СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від
"06" лютого 2007 р.
по справі  № 01/171-40

за позовом підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк

до підприємця
ОСОБА_2, м.Луцьк

про стягнення
27829,95 грн. збитків, зобов'язання відновити постачання електроенергії

Головуюча: суддя Якушева І.О.

судді:
Черняк Л.О.,

Сініцина Л.М.

Представники:

від позивача:
підприємець ОСОБА_1., ОСОБА_3. (довір. від 19.12.2006р.)

від відповідача: підприємець
ОСОБА_2., ОСОБА_4 (довір. від 07.07.2006р.)

В судовому засіданні з
1.02.2007р. по 6.02.2007р. було оголошено перерву.

Суть спору: позивач
в позовній заяві на підставі ст.ст.15,16, 1166 Цивільного кодексу України
просив стягнути з відповідача 12166,10 грн. збитків, з них: 2116,10 грн.
вартості пошкоджених товарів, 750 грн. вартості пошкодженого водонагрівача,
9300 грн. неотриманого доходу внаслідок простою, посилаючись на те, що збитки
завдано відповідачем внаслідок відключення ним електроенергії у павільйоні
АДРЕСА_1.

Заявою від 5.06.2006р. позивач
позовні вимоги збільшив: просив стягнути 24391,10 грн. збитків, з них: 2116,10
грн. вартості пошкоджених товарів, 750 грн. вартості пошкодженого
водонагрівача, 21000 грн. неотриманого доходу внаслідок простою, 525 грн.
вартості патенту на роздрібну торгівлю.

Заявою від 6.11.2006р. позивач
позовні вимоги збільшив: просив стягнути 46291,10 грн. збитків, з них: 2116,10
грн. вартості пошкоджених товарів, 750 грн. вартості пошкодженого
водонагрівача, 42900 грн. неотриманого доходу внаслідок простою, 525 грн.
вартості патенту на роздрібну торгівлю; а також просив зобов'язати відповідача
підключити електроенергію до павільйону АДРЕСА_1.

Заявою від 22.01.2007р. позивач
позовні вимоги уточнив: просить стягнути 27829,95 грн. збитків, з них: 1353,70
грн. вартості пошкоджених товарів, 750 грн. вартості пошкодженого
водонагрівача, 25201,25 грн. неотриманого доходу внаслідок простою, 525 грн.
вартості патенту на роздрібну торгівлю, а також зобов'язати відповідача
підключити електроенергію до павільйону АДРЕСА_1.

Відповідач у відзиві та представник
відповідача в судовому засіданні позову не визнали, просять у його задоволенні
відмовити, посилаючись на таке: відповідач порушував умови договору НОМЕР_1.
про користування торговельною площею та оплату ринкового збору на Книжковому
пасажі по АДРЕСА_1 у м.Луцьку. Ним не сплачено у повному обсязі плати за
користування торговельною площею за лютий 2005р., порушені строки оплати за
лютий 2005р. по сплаті інших платежів, передбачених договором.

Якби відповідач до припинення
строку дії договору НОМЕР_1, тобто до 31.12.2005р. включно оплатив всі свої
борги та вніс всі необхідні платежі, а саме: доплату за користування
торгівельною площею за лютий 2005р. згідно п. 2.2 в сумі 103,57 грн., плату за
користування торгівельною площею за січень 2006р., згідно п. 2.2 в сумі 300,00
грн., плату за ринковий збір за січень 2006р., згідно п.2.1 в сумі 195,00 грн.,
плату за користування електроенергією за грудень 2005р., згідно п. 2.3 в сумі
335,88 грн., плату за користування водою та каналізацією за грудень 2005 р.,
згідно п. 2.4 в сумі 3,27 грн., плату за ряд інших послуг за січень 2006р.,
згідно п. 2.5 в сумі 40,00 грн. цей договір міг би автоматично продовжитись на
той самий термін , або був би укладений на нових умовах, згідно п. 8.3 договору
НОМЕР_1.

