ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 грудня 2007 р.
№ 1/184-27/97

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т. Б. –головуючого
Волковицької Н.О.
Рогач Л.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги
Малого колективного підприємства "Дари Карпат"

на рішення

та додаткове рішення
від 14.04.2005 р. господарського суду Львівської області

від 22.04.2005 р. господарського суду Львівської області

у справі
№ 1/184-27/97 господарського суду Львівської області

за позовом
Дрогобицького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Рибницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області

до
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Трускавецьлісторг";
- Малого колективного підприємства "Дари Карпат"

про
спонукання до укладення договору оренди та стягнення 22896,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХП1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до статті 3 пункту 2 підпунктів ”б”, “в” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93 із позовних заяв немайнового характеру державне мито сплачується у розмірі                                 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 3 пункту 2 підпункту ”а” зазначеного Декрету із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів державне мито сплачується у розмірі одного відсотку ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито” затверджено порядок та розміри сплати державного мита, згідно вимог якого державне мито сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви.

Позовні заяви, що носять одночасно майновий і немайновий характер оплачуються державним митом як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв по немайнових спорах (пункт 36 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої Наказ Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 року N 15).

Враховуючи, що позов містить вимоги як майнового, так і немайнового характеру, державне мито з касаційної скарги належить обчислювати та сплачувати до державного бюджету з врахуванням вимог вказаних норм Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93, а саме:

- за вимогами майнового характеру щодо стягнення суми –114,48 грн.

- за немайновим спором, щодо спонукання до укладення договору оренди –42,50 грн;

Додане до касаційної скарги платіжне доручення № 229 від 28.11.2007 року про сплату державного мита у сумі 42, 50 грн. не може бути належним доказом сплати державного мита у встановленому законодавством розмірі, оскільки не відповідає наведеним вимогам, що є підставою повернення касаційної скарги без розгляду у відповідності з пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Малого колективного підприємства "Дари Карпат"  на рішення від 14.04.2005 р. та додаткове рішення від 22.04.2005 р. господарського суду Львівської області у справі № 1/184-27/97 господарського суду Львівської області повернути скаржнику.

Головуючий                                                                              Т. Дроботова

Судді:                                                                                            Н.Волковицька

Л. Рогач