ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 р.
№ 36/619

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Кочерової Н.О.

суддів:
Грека Б.М.

Стратієнко Л.В.

розглянув
касаційну  скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю “Святослав”

на ухвалу
від 07.07.2006
Київського апеляційного господарського суду

у справі
№ 36/619

господарського суду
міста Києва

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю “Святослав”

до
приватного підприємства “Виробничо-комерційна фірма ДіВоС”

про
визнання прав суб’єкта господарювання шляхом усунення перешкод в експлуатації та доглядом

за участю представників сторін:

від позивача      не з’явилися

від відповідача  Смулянський О.В. дов. № 2 від 02.01.07, Кобзаренко Т.В. дов. № 01 від 02.01.07

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2005 року товариство з обмеженою відповідальністю “Святослав” звернулось до господарського суду з позовом до приватного підприємства “Виробничо-комерційна фірма ДіВоС” про усунення перешкод в користуванні позивачем орендованим приміщенням у відповідності з договором оренди нежилого приміщення № 154 від 19.08.2004 за адресою: м. Київ, бульвар Р.Ролана, № 7 загальною площею 441,9 кв.м., наданим під розміщення магазину продовольчих товарів –шляхом надання права доступу до об’єктів енерго -, водо-, технопостачання у відповідності з договором  № 70064 від 01.03.2005 про постачання електроенергії та додатком до цього договору № 6 "А" –"Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" –до електрообладнання, головного розподільчого щита (ГРЩ), який знаходиться у підвальному приміщенні будинку відповідно до поетажного плану, з договором № 02662/503 від 25.06.2003 на послуги водопостачання та водовідведення –до об’єктів водопостачання та вимірювальних приборів позивача, які знаходяться у підвальному приміщенні будинку відповідно до поетажного плану.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідач чинить неправомірні перешкоди в користуванні орендованими приміщеннями.

Рішенням господарського суду м. Києва від 27.03.2006 (суддя Трофименко Т.Ю.) в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в позові, господарський суд виходив з того, що  позивачем не доведено належними засобами доказування вчинення відповідачем перешкод в користуванні орендованим приміщенням.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю “Святослав” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.05.2006 апеляційну скаргу не прийнято до розгляду і повернуто скаржнику на підставі ч.3 ст. 94 ГПК України, у зв’язку з тим, що до скарги не додано доказів сплати державного мита.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2006 апеляційну скаргу повернуто на підставі п.4 ч.1 ст. 97 ГПК України оскільки скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку.

В касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю “Святослав” просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2006 та направити справу на розгляд апеляційного господарського суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга  не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 93 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього Кодексу.

Відповідно до статті 53 вказаного Кодексу, господарський суд може відновити пропущений строк в разі наявності поважних причин його пропуску.

Як вбачається з матеріалів справи вперше апеляційну скаргу було повернуто ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.05.06 в зв’язку з тим, що до скарги не додано доказів сплати державного мита.

Частина 4 статті 97 Господарського процесуального кодексу України надає право повторного звернення з апеляційною скаргою. Таке право надано особі, яка зверталася з апеляційною скаргою, щодо якої апеляційним судом винесено ухвалу про повернення апеляційної скарги.

Отже, сторона у справі після усунення обставин, які стали причиною повернення скарги, має право повторно подати апеляційну скаргу в загальному порядку.

При цьому, повторне звернення не допускається, якщо скаржник не додає до нього клопотання про відновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи, при повторному зверненні товариством з обмеженою відповідальністю “Святослав” не був дотриманий загальний порядок, а саме вдруге скаржник подав належно оформлену апеляційну скаргу 21.06.06, тобто з пропуском встановленого процесуального строку. Клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку скаржником заявлено не було.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд підставно повернув апеляційну скаргу без розгляду, оскільки останню скаржником було подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку.

З урахуванням наведеного підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Святослав” залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 07.07.06 у справі № 36/619 без змін.

Головуючий                                                                             Н.Кочерова

С у д д і                                                                                      Б.Грек

Л.Стратієнко