При загальній сумі боргу 977,72
грн. ( не враховуючи штрафних санкцій) станом на 01.01.2006 р. підприємець
ОСОБА_1. цього не зробив. 04.01.2006р. ним частково були сплачені деякі платежі
за договором.

Оскільки договір НОМЕР_1 вважається
комплексним договором, то несплата навіть однієї з послуг не пом'якшує провини
орендаря, тим більше, що плата за користування торговельною площею є істотною
умовою у правовідносинах між орендарем і підприємцем .

05.01.2006р. відповідача було
письмово повідомлено про розірвання договору НОМЕР_1 з 07.01.2006р. в разі
несплати ним боргу до 06.01.2006р., що підтверджується підписом підприємця
ОСОБА_1.

09.01.2006р. йому повторно була
представлена заява про розірвання договору, перечитавши яку він відмовився
підписувати. Пізніше ця заява була відправлена по пошті.

13.01.2006р. було проведено відключення
кафе відповідача від електромережі ринку у зв'язку із заборгованістю.

До 13.01.2006р., і навіть до
19.01.2006р., коли почались сильні морози, відповідач мав достатньо часу для
вжиття заходів для збереження продуктів, що знаходились в кафе.

Відповідно до п.2 та п.4 ст.226 ГК
України, сторона господарського зобов'язання позбавляється права на
відшкодування збитків у разі, якщо вона своєчасно була попереджена другою
стороною про можливе невиконання нею зобов'язань і могла запобігти виникненню
збитків своїми діями , але не зробила цього, та не підлягають відшкодуванню
збитки, завдані відмовою зобов'язаної сторони від подальшого виконання
зобов'язань згідно договору.

Не сплативши за користування
торговельною площею, підприємець ОСОБА_1. з 01.01.2006р. вів незаконну
торгівлю, тобто отримував до 13.01.2006р. незаконні прибутки , на які він не
мав права . Тому і підстав для отримання патенту не було. А відтак і вимога про
відшкодування з мене плати за патент та начебто неотриманного прибутку є
необгрунтованою.

Згідно з висновком експертизи №
НОМЕР_2. більше ніж 1/3 частина продуктів на суму 762,40 грн. ( 2116,10 грн. -
за позовом, 1353,70 грн. - за експертизою ) втратила свою придатність до
вживання у зв'язку із спливом терміну їх використання - листопад-грудень 2005р.

Клопотання позивача про надіслання
запиту до ВАТ "Волиньобленерго" з метою визначення вартості
електроенергії, яка передавалась йому відповідачем, відхилено з огляду на
можливість прийняття рішення у справі за відсутності цих відомостей, виходячи з
принципу доказування, встановленого ст.33 ГПК України.

Зустрічну позовну заяву підприємця
ОСОБА_2. ухвалою господарського суду від 1.02.2007р. повернуто без розгляду у
зв'язку з відсутністю зв'язку між первісним і зустрічними позовами .

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

в с т а н о в
и в:

31.01.2005р. між сторонами у справі
було укладено договір НОМЕР_1, згідно з п.1.1. якого відповідач зобов'язався
передати в оренду, а позивач - взяти у платне користування торговельну площу на
території Книжкового пасажу по АДРЕСА_1 у м.Луцьку площею 100 кв.м.для
обслуговування торгового павільйону НОМЕР_1 площею 18 кв.м., відведеного під
кафе.

З доводами відповідача про те, що
договір НОМЕР_1 від 31.01.2005р. розірвано погодитись не можна.

Відповідно до п.1 ст.188
Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не допускається.

У відповідності із п.8.3. договору
НОМЕР_1 від 31.01.2005р. у разі відсутності заяви однієї з сторін про
припинення договору після закінчення його строку дії протягом одного
календарного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих же
умовах.

