КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2007                                                                                           № 05-5-30/5635

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Лосєва А.М.

суддів:                                         Лосєва А.М.

Зубець Л.П.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явились;

від відповідача - Середа О.В. – довіреність від 03.07.2007 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Престижбуд"

на рішення Господарського суду м.Києва від 03.05.2007

у справі № 05-5-30/5635 (Ващенко Т.М.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Престижбуд"

до                                                   Відкрите акціонерне товариство Трест "Київміськбуд-6"

про                                                  стягнення 17940,25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, пені і штрафних санкцій в сумі 17 940,25 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва № 05-5-30/5635 від 09.07.2007 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Престижбуд” було повернуто позивачу без розгляду на підставі п.4, п.6, п.10 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить Ухвалу Господарського суду скасувати і направити справу на розгляд до суду першої інстанції по суті. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми процесуального права, а саме ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, в апеляційній скарзі позивачем було викладено клопотання, в якому він просить відновити пропущений строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва № 05-5-30/5635 від 03.05.2007 р. Обґрунтовуючи дане клопотання, позивач зазначає, що строк для подання апеляційної скарги було пропущено у зв’язку з тим, що оскаржувану ухвалу Господарським судом м. Києва ним було отримано лише 15.05.2007 р., тобто вже після закінчення строку на її оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2007 р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Престижбуд” про відновлення строку для подання апеляційної скарги було задоволено, апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.04.2007 р.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції як таку, що прийнята з дотриманням норм процесуального права.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлений належним чином. Будь-яких заяв або клопотань від позивача до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін не була визнана судом обов’язковою та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представника позивача про місце, дату та час судового розгляду, суд визнав за можливе розглядати справу у відсутність представника позивача за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 05-5-30/5635 від 03.05.2007 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Престижбуд” було повернуто без розгляду, оскільки позивачем не додано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі, а саме в платіжному дорученні № 4710 від 02.03.2007 р. в рядку “призначення платежу” не вказано символу звітності банку та коду бюджетної класифікації; не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів; не надано доказів того, що місцезнаходження відповідача є саме за зазначеною в поштовій квитанції адресою, а також доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у встановленому порядку, оскільки даний платіж був здійснений позивачем на рахунок, який був вже змінений.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваній ухвалі, вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Форма і зміст позовної заяви, а також перелік документів, які додаються до неї визначені в ст. ст. 54, 57 Господарського процесуального кодексу України.

Недодержання вимог статей 54 і 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування державного мита додаються до позовної заяви (заяви) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява) оплачується державним митом.

Згідно з п.14 Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої Наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993р. №15 (із змінами та доповненнями), у разі безготівкового перерахування державного мита з рахунка платника відповідальний виконавець установи банку зобов'язаний на лицевій чи зворотній стороні останнього примірника платіжного доручення, який видається платнику, зробити відповідний напис (помітку) про зарахування державного мита до державного бюджету. Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском круглої печатки кредитної установи з зазначенням дати виконання платіжного доручення.

Невиконання цієї вимоги тягне повернення позовної заяви або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без розгляду на підставі відповідно пункту 4 частини першої статті 63 або пункту 3 частини п'ятої статті 113 ГПК.

Оскільки однією з основних умов, за якої господарський суд приймає заяву до розгляду, є факт надходження державного мита до державного бюджету України, господарський суд у разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита до державного бюджету вправі витребувати від позивача відповідне підтвердження територіального органу казначейства, якому державне мито перераховано, про що зазначається в ухвалі про порушення провадження у справі. Платіжні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі. Ксерокопії чи фотокопії платіжних документів не можуть бути доказом сплати державного мита. Державне мито сплачується до територіальних органів Державного казначейства України. Платники державного мита у платіжних дорученнях на перерахування державного мита до державного бюджету повинні у рядку "одержувач" зазначити найменування територіального органу казначейства за місцем знаходження платника та номер рахунка, який відкритий казначейству в установі банку.

Дослідивши платіжне доручення № 4710 від 02.03.2007 р. про сплату державного мита, судом встановлено, що позивачем дотримано всіх вимог, які зазначені в даному Роз’ясненні, а Інструкція про порядок обчислення та справляння державного мита затверджена Наказом Головної державної податкової інспекції України

від 22 квітня 1993 року № 15 не містить обов’язкової вимоги, що зазначення в платіжному дорученні символу звітності банку та коду бюджетної класифікації.

Окрім того, при дослідженні матеріалів справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що до позову приєднана квитанція поштового відділення і опис вкладення, в яких зазначено, що відправлення здійснене для ВАТ “Київміськбуд № 6” на адресу: м. Київ, вул. Первомайського, 9, що спростовує твердження суду першої інстанції стосовно відсутності доказів направлення відповідачу копії позову і доданих до нього документів.

Судова колегія зазначає, що суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою може витребувати від сторін докази по справі.

Аналогічна позиція викладена в Роз’ясненні Вищого господарського суду України №02-5/289 від 18.09.1997р. “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” (із змінами та доповненнями).

Таким чином, в разі, якщо місцевий господарський суд має сумніви щодо правильності зазначеної в поштовій квитанції адреси відповідача, він ожев витребувати докази місцезнаходження відповідача у позивача на стадії підготовки справи до судового розгляду.

До позовної заяви позивачем залучене платіжне доручення № 4711 від 02.03.2007 р. про сплату ним 118 грн. Витрат на інформаціно-технічне забезпечення судового процесу. Посилання суду першої інстанції на те, що р/р 0001 до ВАТ “Банк Універсальний” є невірним для сплати даного платежу - помилкове, оскільки інформація про зміну розрахункового рахунку для оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу була надрукована у листі Державного казначейства України № 34-04/770-3264 від 15.03.2007 р.

Оскільки позивач здійснив оплату інформаціно-технічного забезпечення судового процесу 02.03.2007 р., то докази цього, надані до позовної заяви є належними.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що Ухвала Господарського суду міста Києва №05-5-30/5635 від 03.05.2007 р. прийнята з невірним застосуванням норм процесуального права та має бути скасована.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Престижбуд” підлягає задоволенню, а оскаржувана Ухвала Господарського суду міста Києва № 05-5-30/5635 від 03.05.2007р. - скасуванню з направленням справи № 05 5 30/5635 на розгляд по суті спору до Господарського суду міста Києва.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 36, 63, 99, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Престижбуд” задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва № 05-5-30/5635 від 03.05.2007 р. скасувати.

3. Справу № 05-5-30/5635 направити на розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя                                                                      Лосєв А.М.

Судді                                                                                          Лосєв А.М.

Зубець Л.П.

31.07.07 (відправлено)