ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2007 р.
№ 7/96

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Кочерової Н.О.

суддів:
Рибака В.В.

Черкащенка М.М.

розглянув
касаційну  скаргу

Державного підприємства "Верховинський лісгосп"

на постанову
від 17.10.2006
Львівського апеляційного господарського суду

у справі
№ 7/96

господарського суду
Івано-Франківської області

за позовом
Міжгосподарської пересувної механізованої дільниці №2

до
Державного підприємства "Верховинський лісгосп"

про
розірвання договору оренди, стягнення заборгованості по орендній платі та виселення орендаря

за участю представників сторін:

від позивача    Гайдич М.М. директор, Білявський Е.Ж. дов. № 2 від 28.03.06

від відповідача Рибчук В.В. гол. інженер, Мартинюк Н.Р. дов. від 05.02.07

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2006 року міжгосподарська пересувна механізована дільниця № 2 звернулась до господарського суду з позовом до Верховинського держлісгоспу про розірвання договору оренди від 01.10.1998 № 88/98, стягнення заборгованості по орендній платі на загальну суму 26 376,20 грн., та повернення орендованого рухомого і нерухомого майна, а саме: приміщення токарні-майстерні, кладової, складського приміщення, кузні, боксу № 1, боксу № 2, боксу № 3, боксу № 4, естакади для автомобілів, котельні, водяної насосної, приміщення столярного цеху та господарські приміщення із західної сторони будівлі, заправочної станції, токарного станку та крану КС-3575, що розташовані за адресою: Івано-Франківська обл., Верховинський район, с. Ільці, присілок Грабовець, буд.2, а також прилеглої земельної ділянки площею 1 га згідно абрису.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов’язання за договором оренди, а саме не сплачував орендну плату протягом понад трьох місяців, у зв’язку з чим за період з 01.01.2002 по 30.11.2005 виникла заборгованість в сумі 26 376,20 грн. При цьому виходив з того, що ціна орендної плати, згідно договору, визначена пропорційно здороженню вартості лісу.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги і просив стягнути заборгованість в сумі 38 446,20 грн. по орендній платі за грудень місяць 2005 року та січень, лютий, березень 2006 року у сумі 12 120 грн.

В травні 2006 року позивач подав до господарського суду пояснення до позову щодо розірвання договору, в обґрунтування яких посилався на порушення орендарем істотних умов договору, а саме: відповідачем не застраховано орендоване майно, не проведено жодного капітального ремонту.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2006 (суддя Кашинський М.І.) позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди від 01.10.1998 № 88/98, укладений між Міжгосподарською пересувною механізованою дільницею № 2 та Верховинським державним лісгоспом.

Верховинському державному лісгоспу зобов’язано повернути позивачу орендоване за договором від 01.10.1998 № 88/98 нерухоме та рухоме майно.

Стягнуто з Верховинського державного лісгоспу заборгованість по орендній платі на загальну суму 33 396,20 грн.

Задовольняючи позов в частині розірвання договору та повернення позивачу орендованого за договором рухомого і нерухомого майна, господарський суд виходив з порушення орендарем істотних умов договору.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 33 396, 20 грн., господарський суд, враховуючи часткову оплату відповідачем 5100 грн., виходив з неналежного виконання орендарем зобов’язань за договором оренди.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.10.2006 (судді: Гнатюк Г.М., Кравчук Н.М., Митрутенко О.Л.) рішення залишено без змін з тих же підстав.

В касаційній скарзі Державне підприємство "Верховинський лісгосп" просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та рішення господарського суду і прийняти нове рішення яким відмовити в позові, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 783 ЦК України перелічує підстави, що дозволяють наймодавцю вимагати дострокового розірвання договору найму, зокрема, використання майна всупереч умовам договору чи призначенню; передача речі без дозволу наймодавця в користування іншій особі; створення загрози речі недбалою поведінкою наймача; непроведення капітального ремонту наймачем, якщо цей обов’язок був покладений на нього.