Лист підприємця ОСОБА_2.від
05.01.2005р. не можна вважати належним доказом на підтвердження повідомлення
позивача про розірвання договору НОМЕР_1 від 31.01.2005р., оскільки
відповідачем не подано доказів на підтвердження надіслання його позивачу.

Факт підпису на цьому повідомленні
позивач заперечив.

13.01.2006р. відповідач припинив передачу
електроенергії до павільйону АДРЕСА_1, в якому позивач займається торговельною
діяльністю.

Постачання електроенергії на
Книжковий пасаж по АДРЕСА_1 у м.Луцьку здійснюється на підставі договору про
постачання електроенергії №НОМЕР_3, укладеному 12.01.2004р. між ВАТ
"Волиньобленерго" і підприємцем ОСОБА_2.

Позивач -підприємець ОСОБА_1.
звернувся з позовною заявою до господарського суду, в якій з врахуванням заяви
про уточнення позовних вимог від 22.01.2007р., просить стягнути з відповідача -
підприємця ОСОБА_2. 27829,95 грн. збитків, з них: 1353,70 грн. вартості
пошкоджених товарів, 750 грн. вартості пошкодженого водонагрівача, 25201,25
грн. неотриманого доходу внаслідок простою, 525 грн. вартості патенту на
роздрібну торгівлю, а також зобов'язати відповідача підключити електроенергію
до павільйону АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що збитки йому завдано з вини відповідача, внаслідок
незаконного відключення ним електроенергії у павільйоні АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані і
підлягають до задоволення частково.

У відповідності із п. 5.1., 5.15
Правил користування електроенергією, затвердженими постановою НКРЕ № 910 від
17.10.2005р. і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 2 серпня 1996р.
за N 417/1442, договір про постачання електричної енергії є основним
документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і
споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.
Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Відносини сторін у разі передачі
(транзиту) електричної енергії технологічними електричними мережами споживача
регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж
або про технічне забезпечення електропостачання. Передача (транзит) електричної
енергії без оформлення договору про спільне використання технологічних
електричних мереж або про технічне забезпечення електропостачання
забороняється.

Як встановлено судом, договору,
який би визначав зміст та регулював правовідносини сторін щодо передачі
електричної енергії позивачу, укладено не було. Проте фактично відповідач
забезпечував енергопостачання павільйону АДРЕСА_1 у м.Луцьку, що було підтверджено
ним в судовому засіданні. Крім цього договором НОМЕР_1 від 31.01.2005р. було
погоджено плату, яку позивач -підприємець ОСОБА_1. повинен був вносити
підприємцю ОСОБА_2. за користування електричною енергією у торговому павільйоні
НОМЕР_1 “ІНФОРМАЦІЯ_1”.

У відповідності із п.7.5. Правил
користування електроенергією постачальник електричної енергії
(електропередавальна організація або основний споживач за погодженням
постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не
пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому
електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних
електричних мереж), у тому числі на виконання припису представника відповідного
органу виконавчої влади, у разі, зокрема, несплати спожитої електричної енергії
відповідно до умов договору; несплати рахунків, виставлених відповідно до умов
договорів, наявність яких передбачена цими Правилами;

Відповідачем було порушено
встановлені законодавством вимоги щодо порядку припинення постачання
електроенергії.

Відповідач припинив постачання
електроенергії до павільйону АДРЕСА_1, в якому займається торговельною
діяльністю позивач, не попередивши його у порядку, встановленому п.7.5. Правил
користування електроенергією.

Повідомлення від 5.01.2006р.
(а.с.43) не можна вважати належним доказом на підтвердження повідомлення
позивача про припинення передачі електроенергії, оскільки в ньому йдеться про
розірвання договору НОМЕР_1 від 1.02.2005р.

На підтвердження повідомлення
позивача про відключення електроенергії відповідач посилається також на заяву
від 9.01.2006р. (а.с.40), згідно з якою позивач повідомляється про розірвання
договору НОМЕР_1 від 1.02.2005р. з попередженням про подальше відключення
електроенергії та водопостачання від павільйону.

Відповідач пояснив, що ця заява
була надіслана позивачу 12.01.2006р., подавши на підтвердження повідомлення про
вручення поштового відправлення №НОМЕР_4 (а.с.45), проте зазначене повідомлення
було надіслано позивачу напередодні відключення електроенергії. Разом з цим
підпис позивача про його отримання відсутній.

Письмові свідчення підприємців
ОСОБА_5., ОСОБА_6. не оформлені належним чином, а тому до уваги не приймаються.

Доказів на підтвердження погодження
питання припинення постачання електроенергії з постачальником відповідач суду
не надав.

Відповідно до ст.33 ГПК України
кожна сторона в судовому процесі повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стверджуючи про наявність
заборгованості позивача за спожиту ним в грудні 2005р. електроенергію,
відповідач факту заборгованості не довів: не подав доказів вручення позивачу
рахунку №НОМЕР_5. на оплату платежів за грудень 2005р., передбачених договором
НОМЕР_1.; не довів, що позивачем в грудні 2005р. було спожито електроенергії на
суму 335,88 грн.: нараховуючи позивачу за грудень 2005р. 335,88 грн. плати за
електроенергію, відповідач, згідно з його поясненнями, виходить із тарифу 0,40
грн. за кВт/год., посилаючись на лист ДП “Національна енергетична компанія “Укренерго”
№НОМЕР_6, виходячи із тризонних тарифів, диференційованих за періодами часу.
Зазначені доводи відповідача не взяті судом до уваги, оскільки цей тариф
сторонами погоджено не було, договору, який би встановлював зміст та регулював
правовідносини між сторонами щодо передачі електричної енергії позивачу, в тому
числі і правовідносини розрахунків за спожиту електроенергію, не укладався.

Враховуючи наведене, дії
відповідача по припиненню передачі електроенергії до павільйону НОМЕР_1
“ІНФОРМАЦІЯ_1” є неправомірними, а тому слід зобов'язати відповідача відновити
постачання електроенергії до цього об'єкту.

В процесі судового розгляду
встановлено, що на момент припинення відповідачем передачі електроенергії в
кафе знаходились продовольчі товари.

Згідно з висновком судової
товарознавчої експертизи Волинського відділення Львівського НДІ судових
експертиз №НОМЕР_2. товари продовольчої групи, які знаходилися за адресою:
м.Луцьк, АДРЕСА_1, втратили споживчі якості внаслідок замерзання у зв'язку із
зниженням температури повітря до -20 градусів С.

Експертизою встановлено, що
внаслідок замерзання товарів продовольчої групи та водонагрівача в павільйоні
НОМЕР_1 "ІНФОРМАЦІЯ_1" на Книжковому пасажі в м.Луцьку по АДРЕСА_1,
позивачу заподіяно шкоду, розмір якої становить 1773,70 грн.

При цьому у висновку зазначено, що
до вартості пошкоджених продуктів включено продукти із закінченим терміном
реалізації.

Згідно з таблицею №2 вартість
продуктів у зв'язку із закінченням терміну реалізації складає 311,70 грн.

Господарський суд вважає, що
позовна вимога про стягнення з відповідача збитків, заподіяних відключенням
електроенергії, обґрунтована і підлягає до задоволення в частині відшкодування
вартості продуктів, які втратили споживчі якості внаслідок замерзання в розмірі
1042 грн. (1773,70 -311,70 -420) та в частині стягнення 420 грн. вартості
пошкодженого водонагрівача.

В позові про стягнення 311,70 грн.,
що складає вартість продуктів у зв'язку із закінченням терміну реалізації, слід
відмовити у зв'язку із відсутністю причинного зв'язку між заподіяною шкодою і
діями відповідача.

Приймаючи рішення в цій частині
позову, судом взято до уваги, що приміщення павільйону НОМЕР_1
"ІНФОРМАЦІЯ_1" не було підключено до централізованої системи
опалення, а обігрівалось електричними пристроями, про що пояснили представники
сторін.

