ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 грудня 2007 р.

№ 4/105

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів :

Бакуліної С.В., Кривди Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою
відповідальністю “Черн” (далі -ТОВ “Черн”)

на постанову

від 18.10.2007 року Львівського
апеляційного господарського суду

у справі

№ 4/105

господарського суду

Чернівецької області

за позовом

Дочірнього підприємства
“Агропромцукор” ТзОВ фірма “Астарта-Київ”

до

ТОВ “Черн”

про

стягнення заборгованості в сумі
39 262,97 грн.

в судовому засіданні взяли
участь  представники :

від позивача:

Мироненко Л.М. (довіреність № 765
від 19.12.2007р.); Семко Ю.А. (довіреність № 465 від 31.05.2007р.)

від відповідача:

Якубовська З.П. (довіреність від
17.12.2007р. б/н)

В С Т А Н О В
И В:

Рішенням Господарського суду
Чернівецької області (суддя Проскурняк О.Г.) від 11.07.2007 року у справі №
4/105 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду (головуючий суддя Кравчук Н.М., судді -Гнатюк Г.М.,
Мирутенко О.Л.) від 18.10.2007 року у справі № 4/105 рішення Господарського
суду Чернівецької області від 11.07.2007 року було скасовано; прийнято нове
рішення, яким позовні вимоги задоволено.

В касаційній скарзі ТОВ “Черн”
просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від
18.10.2007 року, а рішення Господарського суду Чернівецької області від
11.07.2007 року залишити без змін, посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального права, а саме: ч.2 ст.664, ст.693 ЦК України, ст.42
ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу
позивач повністю заперечує викладені в ній доводи.

Заслухавши пояснення по касаційній
скарзі представника відповідача, заперечення на касаційну скаргу представників
позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в рішенні місцевого господарського суду та постанові
апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду
України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 39 262,97 грн. Обґрунтовуючи
позовні вимоги позивач зазначає, що за укладеним сторонами договором поставки
вугілля відповідачем було поставлено товару менше ніж оплачено позивачем.
Оскільки позивачу на суму попередньої оплати нездійснена поставка, що є грубим
порушенням договірних зобов'язань, враховуючи, що термін поставки закінчився і
у позивача відпала потреба у вугіллі, та враховуючи право, надане ст.ст.612,
670, 693 ЦК України, позивач вважає за доцільне відмовитись від оплаченого та
недопоставленого вугілля та вимагає від відповідача повернення попередньої
оплати проведеної згідно платіжних доручень.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 21 серпня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю
“Черн” та Дочірнім підприємством “Агропромцукор” Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма “Астарта-Київ” укладено договір № 21/08-06 згідно пункту
1.1. якого відповідач зобов'язується поставляти і передавати у власність
позивачу вугілля АК 50-100, а позивач зобов'язується приймати даний товар і
своєчасно проводити оплату на умовах даного договору.

На виконання умов договору
відповідачем було поставлено позивачу згідно з залізничними накладними
№52641490, №348601375, №48597861, №48601381, №48598097 вугілля кількістю 349
тон на суму 164 030,00 грн.

Для оплати даної кількості вугілля
та залізничного тарифу, відповідно до умов договору, відповідачем було
виставлено рахунки: №49 від 01.09.2006 року (залізничний тариф на 5 вагонів) на
суму 17 520,00 грн. та №48 від 01.09.2006 року (вугілля в кількості 345 тон) на
суму 162 150,00 грн.

Позивачем дані рахунки були
повністю оплачені платіжними дорученнями №54 від 04.09.2006 року та №55 від
04.09.2006 року.

Крім того, відповідачем було надано
позивачу рахунок №43 на оплату вугілля в кількості 69 тон та залізничного
тарифу (1 вагон) на суму 36 150,60 грн., який позивачем було оплачено згідно
платіжних доручень №1265 від 02.11.2006 року та №2774 від 19.10.2006 року.

Станом на березень місяць 2007 року
позивач не отримав вугілля марки АК 50-100 на суму 36 150,60 грн.

