ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2007 р.                                                                  Справа № 7/7-07

Суддя господарського суду Мінєєва Н.В.

при секретарі судового засідання Юрчак Л.C. , розглянувши матеріали справи

за позовом: Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м.Вінниця

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна", с. Сл. Кустовецька Хмільницького району Вінницької області

про стягнення 6596,12 грн.

За участю представників сторін:

позивача :      Бібік В.І.- головний спеціаліст, довіреність №01-08/1262 від 04.12.06 року;

відповідача : Давискиба М.А. - директор, протокол загальних зборів учасників товариства №1 від 15.02.2000 року;

Сарнецька Я.Б. - гол. бухгалтер, без повноважень.

ВСТАНОВИВ :

Подано позов про стягнення 6596 грн. 12 коп. адміністративно-господарських санкцій, що нараховані відповідачу в зв`язку з порушенням останнім вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року (Закон) щодо забезпечення працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу робочих місць.

Виконавши підготовчі дії, передбачені ч.ч. 3, 4 ст.111 КАС України, суд, з урахуванням письмової заяви сторін, закінчив попереднє провадження по даній справі та перейшов до судового розгляду.

За письмовим клопотанням останніх справа здійснюється без здійснення технічної фіксації (звукозапису) судового процесу, що не суперечить ст.41 КАС України.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, судом встановлено, що відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік (форма №10-ПІ), середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу осіб складала 103 за звітній рік. Відповідно до вимог ст.19 Закону працевлаштуванню на підприємстві відповідача підлягають 4 інваліди. Всупереч цьому, кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складає дві особи.

Натомість, з матеріалів справи, зокрема, письмового пояснення представника відповідача, листа Хмільницького міськрайонного центру зайнятості №05-12/1288 від 06.06.2006 року та звіту ТОВ "Україна" про наявність вільних робочих місць станом на травень 2005 року вбачається, що у 2005 році відповідач подавав звіт до Хмільницького РЦЗ про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів. Однак, "міськрайцентром зайнятості визначена категорія громадян для працевлаштування не направлялась, оскільки сприянням у працевлаштуванні не звертались".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем у 2005 році  виконані вимоги Закону щодо виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, вжиті залежні від нього заходи для виконання вимог законодавства щодо працевлаштування зазначених осіб шляхом надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів, що передбачено ч.3 ст.18 Закону.

Згідно ч.2 ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За таких обставин, оскільки позивачем не надані докази безпосереднього звернення інвалідів до відповідача з вимогою працевлаштування, а також враховуючи, що матеріали справи свідчать про те, останнім вжиті всі залежні від нього заходи для недопущення правопорушення, відповідно до ч.2 ст.218 ГК України, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись, ч.2 ст.218 ГК України, Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року, ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 111, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

1. У позові відмовити.

2. Копію постанови направити сторонам у справі рекомендованими листами.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінченя строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                    Мінєєва Н.В.