ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

14.12.07                                                                                           Справа№ 28/362А

11 год 25 хв

За позовом: Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства, м. Золочів Львівської області

до відповідача: Державної податкової інспекції у Золочівському районі, м. Золочів Львівської області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 18.10.2007 року № /1

Суддя Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів, вул.Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Наконечна О.М. - юрист

Від відповідача: Грабчинський В.Г. –начальник юридичного відділу, Сембай О.Р. –головний державний податковий ревізор - інспектор

Позов заявлено Золочівським міським виробничим житлово-комунальним підприємством до Державної податкової інспекції у Золочівському районі про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 18.10.2007 року № /1.

Ухвалою суду від 31.10.2007 року позовну заяву було залишено без руху, ухвалою суду від 16.11.2007 року відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалою суду від 04.12.2007 року підготовче провадження у справі закінчено і призначено справу до судового розгляду на 14.12.2007 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених в по зовній заяві, просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення від 18.10.2007 року № /1 ДПІ у Золочівському районі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що штрафні санкції до Золочівського міського виробничого житлово-комунального підприємства застосовані безпідставно, в порушення п. 6.1.7 п. 6 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 17 березня 2001 року N 110. Також позивач зазначає, що податковим органом пропущено строки давності 1095 днів, встановлені п.15.1 та п.15.2 ст.15 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, наведених у поданому суду письмовому поясненні, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач вважає безпідставним посилання позивача на пропуск терміну давності 1095 днів, так як законодавством не визначено строків для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкового боргу.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акт перевірки, податкове повідомлення-рішення, розрахунок штрафних санкцій, скарга, рішення про результати розгляду скарги та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Постанову в повному обсязі складено 19.12.2007 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Працівниками ДПІ у Золочівському районі було проведено перевірку дотримання п.п 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” Золочівським міським виробничим житлово-комунальним підприємством на предмет своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов’язань за період з 22.01.2002 року по 30.06.2005 року.

За результатами перевірки складено Акт від 10.08.2007 року №20/15-213/03348703, яким встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов’язання за платежем податок на додану вартість протягом 2002-2004 років.

Як вбачається із розрахунку штрафних санкцій (додаток №1 до Акту перевірки від 10.08.2007 року №20/15-213/03348703), податковим органом встановлено затримку сплати позивачем узгоджених сум податкових зобов”язань з податку на додану вартість в період з 22.01.2002 року по 27.12.2002 року, з 21.03.2002 року по 27.12.2002 року, з 23.04.2002 року по 27.12.2002 року.

За результатами перевірки ДПІ у Золочівському районі було прийнято і направлено Золочівському міському виробничому житлово-комунальному підприємству податкове повідомлення-рішення № /0 від 10.08.2007 року, відповідно до якого на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за затримку на 334 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 13571 грн 38 коп Золочівське міське виробниче житлово-комунальне підприємство зобов’язане сплатити штраф у розмірі 50 % в сумі 6785 грн 69 коп за платежем податок на додану вартість.

В результаті адміністративного оскарження, Рішенням ДПІ у Золочівському районі від 18.10.2007 року №9578/10/25-007 „Про результати розгляду первинної скарги” податкове повідомлення-рішення № /0 від 10.08.2007 року залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

За результатами оскарження, ДПІ у Золочівському районі було прийнято і направлено Золочівському міському виробничому житлово-комунальному підприємству нове податкове повідомлення-рішення № /1 від 18.10.2007 року, відповідно до якого на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за затримку на 334 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 13571 грн 38 коп Золочівське міське виробниче житлово-комунальне підприємство зобов’язане сплатити штраф у розмірі 50 % в сумі 6785 грн 69 коп за платежем податок на додану вартість. Дане податкове повідомлення-рішення оскаржується позивачем у даній справі.

Відповідно до вимог п.п. 17.1.7. п. 17.1. ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-ІІІ податковим органом було застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 50 відсотків, в залежності від строку затримки та відповідно до загального строку затримки.

Суд не погоджується із твердженням позивача про неправомірність застосування податковим органом щодо нього штрафних (фінансових) санкцій виходячи із наступного.

Безпідставним є твердження позивача про пропуск податковим органом строків давності 1095 днів. Відповідно до п.п. 15.1.1. п. 15.1. ст. 15 Закону № 2181-ІІІ податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Відповідно п. 1.2 ст. 1 зазначеного Закону, податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Таким чином, штрафні (фінансові) санкції згідно п.п. 17.1.7. п. 17.1. ст. 17 Закону №2181-ІІІ не є податковим зобов”язанням, а тому до них не застосовується термін 1095 днів, визначений у п.п. 15.1.1. п. 15.1. ст. 15 зазначеного Закону. В даному випадку податковим зобов’язанням є сума податку на додану вартість, самостійно визначена позивачем у податкових деклараціях по податку на додану вартість за 2002 рік. Штрафна санкція не входить до складу податкового зобов”язання, так як є наслідком його несвоєчасної сплати, а тому безпідставно робити висновок про застосування до штрафної (фінансової) санкції терміну позовної давності 1095 днів.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується правомірність прийняття податковим органом спірного податкового повідомлення-рішення, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Судові витрати в сумі 3 грн 40 коп судового збору покладаються на позивача, решта суми судового збору може бути повернута в порядку ч.2 ст.89 КАС України за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.2-1, п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71,86,156,158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати в сумі 3 грн 40 коп судового збору покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя