ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"09" листопада 2007 р. Справа № 35/12-05/20-07/4

Суддя господарського суду Київської області Попікова О.В., розглянувши справу

за позовом

Державного підприємства Кагарлицька виправна колонія № 115 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області

до

Кагарлицька об’єднаної державної податкової інспекції

про

визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

секретар судового засідання: Холоденко Н.О.

за участю представників:

від позивача

Бондар В.Ю. дов. від 17.05.2007р. № 957

від відповідача

Норець В.М. дов. від 10.04.2007р. № 1453/н/10

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 9.11.2007р. об 11 год. 20 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 15.11.2007р., про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Встановив:

Державним підприємством Кагарлицька виправна колонія № 115 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області (надалі позивач) заявлений позов про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Кагарлицької ОДПІ (надалі відповідач) від 22.10.2003р. № /3, яким позивачеві визначено податкове зобов’язання зі сплати податку на додану вартість загалом на суму 182114,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю з боку позивача порушень вимог Закону України „Про податок на додану вартість”, за які до нього застосовані санкції та невідповідністю акта перевірки, на підставі якого прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення положенням „Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб’єктами підприємницької діяльності – юридичними особам, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами”, затв наказом ДПА України від 16.09.2002р. № 429.

Під час судового розгляду представники позивача позовні вимоги підтримали, вважають їх обґрунтованими та доведеними, та просять суд задовольнити позов в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач –Кагарлицька ОДПІ у відзиві та своїх запереченнях на позовну заяву від 3425/10/10 від 18.05.2007р вважає позовні вимоги безпідставними та просить суд залишити позов без задоволення з огляду на наступне:

- акт перевірки узгоджується з вимогами чинного законодавства, висновки акта є правомірними, а окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним.

- під час перевірки відповідачем було встановлено порушення з боку позивача вимог п.п. 3.1.1 статті 3 п.п. 4.1 статті 4, п.п. 7.2.8 та п.п. 7.3.1 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, і відповідно оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та правомірним.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне:

6 травня 2003р. працівниками Кагарлицької ОДПІ на підставі посвідчення № 115 від 19.03.2003р. проведено комплексну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства підприємства Кагарлицька виправна колонія № 115 за період з 01.01.2000р. по 31.12.2002р., в наслідок якої зокрема виявлено:

- порушення вимог п.п. 3.11 п. 3.1 статті 3, п.п. 7.3.1 п. 7.3 статті 7, п. 11.29 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість” в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за 2000р. на суму 352,32 грн., за 2001р. на суму 16938 грн., за 2002р. на суму 9655 грн. та завищення податку на додану вартість за 2001р. на 2019 грн.

- порушення вимог п.4.1 статті 4 п.п. 7.2.8 п. 7.2 та п.п. 7.3.1 п. 7.3 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, в результаті чого зменшено від’ємне значення чистої суми податкових зобов’язань з податку на додану вартість за 2000р. на суму 95673 грн., в т.т. за грудень 2000р. на 95673 грн.

За наслідками перевірки складено акт від 6.05.2003р. № 63/23-1/08680230.

На підставі вказаного акта та за наслідками адміністративного оскарження Кагарлицькою ОДПІ 22.10.2003р. було винесено податкове повідомлення-рішення № /3, яким позивачеві відповідно до п.п. "б" п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за порушення вимог п.п. 3.11 п. 3.1 статті 3, п.п. 7.2.8 п. 7.2, п.п. 7.3.1 п. 7.3 статті 7, п.4.1 статті 4, п. 11.29 статті 11 п.п.5.2.1 п. 5.2 статті 5 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено податкове зобов'язання зі сплати податку на додану вартість загалом на суму 182114,50 грн., з яких 120633 грн. - основний платіж та 61481,50 грн. - штрафні санкції з цього податку.

Згадане податкове повідомлення-рішення від 22.10.2003р. № /3 і є предметом оскарження у даній справі.

Як вбачається з матерів справи, зокрема акта перевірки № 63/23-1/08680230 від 06.05.2003р., відповідачем встановлено що підприємством „Кагарлицька виправна колонія №115", занижено чисту суму податкових зобов'язань з ПДВ на суму 120633 грн.

Відповідно вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Під час судового розгляду проведено дослідження документів обліку господарської діяльності підприємства „Кагарлицька ВК №115", відповідно нормативних документів, якими регулюється порядок оподаткування ПДВ операцій з продажу товарів (робіт, послуг) суб’єктами підприємницької діяльності в галузі сільськогосподарського виробництва з 01.01.2001р.

Згідно вимог статті 2 Указу Президента України „Про підтримку сільськогосподарських товаровиробників" спеціальний режим оподаткування, згідно якого не сплачуються до бюджету суми ПДВ, які визначено сільськогосподарськими товаровиробниками за результатами здійснення операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, крім операцій з продажу переробним підприємствам молока та м'яса в живій вазі (ст. 1 Указу № 1328/98, п. 11.29 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість), ця норма розповсюджується на сільськогосподарських товаровиробників, у яких сума, одержана від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 % від загальної суми валового доходу цього товаровиробника.

