ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"05" квітня 2007 р.

справа № 20-8/204-7/074

За позовом:          Суб`єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1

АДРЕСА_1,
99001)

до відповідачів:          Суб`єкта підприємницької діяльності

ОСОБА_2

АДРЕСА_2,
місто Севастополь, 99008),

Товариства з обмеженою
відповідальністю „ЛОКП „Лумекс”

(вул.
2 - га Красно знаменна, 19-99, місто Луганськ, 91015)

третя особа,          Товариство з обмеженою
відповідальністю „Политек”

яка не заявляє          (вул. Тарутинська, 36 А, місто
Севастополь, 99023)

самостійних вимог

на предмет спору,

на стороні позивача:

про          витребування станку HO 14-13 Orbit-1
(б/у), який належить суб`єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1, з чужого
незаконного володіння,

Суддя Ілюхіна
Г.П.

Представники
сторін:

від позивача:          - ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1;

від відповідача:          - ОСОБА_3,
представник, довіреність № НОМЕР_2 (ТОВ „ЛОКП „Лумекс”);

- ОСОБА_3,
представник, довіреність НОМЕР_3 (СПД ОСОБА_2);

від третьої особи:          - не
з'явився;

Суть спору:

18.07.2006 (вх №1506) позивач
звернувся до господарського суду міста Севастополя із позовом до  суб`єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_2 про витребування станку HO 14-13
Orbit-1 (б/у), який належить суб`єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1, з
чужого незаконного володіння, з посиланням на статті 20, 134, 144, 147
Господарського кодексу України, статтю 1212 Цивільного кодексу України, Закон
України „Про власність”.

Ухвалою суду від 20.07.2006
матеріали позову прийняті до провадження суддею Ткаченко М.І. з
привласненням  справі  №20-8/204
(а. с. 1).

11.08.2006 ухвалою в порядку ст. 24
ГПК України до участі у справі в якості іншого відповідача залучено Товариство
з обмеженою відповідальністю „ЛОКП „Лумекс” (а. с. 39).

Суд
ухвалою від 05.02.2007 викликав в судове засідання ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, представника Товариства з обмеженою відповідальністю
"Франко-Юг” в порядку ст. 30 ГПК України  (а. с. 104).

16.02.2007 розпорядженням голови
господарського суду міста Севастополя № 16 справу передано у провадження судді
Ілюхіній Г. П. у зв`язку з призначенням судді Ткаченко М.І. на посаду судді
Севастопольського  апеляційного
господарського суду.

Ухвалою суду від 20.02.2007 справу
прийнято до провадження суддею Ілюхіною Г.П., справі присвоєно №
20-8/204-7/074, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -Товариство з
обмеженою відповідальністю „Политек” (а.с.111-112).

Відповідачі у відзивах на позов
(вх.№№ 20908, 27986) позовні вимоги не визнали по мотивам, викладеним в них,
основні з яких полягають в тому, що СПД ОСОБА_2 є представником ТОВ „ЛОКП „Лумекс”
на підставі довіреності, рішення господарського суду м. Севастополя від
18.05.2006 по справі № 20-8/102 позов ТОВ „ЛОКП „Лумекс” до ТОВ „Завод Политек”
про стягнення 38732,15грн. задоволено частково в сумі 38096,62 грн., крім того,
судові витрати в розмірі 3023,96грн., всього 41120,58грн., на яку відкрито
виконавче провадження; позивач є одним з засновників ТОВ „СЗ „Политек”, спірне
майно: станок НО-14-13 Оrbit-1 згідно пояснень другого засновника -ОСОБА_5.
перебував на балансі підприємства; засновник -ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5. в грудні
2005 року передала спірне майно по накладній № НОМЕР_4 СПД ОСОБА_2. в рахунок
погашення боргу перед ТОВ „ЛОКП „Лумекс”, який ним переданий Товариству з
обмеженою відповідальністю „ЛОКП „Лумекс” для погашення боргу, 05.06.2006 майно
по договору купівлі-продажу передано третій особі; вважають, що СПД ОСОБА_2 не
є належним відповідачем в даній справі; вважають, що право власності позивача
належним чином не підтверджено, невідомо де, якою вартістю майно придбано
позивачем, наданий рахунок не містить печатей, прізвища, ім'я та по батькові
особи, що відпустила майно, відсутні докази оплати і таке інше, що викликає
сумнів в його справжності, правовстановлюючі документи, що підтверджують право
власності у Позивача відсутні, відповідач -ТОВ „ЛОКП „Лумекс” законно отримав
майно у власність і розпорядився ним, продавши по договору купівлі-продажу №
НОМЕР_5 ТОВ „Компанія „Дельта-Інвест” (м. Дніпропетровськ, вул. Гомельська,
59)  (арк.с.28, 53-57, 68).

