостей про
них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця
щодо такої.

Чинним на момент розгляду справи Законом України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" було
встановлено, що, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на
них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є
недостовірними (ч.1, ч.2 ст.18 Закону).

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України "Про податок на
додану вартість", платник податку - особа, яка згідно з цим Законом
зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що
сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію
України.

Платники податку, визначені у підпунктах "а",
"в", "г", "д" пункту 10.1 статті 10, відповідають
за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за
повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2.
ст.10 Закону).

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та
суму бюджетного відшкодування.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану
вартість та визнавати угоди недійсними при несплаті цього податку продавцем,
оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та
визнання недійсним угод.

Додані до матеріалів справи копії прибуткових касових ордерів,
видатних та податкових накладних, які свідчать, що Відповідачем-2 дійсно
поставлено насіння соняшника, а Відповідачем-1 проведені платежі за отримане
насіння, та в подальшому перепродано ЗАТ "Коломацьке ХПП", на думку
суду підтверджують реальність господарських взаємовідносин.

Позивач наполягає на тому, що оскаржувана угода підлягає визнанню
недійсною на підставі ст. 49 ЦК України.
Відповідно до ст. 49 Цивільного кодексу України, якщо угода укладена з
метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, то при наявності
умислу у обох сторін -в разі виконання угоди обома сторонами -в доход держави
стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією
стороною, з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і все
належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж
умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто
другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного
стягується в доход держави.

Позивачем в позовній заяві не вказано, та під час розгляду справи
також не доведено, чи був умисел на досягнення суперечної інтересам держави та
суспільства мети саме у обох сторін по оскаржуваній угоді, чи у однієї з сторін
та в чому саме виражався даний умисел. Між тим, наявність умислу на досягнення
мети, що суперечить правоохоронюваним
інтересам суспільства та (або) держави є обов'язковою умовою та
підставою для визнання угоди недійсною
по ст. 49 ЦК України. Позивач не
довів суду, яку саме протиправну антидержавну та антисуспільну мету мали
відповідачі під час укладення оскаржуваної
угоди, чи обидва відповідачі мали цю мету, чи тільки один з  них, в чому конкретно виразився умисел  відповідачів (чи одного відповідача) на
досягнення суперечної  інтересам України
та Українського суспільства  мети.

На підставі наведеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 17, 86, 94, 160 - 163  Кодексу адміністративного судочинства України
, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному
обсязі.

Апеляційна скарга може бути
подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно
направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано  заяву  про
апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга
не  була  подана
у  строк,  встановлений
цим Кодексом,  постанова  суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Повний текст постанови виготовлено 23.04.2007р.

Суддя
Яризько В.О.