Однак, зважаючи на те, що документів за 2000 рік позивачем для дослідження не надано, відсутня можливість підтвердити наявність відповідності даній нормі.

При цьому, встановлено, що підприємством „Кагарлицька ВК №115", недотримано вимоги п. 3 Порядку, затвердженого постановою №271, та абзацу другого п.15 Порядку, затвердженого постановою №805, а саме: позивач не вів окремо податкового та бухгалтерського обліку за видами реалізованої продукції.

Згідно Переліку комунально-побутових послуг та інших послуг, що надаються спецконтингенту в установах пенітенціарної системи, операції з надання яких звільняються від обкладення податком на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3.02.1998 року №111, не включав до складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість 20% від реалізованих спецконтингенту послуг з надання телефонних переговорів, спецодягу, послуг з надання користування кімнатами тривалих побачень, харчування.

Відповідно до вимог п. 2.1. статті 2 Закону України „Про податок на додану вартість" підприємство є платником податку на додану вартість, згідно довідки про реєстрацію платника ПДВ з 10.08.2000р.- та свідоцтва № 13794142 (індивідуальні податковий номер 21).

База оподаткування визначається відповідно приписів статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість”, а саме: Відповідно до п. 4.1 ст.4, база оподаткування операцій з поставки товарів (робіт, послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними або регульованими цінами (тарифами) з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових) платежів, за винятком податку на додану вартість, що включаються в ціну товарів (робіт, послуг) згідно з законами України з питань оподаткування. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю Особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (робіт, послуг), проданих (виконаних, наданих) таким платником податку.

Ставка податку визначається відповідно до вимог статті 6 Закону України "Про податок на додану вартість", при цьому згідно з п. 6.1.1 згаданого Закону, Підприємство „Кагарлицька виправна колонія №115" є платником податку на додану вартість за ставкою 20%.

Як було встановлено під час судового розгляду, Підприємство „Кагарлицька ВК №115" визначало податкові зобов'язання з недотриманням норм пп. 7.3.1 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, а саме: не враховуючи оплату, яка надійшла на розрахунковий рахунок в установі банку, що призвело до невірного визначення бази оподаткування, і як наслідок - невірного визначення суми податку на додану вартість. Таким чином, розбіжності між податковими зобов'язаннями, задекларованими підприємством „Кагарлицька ВК №115", та встановленими за результатами дослідження, пов'язані з наступними порушеннями:

- при визначенні податкових зобов'язань підприємством не враховані готівкові надходження від реалізацій товарів;

- при визначенні податкових зобов'язань підприємством не враховувалась оплата товарів (робіт, послуг), яка надійшла на банківський рахунок, тобто не дотриманий принцип „першої події".

Для перевірки правильності визначення податкових зобов'язань було надано книгу обліку продажу товарів (робіт, послуг). Впровадження книги обліку продажу товарів (робіт, послуг) обумовлене вимогами пункту 7.2.8 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Порядок визначення податкового кредиту з податку на додану вартість передбачений п. 7.4 статті 7 Закону, а саме: податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Для дослідження надано книгу обліку придбання товарів (робіт, послуг). Впровадження книги обліку придбання обумовлене вимогами пункту 7.2.8 статті 7 Закону України від 03.04.1997р. "Про податок на додану вартість". Порядок ведення книги обліку придбання товарів (робіт, послуг) затверджений Наказом ДПАУ №165 від 30.05.1997р. „Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх заповнення ".

Відповідно до наданих документів встановлено, що підприємство „Кагарлицька ВК №115" формувало податковий кредит на підставі оригіналів податкових накладних, отриманих від постачальників товарів (робіт, послуг). Порядок обчислення та сплати податку визначається п.7.1 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”. Продаж товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість. Порядок надання податкової накладної покупцю товарів (робіт, послуг), обов'язкові реквізити та дата складання податкової накладної передбачені п. 7.2 статті 7 згаданого Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, підприємство „Кагарлицька ВК №115” розраховувало відповідно до вимог п. 7.7.1 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, саме як різницю між задекларованими податковими зобов'язаннями та задекларованим податковим кредитом.

Відповідно до вимог п. 7.7.2 статті 7 згаданого Закону підприємство „Кагарлицька ВК №115" подавало до органу державної податкової служби за місцем свого знаходження податкову декларацію.

Податковий період підприємства „Кагарлицька ВК №115” згідно вимог п. 7.9.1 статті 7 згаданого Закону відповідає календарному місяцю. Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету та строки розрахунків з бюджетом визначено також Законом України „Про податок на додану вартість". Суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

При дослідженні даних декларацій з податку на додану вартість використовувались надані первинні документи (банківські виписки, податкові накладні, накладні), однак, в зв'язку з тим, що на дослідження не надані накладні на відвантаження продукції за грудень 2000р. дослідження за даний період не проводилось.