Вимога про розірвання договору пред’являється до наймача у вигляді пропозиції укласти угоду про розірвання договору або в суд у вигляді позовної заяви про розірвання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до господарського суду з вимогою про розірвання договору оренди, Міжгосподарська пересувна механізована дільниця № 2, як на підстави розірвання договору посилалась на невиконання відповідачем пункту 10, яким закріплено обов’язок страхування орендованого майна, та пункту 6, яким зобов’язано останнього проводити капітальний ремонт приміщень і споруд. При цьому зазначала, що відповідач без будь-якої згоди орендодавця зніс естакаду для обслуговування автомобілів, демонтував котли опалення і обладнання котельні, а також зніс лінію електропередач, що виступали в якості об’єктів оренди за договором від 01.10.1998 № 88/98 та були передані відповідачу за актом приймання-передачі від 01.10.1998.

Задовольняючи позов в частині розірвання договору, господарський суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, керуючись ст. 783 Цивільного кодексу України виходив з того, що викладені позивачем підстави є обґрунтованими і доведеними згідно діючого законодавства.

Проте з таким висновком судових інстанцій погодитися неможна, враховуючи слідуюче.

При розірванні договору найму у зв’язку з тим, що наймач не приступив до проведення покладеного на нього законом або договором обов’язку здійснювати капітальний ремонт, слід враховувати наступне: такий позов може бути задоволений лише за наявності доказів того, що на день винесення судом рішення у справі наймач не приступив до проведення ремонту; капітальний ремонт має визначатись згідно із відповідними спеціальними правилами визначеними ст. 776 ЦК України.

Відповідно до пункту 2 наведеної статті капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Відповідно до п.6 договору капітальний ремонт орендованих приміщень і споруд покладений на відповідача.

В порушення ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, щодо повного, всебічного і об’єктивного встановлення обставин справи господарські суди не з’ясували належним чином які з об’єктів орендованого майна потребували та потребують на момент розгляду справи капітального ремонту, і чи була невідкладна потреба ремонтувати передане за договором оренди від 01.10.1998 № 88/98 майно.

Відповідно до п.2 ст. 773 ЦК України якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Наведеною нормою формулюється спеціальне стосовно ч. 2 ст. 651 ЦК України правило про підставу виникнення у наймодавця права вимагати розірвання договору. Це означає, що за наявності доказів використання речі наймачем не за її призначенням або з порушенням умов договору наймодавець вправі вимагати розірвання договору незалежно від істотності порушення, якого припустився наймодавець.

Враховуючи вимоги наведеної норми, судові інстанції, в порушення ст. 43 ГПК України не дослідили належним чином докази використання відповідачем орендованої речі не за її призначенням, та з порушенням умов договору.

Частина 3 ст. 773 ЦК України дозволяє наймачеві змінювати стан речі, отриманої ним на умовах найму, лише за згодою наймодавця. Проте, наслідки поліпшення речі наймачем без згоди наймодавця не завжди є несприятливими для наймача.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 30-35), ВАТ "Верховинський район електричних мереж" була проведена у відповідності до приписів органу енергонагляду модернізація лінії електропередач, у зв’язку з чим було здійснено заміну повітряної лінії 0,4 кВ на чотири кабельні лінії. Заміна здійснена у відповідності до Акту-вимоги на усунення виявлених недоліків при допуску електроустановки виданого ВАТ "Прикарпаттяобленерго".

Тому не можна погодитись з висновком господарських судів про порушення орендарем ч.3 ст. 773 ЦК України оскільки об’єкт не втратив свого цільового призначення.

Підлягає ретельній перевірці підстава позивача розірвання договору у зв’язку з несплатою відповідачем орендної плати протягом трьох місяців, оскільки орендна плата орендарем сплачувалась у неповному розмірі.

Поза увагою суду залишилися доводи Державного підприємства "Верховинський лісгосп" стосовно укладення 28.08.2002 додаткової угоди до договору оренди № 88/98 від 01.10.1998 при наявності сплати відповідачем орендної плати без врахування цього додатку.

У зв’язку з тим, що господарським судом неповно з’ясовані обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, постановлене судове рішення неможна визнати законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене і вирішити спір у відповідності з вимогами законі і обставинами справи.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну  скаргу  Державного підприємства "Верховинський лісгосп" задовольнити частково.

Постанову  від 17.10.2006  Львівського  апеляційного господарського суду  та рішення від 05.06.2006  господарського  суду Івано-Франківської  області у справі № 7/96 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                               Н.Кочерова

Судді:                                                                                         В.Рибак

М.Черкащенко