24.06.2005 по справі № 20/3/264 за позовом
ДПІ у Нахімовському районі м. Севастополя до ОСОБА_1 прийнято рішення про
припинення підприємницької діяльності СПД -ОСОБА_1, однак дії по виключенню з
Державного реєстру з вини СПД ОСОБА_1 не здійснені у зв'язку з її нез'явленням,
внесено запис про рішення суду 15.07.2005.

Розгляд справи відкладався в
порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 75
Господарського процесуального кодексу України суд визнав можливим розглянути
справу за наявними в ній матеріалами, так як відсутність представника третьої
особи не перешкоджає розгляду справи по суті, так як надані сторонами докази в
достатній мірі характеризують правовідносини сторін.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши представників
позивача та відповідача, суд, -

в с т а н о в
и в:

З`ясовані наступні обставини:

Позивач придбала станок НО-14-13
Оrbit-1 по документу № НОМЕР_6 (арк.с.4).

Рішенням господарського суду м.
Севастополя від 18.05.2006 по справі № 20-8/102 позов ТОВ „ЛОКП „Лумекс” до ТОВ
„Завод Политек” про стягнення 38732,15 грн. задоволено частково, постановлено
стягнути з ТОВ  „Завод Политек” на
користь ТОВ „ЛОКП „Лумекс” заборгованість в сумі 38096,62 грн. (основний борг -
36.131,20 грн., індекс інфляції - 1.517,00 грн., 3% річних складають - 448,42
грн.), судові витрати за юридичні послуги адвоката в розмірі 2500,00 грн., а
також витрати по оплаті державного мита в сумі 405,96 грн. і витрати по
інформаційно-технічному забезпеченню процесу в сумі 118,00 грн. (арк.с.25-26).

В якості оплати на виконання
рішення господарського суду м. Севастополя від 18.05.2006 по справі № 20-8/102
ТОВ „Завод Политек” передав через СПД ОСОБА_2. спірний станок: накладна №
НОМЕР_4 (арк.с.68).

05.06.2006 між ТОВ „ЛОКП „Лумекс”
та ТОВ „Дельта-Інвест” укладено договір купівлі-продажу № НОМЕР_5 спірного
станка (57-58).

Спір виник у зв'язку з тим, що
позивач вважає, що спірне майно знаходиться у незаконному користуванні
відповідачів, чим порушено право власності позивача.

Правовідносини сторін регулюються
статтями 4, 48, 49 Закону України „Про власність”, главами 23-24 Цивільного
кодексу України, статтями 328, 334 Цивільного кодексу України, статтями 173,
174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 509 Цивільного кодексу
України, „Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей”, затвердженою наказом Міністерства
фінансів України № 99 від 16.05.1996, зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 12.06.1996 під № 293/1318.

Відповідно до статей 173-175
Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що
виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у
сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого
суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у
тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема:, з господарського договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не
суперечать.

Майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських
відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона
повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають
між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 328, 334 Господарського
кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором
або законом.

Переданням майна вважається
вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для
відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання
доставки.

До передання майна прирівнюється
вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Аналогічні положення містяться в
статтях 11, 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 9 Закону
України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність” № 996-XIV від
16.07.1999 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської
операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені
якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані,
що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні
господарської операції.

Відповідно до Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих та використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від
16.05.1996 № 99, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.1996 за №
293/1318 товарно-матеріальні цінності відпускаються тільки за довіреністю
одержувачів.

Пунктами 6 і 7 вказаної Інструкції
передбачено, що при виписуванні довіреності перелік цінностей, які належить отримати
по ній (графа "Найменування цінностей" у бланку довіреності),
наводиться обов'язково із зазначенням назви і кількості цінностей для
одержання, незалежно від того, чи є такі відомості у документах на відпуск
(наряді, рахунку, договорі, замовленні, угоді тощо) цінностей. Незаповнені
рядки довіреності прокреслюються. Забороняється видавати довіреності, які
повністю або частково не заповнені, не мають зразків підпису осіб, на ім'я яких
вони виписані.

Згідно листа Міністерства фінансів
України № 053-4154 від 06.11.2000 “Про доповнення до „Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання
цінностей“ відпуск цінностей фізичній особі не вимагає подання довіреності у
разі, якщо вона особисто одержує цінності від підприємства за наявності у особи
паспорта або іншого документа, що її засвідчує, та Свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності, дані яких (номер, орган і дата
видачі) вказуються у первинних документах, якими підприємство оформлює
відпуск цінностей (накладна-вимога, товарно-транспортна накладна).

