ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"18" січня 2007 р.
Справа № 12/245/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів Л.І. Бандури, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання –Г.В. Селіховій,

за участю представників сторін:

від позивача: О.В. Васильченко

від відповідача: не з’явився, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ТОВ „Дружба”, с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області

на постанову господарського суду Миколаївської області

від 04.09.2006р.

у справі № 12/245/06

за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до ТОВ „Дружба”, с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області

про стягнення 6213,95грн.,

встановив:

Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося з позовом про стягнення з ТОВ „Дружба” на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у сумі 6213,95 грн. за нестворені у 2005 році робочі місця для інвалідів на підставі статей 19, 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991р. № 875-ХІІ із подальшими змінами та доповненнями (далі - Закон № 875).

Постановою господарського суду Миколаївської області від 04.09.2006р. (суддя А.К. Семенов) позов задоволено. Постанова мотивована тим, що ТОВ „Дружба” не виконало встановлений Законом № 875 норматив одного робочого місця для працевлаштування інваліда у 2005 році тому повинно сплатити адміністративно-господарські санкції у сумі 6213,95 грн.

ТОВ „Дружба”, не погоджуючись з вказаною постановою суду, звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, в позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме: ст.ст. 18, 19, 20 Закону № 875. Апеляційна скарга мотивована тим, що створення робочих місць підприємством можливо за наявності інваліда відповідної категорії, оскільки конкретні вимоги до його робочого місця можуть встановлюватись індивідуально в кожному конкретному випадку, отже підприємства повинні лише інформувати відділення ФСЗІ про вільні робочі місця для інвалідів, а коли Фонд направить на підприємство інваліда, підприємство зобов’язано створити робоче місце, а саме необхідні умови для зручної праці інваліда.

Заслухавши представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Закону № 875 для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих.

Відповідно до ст. 20 цього Закону підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких становить середньорічну заробітну плату в підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Відповідно до п. 14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затв. постановою КМУ від 03.05.1995р. № 314, підприємства у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів, інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Згідно з п. 3 вищезазначеного Положення робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Зі звіту відповідача, наданого до Миколаївського обласного відділення ФСЗІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників підприємства у 2005 році склала 86 осіб. У відповідності з нормативом місць, призначених для працевлаштування інвалідів, відповідач повинен був створити 3 місця, але фактично у нього працювало 2 інваліда (а.с. 5).

Згідно з ст. 20 Закону України „Про зайнятість населення” підприємства, установи, організації щомісяця подають місцевим центрам зайнятості адміністративні данні про наявність вільних робочих місць. Вся інформація подається у формі звіту 3-ПН, затв. Наказом Мінпраці України № 224 від 06.07.1998р., який надається роботодавцем до служби зайнятості щомісяця кожного року та регламентується ст. 19 Закону № 875. Слід зазначити, що даною формою також визначена графа для заповнення щодо вакантних місць для інвалідів. Наявність вакансій для інвалідів відображається у графі „в тому числі для інвалідів” звіту 3-ПН. ТОВ „Дружба” такі звіти не надавало.

Головне управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації листом № 945-01-15 від 19.05.2006р. сповістило, що підприємство відповідача у 2005 році заяви та інформації про створення робочих місць для інвалідів не надавало (а.с.6).

Миколаївський обласний центр зайнятості листом № 151442/10                       від 24.05.2006р. повідомив, що ТОВ „Дружба” зверталось із заявкою про направлення для працевлаштування інваліда з 01.04.2005р. на посаду підсобного робітника (а.с. 8).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що сума відрахувань, які відповідач мав здійснити, складає 6213,95 грн. за нестворене робоче місце, призначеного для працевлаштування одного інваліда у 2005 році.

Згідно до п. 3 Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого Постановою КМУ від 28.12.2001 р. № 1767 підприємства, де кількість працюючих інвалідів менша від установленої нормативом, передбаченим ч. 1 ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, сплачують відповідним відділенням Фонду штрафні санкції. Пункт 4 Порядку передбачає сплату штрафних санкцій підприємствами самостійно, не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

Враховуючи, що відповідач не перерахував позивачу вказані адміністративно-господарські санкції, то місцевий господарський суд правомірно задовольнив позов.

Таким чином, постанова господарського суду Миколаївської області                                     від 04.09.2006р. відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, а тому підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ТОВ „Дружба” залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Миколаївської області від 04.09.2006р. у справі № 12/245/06 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з дня складення ухвали в повному обсязі до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                            Л.В. Поліщук

Суддя                                                                                Л.І. Бандура

Суддя                                                                                В.Б. Туренко