ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "13" березня 2007 р.                                                       по справі  № 5/25-38

за позовом Першого заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення

до Відкритого акціонерного товариства «Луцький райагропостач»

про звернення стягнення на заставлене майно

Суддя  Слупко В.Л.

Представники:

від позивача: Мазурок А.І. - заст.голови рег.відділення (дов. № 1870 від 27.12.2006р.), Костенко М.В. (дов. № 330 від 01.03.2007р.)

від відповідача: Салецька Л.Ф. - голова правління (наказ №25), Черненко О.С. (дов. № 2 від 03.2007р.)

В судовому засіданні взяв участь прокурор відділу представництва облпрокуратури Манзій П.П.

Суть спору: Перший заступник прокурора Волинської області просить звернути стягнення на заставлене майно ВАТ «Луцький райагропостач»по договору застави майна від 20.07.2001р. на користь Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення, мотивуючи тим, що ТзОВ «Авгур»не виконало забезпеченого відповідачем заставою зобов’язання.

ВАТ «Луцький райагропостач»та його представники в судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на наступне:

- протокол, у відповідності з яким правлінням ВАТ «Луцький райагропостач»розглянуло пропозицію про заставу майна під забезпечення та погодилось виступити гарантом перед Українською територіальною інноваційною компанією для забезпечення інноваційного договору та надало право підпису договору голові правління, датовано 06.07.2001р.;

- нову редакцію статуту ВАТ «Луцький райагропостач», де до компетенції правління було віднесено прийняття рішення про заставу майна, в тому числі основних засобів та майнових прав товариства (стаття 8.4.2) було зареєстровано Луцькою районною державною адміністрацією Волинської області розпорядженням №283 від 09.07.2001р. Тобто, державна реєстрація нової редакції статуту (у т.ч. стосовно нових повноважень правління) відбулась через 3 дні після рішення правління ВАТ «Луцький райагропостач»;

- до внесення змін в установчі документи діяв Статут товаритва в редакції від 02.09.1997р., згідно якої (п.8.2.3) застава майна відносилась до виключної компетенції загальних зборів акціонерів, відповідно 06.07.2001р. правління ВАТ «Луцький райагропостач»не мало повноважень приймати рішення про надання майна в заставу, а тому вказане рішення є недійсним;

- особа, яка підписувала договір застави майна від 20.07.2006р. діяла з перевищенням обсягів цивільної дієздатності, що є підставою для визнання такої угоди недійсною;

- Волинське регіональне відділення Української державної інноваційної компанії листом №54/1 від 03.03.2003р. на адресу приватного нотаріуса Ходачинської Н.І. повідомило про припинення договору застави майна, укладеного 20.07.2006р. в забезпечення зобов’язання по інноваційному договору №1/98 від 03.07.1998р., в зв’язку з чим 11.03.2003р. нотаріусом була знята заборона відчуження нерухомого майна.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

20.07.2001р. між Волинським регіональним відділенням Української державної інноваційної компанії та ВАТ «Луцький райагропостач»було укладено договір застави майна на суму 1200668грн. згідно акта оцінки та опису майна від 20.07.2001р., який є невід’ємною частиною договору, в забезпечення зобов’язання по інноваційному договору №1/98 від 03.07.1998р. та угоди про зміни і доповнення до даного договору від 22.06.1999р., додаткової угоди №1 до договору №1/98 від 01.08.2000р., за умовами яких «Заставодержатель»надав кредитні кошти ТзОВ фірма «Авгур»в сумі 2100000грн. з метою виконання інноваційного проекту «Впровадження технології виробництва сучасних теплоізоляційних матеріалів», майновим поручителем по зобов’язаннях якого виступає «Заставодавець».

Пунктом 9 договору сторони передбачили, що право звернення стягнення на заставлене майно виникає, якщо в момент настання терміну виконання зобов’язання останнє не буде виконане. Строк дії договору –до повного виконання умови інноваційного договору. У разі продовження строку інноваційного договору цей договір застави рахується продовженим до повного виконання умов інноваційного договору.

Договір застави посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за №3695.

Із наданих прокурором та позивачем матеріалів вбачається, що зобов’язання по інноваційному договору №1/98 від 03.07.1998р. із наступними до нього змінами ТзОВ «Авгур»на момент розгляду даної справи не виконало, що підтверджується наступними доказами:

- рішенням господарського суду Волинської області від 09.06.2005р. у справі №2/108-64, яким постановлено стягнути з ТзОВ «Авгур»на користь Української державної інноваційної компанії 2100000грн. основної суми позики, 221 031грн.93коп. інфляційних втрат та 39180грн.82коп. –3% річних;

- постановою господарського суду Волинської області від 05.12.2006р. про визнання ТзОВ «Авгур»банкрутом;

- заявою позивача як кредитора на адресу господарського суду Волинської області від 29.08.2006р. про визнання грошових вимог до ТзОВ «Авгур»на суму 2360212грн.93коп. (по рішенню суду);

- постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Волинської області від 25.12.2006р. про закінчення виконавчого провадження у зв’язку із винесенням постанови про визнання ТзОВ «Авгур» банкрутом;

- ухвалою господарського суду Волинської області від 19.09.2006р. №4/79-Б, якою визнано майнові вимоги кредитора –Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення в сумі 2360212грн.93коп.;

- постановою господарського суду Волинської області від 05.12.2006р. №4/79-Б про визнання банкрутом ТзОВ «Авгур»;

- ухвалою господарського суду Волинської області від 01.02.2007р. по справі №01-47/1 про вжиття заходів та накладення арешту на майно ВАТ «Луцький райагропостач», яке є предметом договору застави від 20.07.2001р.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу»застава –це спосіб забезпечення зобов’язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов’язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з частиною шостою ст.20 Закону України «Про заставу»звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду, а також на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Посилання ВАТ «Луцький райагропостач»на недійсність договору застави, його припинення, а також незаконність рішення правління товариства від 06.07.2001р. про передачу майна в заставу як на підставу своїх заперечень не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки останні в установленому порядку не визнані судом недійсними (незаконними), а також відсутнє рішення суду про припинення зобов’язання за договором застави, як це передбачено цивільним законодавством.

Наведені відповідачем у відзиві обгрунтування не позбавляють його права на звернення до суду з відповідними позовами для розгляду їх в порядку позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України «Про заставу», ст.ст. 509, 526, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

1.Звернути стягнення на предмет застави по договору від 20.07.2001р. на користь Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення, а саме на майно ВАТ «Луцький райагропостач»:

1)адміністративно-складське приміщення з металевою огорожею та площадкою площею 1308,9 кв.м.;

2)склад господарських товарів площею 597,1 кв.м.;

3)склад металевий (модуль) площею 525,8 кв.м.

2.Стягнути з ВАТ «Луцький райагропостач»в доход Державного бюджету 12006грн.68коп. державного мита, а також в користь ДП «Судовий інформаційний центр»118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя                                                                                                  В.Л.Слупко

Дата виготовлення

повного тексту рішення

21.03.2007р.