Задовольняючи позов, апеляційний
суд виходив із того, що відповідачем порушено зобов'язання по поставці товару
позивачу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про отримання позивачем
у власність, як те передбачено п.1.1. договору сторін, вугілля у кількості 69
тон.

Касаційний суд вважає такий
висновок помилковим, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено,
що згідно договору № 6/09-у від 6 вересня 2006 року укладеного між ТОВ
“Донполімерсбут” та ТОВ “Черн” товариство зобов'язується постачати вугілля, а
відповідач приймати та проводити оплату. Відповідно до акту прийому-передачі
від 30 вересня 2006 року товариство передало, а ТОВ “Черн” прийняв вугілля по
з/д квитанціях № 52641490, № 52640878 кількістю 140000,00 кг.

Відповідно до квитанцій про
приймання вантажу №52641490 (вагон №67910877), №52640878 (вагон №65758385)
залізницею було прийнято до перевезення від вантажовідправника ПП ОСОБА_1
вугілля кількістю 140 тон. із зазначенням одержувача ДП “Агропромцукор” ТОВ
“Астарта”.

Пунктом 3.2. договору №21/08-06 від
21 серпня 2006 року визначено, що поставка товару проводиться залізницею. Датою
поставки товару вважається дата календарного штемпеля станції
вантажовідправника.

Як вбачається із залізничних
накладних №48601381, №48601375, №48597861, №48598097, №52641490 та квитанцій
про приймання вантажу

№52641490, №52640878, залізницею
прийнято до перевезення вугілля кількістю 418 тон із зазначенням
вантажоодержувача ДП “Агропромцукор” ТОВ “Астарта” (станція і залізниця -
Хмільник, Південно-Західна залізниця).

З огляду на повно встановлені
обставини справи місцевий суд дійшов правомірного висновку, що відповідачем
виконано зобов'язання за договором № 21/08-06 від 21 серпня 2006 року та
проведено поставку позивачу вугілля у кількості 418 тон.

Відповідно до довідки №240 від 15
листопада 2006 року Південно-Західної залізниці станції Хмільник, вагон
№65758385 відправки 52640878 відправлений із станції Дроново Донецької
залізниці 26.09.2006 року, вантаж - вугілля, на станцію Хмільник
Південно-Західної залізниці не прибув.

Отже, з вищевикладеного вбачається,
що позивачем не одержано від залізниці вантаж - вугілля кількістю 69 тон
прийнятого до перевезення згідно квитанції № 52640878 (вагон № 65758385).

Так, згідно предмету договору №140
від 23 березня 2006 року, укладеного між ДП “Агропромцукор” ТОВ “Астарта-Київ”
та ДТГО “Південно-Західна залізниця”, є надання залізницею послуг, пов'язаних з
перевезенням вантажів.

Частиною 1 статті 314
Господарського кодексу визначено, що перевізник несе відповідальність за
втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не
доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Статтею 113 Статуту залізниць
України встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і
пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці
несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть,
що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 117 Статуту залізниць
України передбачено, що відправник або одержувач має право вважати вантаж
втраченим і вимагати відшкодування за втрату, якщо вантаж не було видано
одержувачу на його вимогу протягом 30 діб з моменту закінчення терміну
доставки, а у разі перевезення вантажу у прямому змішаному сполученні - після
закінчення двох місяців з дня приймання вантажу до перевезення.

Враховуючи, що відповідачем
належним чином виконано зобов'язання за договором №21/08-06 від 21 серпня 2006
року та проведено поставку позивачу вугілля у кількості 418 тон, який прийнято
до перевезення залізницею, і яка відповідає, в даному випадку, перед позивачем
за втрату, нестачу, псування і пошкодження вантажу у пункті призначення, суд
першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином постанова Львівського
апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а законне і обґрунтоване
рішення Господарського суду Чернівецької області має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1118, п.6 ч. 1 ст. 1119, ч.1 ст.11110,
ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу ТОВ “Черн” б/н та
б/д на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.10.2007
року у справі № 4/105 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 18.10.2007 року у справі № 4/105 -скасувати, а рішення
Господарського суду Чернівецької області від 11.07.2007 року у справі № 4/105
-залишити без змін.

Головуючий-суддя

К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна
Д.Кривда