Згідно з висновком призначеної у справі судово-бухгалтерської експертизи № 9608/9609 від 19.01.2005року, - документально та нормативно висновок акта № 63/23-1/08680230 від 06.05.2003р. про результати комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Кагарлицької виправної колонії №115 за період з 01.01.2001р. по 31.12.2002р. про донарахування податку на додану вартість в сумі 120633 грн. не підтверджується. Визначити донарахування податку на додану вартість за 2000р. не видається за можливе в зв'язку з ненаданням документів.

- встановити чи підтверджується висновок акта № 63/23-1/08680230 від 06.05.2003р. про результати комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Кагарлицької виправної колонії №115, згідно якого встановлено зменшення позивачем від'ємного значення чистої суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість за 2000р. на суму 95673грн., в тому числі за грудень 2000р. на суму 95673грн., не видається за можливе в зв'язку з ненаданням документів.

- висновок акта № 63/23-1/08680230 від 06.05.2003р., по заниженню підприємством „Кагарлицької виправної колонії №115" податку на додану вартість підтверджується частково за 2001р. на суму –5930 грн. та за 2002р. на суму -22605 грн., в тому числі по періодах: квітень 2001р.-2927грн., березень 2002р.-13213грн., жовтень 2001р.- 692грн., червень 2002р.- 117грн., листопад 2001р.- 2287грн., липень2002р.-1307грн., грудень 2001р.-24грн., серпень 2002р 7968грн.

- встановити заниження підприємством „Кагарлицька виправна колонія №115” податку на додану вартість за 2000рік не видається за можливе в зв'язку з ненаданням документів.

- висновок акта № 63/23-1/08680230 від 06.05.2003р., щодо заниження підприємством „Кагарлицької виправної колонії №115” податку на додану вартість за січень, березень, травень, липень, серпень, вересень 2001р., вересень, жовтень 2002р. документально не підтверджується.

У судове засідання, яке відбулось 18.09.2007р. ухвалою від 10.09.2007р. було викликано експерта-бухгалтера КНДІСЕ Пилипенко В.В., яким було проведено експертне дослідження і складено відповідний висновок. При цьому, експертом на виконання вимог ухвали від 18.09.2007р. були надані письмові пояснення по суті проведеного дослідження (залучено до матеріалів справи). Стосовно доцільності проведення додаткової експертизи, експерт наголосив на тому, що відсутність первинних документів та неналежне ведення бухгалтерського та податкового обліку позивача унеможливлюють проведення більш детального дослідження.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За результатами проведеного експертного дослідження встановлено, що факт заниження з боку позивача податку на додану вартість підтверджується частково: за 2001р. –на суму 5930 грн., та за 2002 р. –на суму 22605 грн.

Висновки Кагарлицької ОДПІ щодо заниження з боку ДП Кагарлицька виправна колонія №115 податку на додану вартість загалом на суму 120633 грн., підтверджується частково на суму 28538грн., висновки щодо решти заниженої суми ПДВ - всупереч вимогам ч.2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України податковою службою недоведені і відповідно визнаються судом безпідставними.

Відповідно до приписів підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

За наведених обставин, за умови доведеності під час судового розгляду факту заниження з боку позивача податкового зобов’язання зі сплати ПДВ на суму 28538грн., застосування штрафних санкцій з цього податку на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є правомірним, і відповідно розмір штрафних санкцій з огляду на викладені приписи Закону становить 14267,50 грн.

З огляду на викладене, оспорюване податкове повідомлення-рішення Кагарлицької ОДПІ від 22.10.2003р. № /3 підлягає визнанню недійсним в частині визначення позивачеві податкового зобов’язання з ПДВ у сумі 92095 грн. –основний платіж, та нарахування 47214 грн. штрафних санкцій з цього податку.

Судові витрати відповідно до вимог ч.1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України присуджуються Позивачеві з Державного бюджету України відповідно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 –163, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Кагарлицької ОДПІ від 22.10.2003р. № /3 в частині визначення ДП Кагарлицька виправна колонія № 115 податкового зобов’язання з ПДВ у сумі 92095 грн. –основний платіж, та нарахування 47214 грн. штрафних санкцій з цього податку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з державного бюджету України на користь Державного підприємства Кагарлицька виправна колонія № 115 (09214, Київська обл., Кагарлицький р-н, с. Зікрачі, вул. Петровського, 17 код ЄДРПОУ 8680230) 2грн. 60 коп. судового збору та 837 (вісімсот тридцять сім) грн. 36 коп. витрат, пов’язаних з проведенням судово-бухгалтерської експертизи.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України.

Суддя Попікова О. В.

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі – 15 листопада 2007р.