ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "12" лютого 2007 р.
по справі  № 6/147-38

За позовом Заступника прокурора міста Києва
вінтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції  держави
Міністерства праці та соціальної політики України

До   Державного
підприємства  "Нововолинський
ремонтно-механічний завод"

треті
особи : Державне казначейство України

Міністерство  фінансів України

Про
стягнення 608 740,69 грн..

Суддя   Пахолюк Валентина Анатоліївна.

Представники:

Від
позивача Сафонова Н.В. - дов. № 104/0/25-06 від 28.12.2006р.

Від
відповідача  Бойко Б.І.- директор,
ОСОБА_1- за дов.НОМЕР_1.

В
засіданні суду взяв участь прокурор відділу Волинської обласної
прокуратури  Сидорчук І.В.

Суть
спору:

Заступник прокурора міста Києва  подав позов в інтересах Міністерства праці та
соціальної політики України  до
Державного  підприємства  "Нововолинський ремонтно-механічний
завод"  та просить стягнути з
останнього 608 740,69 грн., в т.ч. 586423.09 грн. заборгованості по
безвідсотковій цільовій бюджетній позиці на погашення заборгованості із виплати
заробітної плати та 22 317,60 грн. нарахованої пені за несвоєчасне її
повернення .

В підтвердження позовних вимог прокурор
посилається на те, що статтями 22, 23, 26 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2004 рік" установлено, що до надходжень фінансування загального
фонду Державного бюджету України на 2004 рік належать кошти, одержані від
приватизації державного майна та інших надходжень, безпосередньо пов'язаних з
процесом приватизації та кредитування підприємств. Фонд державного майна
України зобов'язано забезпечити у 2004 році надходження до Державного бюджету
України коштів, отриманих від приватизації державного майна.

Кошти, які надійшли від приватизації
державного майна понад встановлені обсяги, спрямовуються на умовах повернення
підприємствам державної форми власності для погашення заборгованості із
заробітної плати, яка утворилася станом на 1 січня 2004 року та не погашена на
момент введення в дію Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про
Державний бюджет України на 2004 рік" (ст. 109-3 цього Закону).

У відповідності до норм вказаного
Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.04 № 1111 та наказу
Міністерства праці та соціальної політики України і Міністерства фінансів
України від 20.09.04 № 231/576 Міністерством праці та соціальної політики
України 24.12.04 було укладено з державним підприємством “Нововолинський
ремонтно-механічний завод”договір № 152 безвідсоткової, цільової бюджетної
позики на погашення заборгованості із виплати заробітної плати на суму 1 094
000 грн.

На виконання умов договору
Міністерством праці та соціальної політики України платіжним дорученням від
27.12.04 за № 146 перераховано ДП “Нововолинський ремонтномеханічний
завод”безвідсоткову цільову бюджетну позику у сумі 1 094 000 грн.

Згідно розділів 5, 6 договору ДП
“Нововолинський ремонтно-механічний завод” зобов'язалося здійснювати повернення
позички щомісячно починаючи з січня 2005 року визначеними частинами згідно
графіку її повернення, викладеному у додатку 2, що є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до графіку погашення позики
станом на 01.12.06 ДП “Нововолинський ремонтно-механічний завод” повинно було
погасити позику, одержану на підставі договору від 24.12.04 за № 152, у сумі
586 423, 09 грн. Однак, вказані зобов'язання позичальником не виконуються та
погашення позики не здійснюється.

У ст. 2 Бюджетного кодексу України
обов'язковою умовою кредитування коштів з бюджету є їх повернення на умовах
платності та строковості.

У разі несвоєчасного виконання боржником
зобов'язання позикодавець згідно ст.ст. 550, 551 ЦК України має право на
неустойку.

На підставі  норм ЦК України, ГК України та п. 9.3
договору від 24.12.04 за № 152 Міністерством праці та соціальної політики
України нараховано ДП “Нововолинський ремонтно-механічний завод” пеню за
несвоєчасне повернення коштів у сумі 22 317, 60 грн.

