ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.05.07р.

Справа № 39/219-07

За позовом Гаражного кооперативу "Араратський" м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

третя особа: Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" м. Дніпропетровськ

про визнання права власності

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: Шевченко Н.М.. дов. № 1 від 02.01.07р.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Суть спору:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на об’єкт самочинного будівництва, що знаходиться на території вул. Араратська, 2 м. Дніпропетровськ, а саме: гаражі літ. 1-40; огорожу: літ. 1-2, мощення літ. І загальною площею 1147 кв.м.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не подав, повноваженого представника в судове засідання не направив.

Згідно ст. 75 ГПК України, суд вважає можливим розглянути справи за наявними в ній матеріалами.

За згодою представника позивача, в судовому засіданні 03.05.2007 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2334 від 19.11.1998 року гаражному кооперативу „Араратський” було надано земельну ділянку по вул. Араратській площею 0,1147 га у тимчасове користування строком на один рік за рахунок земель загального користування міста для проектування та будівництва гаражів.

На відведеній земельній ділянці позивачем були проведені будівельні роботи з будівництва гаражів, які згідно матеріалів технічної інвентаризації проведеної КП „ДМБТІ” визначені як гаражі літ. 1-40; огорожу: літ. 1-2, мощення літ. І загальною площею 1147 кв.м., зазначені будівельні роботи були проведені позивачем без належного дозволу та на їх виконання.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 57/4 від 27.09.2006 позивачеві надано згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню об’єктів самочинного будівництва.

За змістом наданого позивачем висновку про технічний стан несучих і огороджуючи виробів та конструкції будівель гаражного кооперативу „Араратський”, що виконаний ВАТ „Дніпропетровський науково-дослідний інститут будівельного виробництва” (ліцензія АВ № 208472), стан спірного нерухомого майна відноситься до І категорії –нормально.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує прав інших осіб.

Спірне нерухоме майно - вважаються самочинним будівництвом.

Визнання права власності на спірне нерухоме майно за Позивачем - не порушує права інших осіб (доказів не надано). Матеріалами справи доведено, що земельну ділянку на якій розташовано спірне майно, отримано позивачем в користування у встановленому порядку.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає позовні вимоги Позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд також виходив із наступного.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До кола способів захисту цивільних прав та інтересів чинним законодавством віднесено припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов’язку в натурі.

Так, відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що Позивач самочинно збудував вказане нерухоме майно, господарський суд вважає за необхідне покласти на нього державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 376, 392 ЦК України ст.ст. 4, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за Гаражним кооперативом „Араратський” (49108, м. Дніпропетровськ, вул. Араратська, 2, ) право власності на об’єкт самочинного будівництва, що знаходиться на території вул. Араратська, 2, м. Дніпропетровськ, а саме: гаражі літ. 1-40; огорожу: літ. 1-2, мощення літ. І загальною площею 1147 кв.м.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Суддя

О.В. Ліпинський

Рішення підписано 04.05.2007р.

Згiдно з оригіналом

Помічник судді

Ю.О. Бурчак