Як встановлено в процесі судового
розгляду, для зайняття торговельною діяльністю позивачем було придбано патент
(а.с.80), термін дії якого з 1.01.2006р. по 31.05.2006р.

Сума фіксованої плати за патент
складає 525 грн. Впродовж дії патенту позивач не здійснював торговельної
діяльності у зв'язку із відсутністю в павільйоні НОМЕР_1
"ІНФОРМАЦІЯ_1" електроенергії.

У відповідності із ст.1166
Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на те, що дії відповідача,
пов'язані з припиненням ним постачання електроенергії до павільйону НОМЕР_1
"ІНФОРМАЦІЯ_1", розміщеного на Книжковому пасажі в м.Луцьку по
АДРЕСА_1, є неправомірними, позовна вимога про стягнення з відповідача 1042
грн. вартості продуктів, які втратили споживчі якості внаслідок замерзання, 420
грн. вартості пошкодженого водонагрівача, 525 грн. вартості патенту на
роздрібну торгівлю обґрунтована і підлягає до задоволення.

Відповідно до п.2 ст.22 Цивільного
кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки); доходи,
яких особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право
не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до п.4 ст. 623
Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Позивач просить також стягнути з
відповідача 25201,25 грн. неотриманого доходу внаслідок простою кафе у 2006р.,
обчислюючи розмір неотриманого у 2006р. доходу, виходячи із розміру доходу,
отриманого ним у 2005р.

Проте з такими доводами позивача
погодитись не можна.

Та обставина, що позивач у 2005р.
отримав 25201,25 грн. прибутку від торговельної діяльності в
"ІНФОРМАЦІЯ_1", не може бути підставою для висновку, що саме такий
прибуток він отримав би і у 2006р. Тобто отримання ним у 2006р. 25201,25 грн.
прибутку є лише припущенням. Отже, позивачем не доведено розміру упущеної
вигоди, а тому позов в частині стягнення 25201,25 грн. неотриманого доходу до
задоволення не підлягає.

Судові витрати відповідно до ст.49
ГПК України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних,
враховуючи зменшення позовних вимог позивача до 27829,95 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 523, 1166
Цивільного кодексу України, Правилами користування електроенергією,
затвердженими постановою НКРЕ № 910 від 17.10.2005р. і зареєстрованими в
Міністерстві юстиції України 2 серпня 1996р. за N 417/1442, ст.ст. 33, 34, 44,
49, ст.ст. 82 - 85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и
в:

1.          Позов
задовольнити частково.

2.          Стягнути з
підприємця ОСОБА_2 (м.Луцьк, АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_7 в Волинській філії АТ
«Кредит Банк (Україна)», МФО НОМЕР_8, код НОМЕР_9) на користь підприємця
ОСОБА_1 (м.Луцьк, АДРЕСА_3, код НОМЕР_10) 1042 грн. вартості продуктів, які
втратили споживчі якості внаслідок замерзання, 420 грн. вартості пошкодженого
водонагрівача, 525 грн. вартості патенту на роздрібну торгівлю, а всього 1987
грн. заподіяних збитків, 109 грн. 56 коп. витрат, пов'язаних з оплатою
державного мита, 8 грн. 43 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, 472 грн. 32 коп. витрат на проведення судової експертизи.

3.          В позові про
стягнення 311 грн. 70 коп. вартості продуктів, 330 грн. вартості пошкодженого
водонагрівача, 25201 грн. 25 коп. неотриманого доходу, а всього на суму 25842
грн. 95 коп., відмовити.

4.
Зобов'язати підприємця ОСОБА_2 відновити постачання електроенергії до павільйону
АДРЕСА_1.

Головуюча: суддя
Якушева І.О.

Судді:
Черняк Л.О.

Сініцина Л.М.

Дата виготовлення повного тексту
рішення: 12.02.2007р.