Якщо ж фізична особа доручає
одержати цінності іншій особі, наприклад працівникові, який перебуває з нею у
трудових відносинах, то разом із вказаними документами така особа повинна
подати довіреність, яка оформлюється відповідно до Цивільного кодексу України
із зазначенням в ній даних щодо Свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності, або довіреність типової форми N М-2 або N М-2б з
підписом і печаткою фізичної особи.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна  довести
ті  обставини,  на
які  вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені  певними  засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Одним із принципів практики
Європейського Суду з прав людини є покладення обов'язку та тягаря надання
доказів на того, хто стверджує, а не заперечує.

Позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Позивач не надав належних та
допустимих доказів, що спірне майно належить їй на праві власності, що вона
його у встановленому порядку придбала й оплатила.

Наданий документ (арк.с.4) без
найменування, підпису, засвідченого печаткою, без доказів відпуску товару та
його оплати, таким доказом не є.

Відповідачі не є належними на день
розгляду справи та прийняття рішення, так як спірне майно в них відсутнє
-продано по договору купівлі-продажу № НОМЕР_5 третій особі -ТОВ „Компанія
„Дельта-Інвест” (м. Дніпропетровськ, вул. Гомельська, 59). Достатніх підстав
для її залучення в порядку ст.24 Господарського процесуального кодексу України
в якості належного відповідача відсутні, так як Позивач не надав доказів, що
він є власником майна і відповідач знаходиться на території, яка не підсудна по
територіальності  господарському суду м.
Севастополя.

Все вищеперелічене дає суду право
для висновку про безпідставність позовних вимог.

Порядок державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням, що не пов'язано з
банкрутством фізичної особи - підприємця, здійснюється за процедурами,
встановленими частинами дев'ятою - вісімнадцятою статті 47 цього Закону.

Відповідно до статті 47 Закону
України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців”,
для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за фізична особа - підприємець або уповноважена
нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у
спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному
реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) або
через уповноважену особу такі документи:

- заповнену реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням;

- свідоцтво про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця;

- довідку відповідного органу
державної податкової служби про відсутність заборгованості по податках, зборах
(обов'язкових платежах);

- довідку відповідного органу
Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості;

- довідки відповідних органів
фондів соціального страхування про відсутність заборгованості або про те, що
вона не перебувала на обліку.

Державний реєстратор повинен внести
до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дата внесення до Єдиного державного
реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Порядок надання відомостей про
державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою -
підприємцем органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду
України, фондів соціального страхування встановлюється статтею 51 цього Закону,
згідно з якою державний реєстратор у день державної реєстрації припинення
фізичної особи - підприємця у порядку, визначеному статтями 47 - 50 цього Закону,
зобов'язаний надіслати відповідним органам статистики, державної податкової
служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення
про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою -
підприємцем та відомості реєстраційної картки про проведення державної
реєстрації припинення фізичної особи -підприємця; повідомлення про проведення
державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи -
підприємця у разі її смерті або оголошення її померлою, або визнання її
безвісно відсутньою або повідомлення про проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за судовим
рішенням щодо визнання фізичної особи - підприємця банкрутом, а також відомості
відповідної реєстраційної картки є підставою для зняття фізичної особи -
підприємця з обліку в органах статистики, державної податкової служби,
Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування.

Статтею 49 зазначеного вище Закону
встановлено, що суд, який постановив рішення про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця, в день набрання таким рішенням законної
сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної
особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове
рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дата надходження судового рішення
щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця
вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Державний реєстратор зобов'язаний
не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо
припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем внести до
Єдиного державного реєстру запис про судове рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та в той же день
повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду
України, фондів соціального страхування та фізичну особу - підприємця, щодо
якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису.

З дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької
діяльності фізичною особою - підприємцем застосовуються обмеження, які
встановлені законом, зокрема частиною восьмою статті 47 цього Закону.

Позивач всупереч зазначеним вимогам
протягом двох років не звернувся до Державного реєстратора з відповідними
заявами та документами для державної реєстрації припинення підприємницької
діяльності у встановленому законом порядку, безпідставно користується статусом
фізичної особи -підприємця.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 4, 48, 49 Закону України „Про власність”, главами 23-24 Цивільного
кодексу України, статтями 328, 334 Цивільного кодексу України, статтями 173,
174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 509 Цивільного кодексу
України, „Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей”, затвердженою наказом Міністерства
фінансів України № 99 від 16.05.1996, зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 12.06.1996 під № 293/1318, статтями 24, 33, 34, 75, 77, 82-84
Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Суддя
Г .П. Ілюхіна

Рішення оформлено і підписано

в порядку статті 84 ГПК України

10.04.2007