Відповідач- ДП " Нововолинський
ремонтно-механічний завод"  у
письмових поясненнях  № 17/52 від
12.02.2007р. та у судовому засіданні
суму основного боргу визнає, водночас, посилаючись на важкий фінансовий
стан просить відстрочити виконання рішення та зменшити   розмір нарахованої пені.

Розглянувши  матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, прокурора, господарський суд встановив.

24.12.04 року    Міністерство праці та соціальної політики
України та державне підприємством “Нововолинський ремонтно-механічний завод”
відповідно до ст.109-3 Закону „Про Державний бюджет України на 2004 рік",
постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.04 № 1111 та наказу Міністерства
праці та соціальної політики України і Міністерства фінансів України від
20.09.04 № 231/576,  уклали договір № 152
безвідсоткової, цільової бюджетної позики на погашення заборгованості із виплати
заробітної плати на суму 1 094 000 грн.

На виконання умов договору Міністерством
праці та соціальної політики України платіжним дорученням від 27.12.04 за № 146
перераховано ДП “Нововолинський ремонтно-механічний завод” безвідсоткову
цільову бюджетну позику у сумі 1 094 000 грн.

Згідно розділів 5, 6 договору ДП
“Нововолинський ремонтно-механічний завод” зобов'язалося здійснювати повернення
позички щомісячно починаючи з січня 2005 року визначеними частинами згідно
графіку її повернення, викладеному у додатку 2, що є невід'ємною частиною
договору.

Відповідно до графіку погашення позики
станом на 01.12.06 ДП “Нововолинський ремонтно-механічний завод”повинно було
погасити позику, одержану на підставі договору від 24.12.04 за № 152, у сумі
586 423, 09 грн.

Однак, вказані зобов'язання позичальник
не виконав .

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення цивільних прав та обов”язків є договори  та інші правочини.

Як встановлено, між сторонами виникли
цивільні права та обов”язки на підставі договору кредиту.

Відповідно
до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк

(
кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується
повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов"язання має виконуватися належним чином і в установлений
строк відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

У разі несвоєчасного виконання боржником
зобов'язання позикодавець згідно ст.ст. 550, 551 ЦК України має право на
неустойку.

На підставі  норм ЦК України, ГК України та п. 9.3
договору від 24.12.04 за № 152 Міністерством праці та соціальної політики
України нараховано ДП “Нововолинський ремонтно-механічний завод” пеню за
несвоєчасне повернення коштів за період з 10.06.06р. по 30.11.2006р. у сумі 22
317, 60 грн.

Між тим, суд вважає за можливе  зменшити розмір нарахованої пені на підставі
п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи важке
фінансове становище відповідача, що стверджується копією балансу за станом на
31.12.2006р., звітом про фінансові результати за 2006р., зведеними результатами
інвентаризації  дебіторсько-кредиторської
заборгованості станом на 31.12.2006р. та стягнути 10 %  від нарахованої суми, що становить 2231
грн.76 коп.

Враховуючи викладене , позов
підлягає до задоволення частково в сумі 588654,85 грн.,  в т.ч. 586 423,09 грн. позики, 2231,76
грн.пені.

Оскільки спір до розгляду в суді доведено з
вини відповідача, судові витрати згідно ст.44 ГПК України, які складаються зі
сплати державного мита в сумі 6 087,41 грн., витрат по сплаті послуг за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн., на
підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на
нього.

Керуючись ст. 49,п. ст. 82-85 ГПК
України, ст.11,550,551, 526,1054 Цивільного кодексу України, Законом України
«Про державний бюджет на 2004 рік»,
господарський суд ,-

ВИРІШИВ:

1.Позов
задовольнити частково в сумі 588 654,85 грн.

2.Стягнути
з  Державного підприємства
«Нововолинський ремонтно-механічний завод» ( м. Нововолинськ, Волинської
області, вул.Шахтарська,53, ) на користь Міністерства праці
та соціальної політики  України
(01001,м.Київ, вул..Еспланадна,8/10, ) 588 654,85 грн., в
т.ч. 586 423,09 грн. позики, 2231,76 грн.пені
та 6 087,41 грн. в повернення витрат по оплаті державного мита ,118 грн.
витрат  на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3.В
позові на суму 20 085,84 грн. відмовити.

Суддя
Пахолюк В. А.