ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.07
Справа №АС16/138-07.

19.04.2007 року                       справа № АС 16/138-07

За позовом            Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Недригайлівське відділення № 3235 ВАТ «Ощадбанк», смт. Недригайлів

до відповідача           Роменської міжрайонної державної податкової інспекції                (Недригайлівське відділення), смт. Недригайлів

про визнання недійсною першої податкової вимоги від 24.02.2007р. № 1/28

Суддя    Моїсеєнко В.М.

За участю представників сторін:

від позивача         керуючий Нємцова В.О., Оласюк Н.О., Опімах Т.І.

від  відповідача    Курочка О.В.

Суть спору: Позивач подав позовну заяву, в якій просить визнати недійсною податкову вимогу від 24.02.2007 року № 1/28 відповідача на суму 2 504 грн. 79 коп. податку на прибуток банківських організацій так як зазначена податкова вимога була винесена безпідставно, в порушення вимог податкового законодавства.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву від 23.03.2007 року № 504/10/10-011, в яких зазначив, що Законом України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» із змінами та доповненнями) від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ не передбачено оскарження податкової вимоги, так як вона не є рішенням податкового органу і не визначає сум податкових зобов’язань чи штрафних (фінансових) санкцій, які платник податків повинен перерахувати до бюджету та просить суд повернути позовну заяву позивачеві на підставі п.6 ч.2 ст. 108 КАСУ як не підсудну адміністративному суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази, суд  встановив наступне:

Недригайлівською міжрайонною державною податковою інспекцією була проведена комплексна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності позивача з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.1998 року по 01.01.2001 року, згідно якої було прийнято рішення від 23.05.2001 року № 32/22-007/02764997 про донарахування до бюджету, державного цільового фонду податок на прибуток у сумі 3 690 грн. 00 коп., пенею у сумі 1 780 грн. 30 коп. та штрафні санкції у сумі 1 037 грн. 00 коп. в зв’язку з порушенням позивача вимог чинного законодавства.

27.02.2007 року відповідач отримав Першу податкову вимогу від 24.02.2007 року № 1/28 про сплату податкового боргу за узгодженими податковими зобов’язаннями в розмірі 2 504 грн. 79 коп. Облікуємий відповідачем податковий борг це ті ж самі платежі з рішення від 23.05.2001 року № 32/22-007/2764997, з податкового повідомлення-рішення від 15.09.2004 року № , яке Постановою Господарського суду Сумської області від 08.12.2005 року скасоване та податкових повідомлень-рішень від 04.02.2006 року № /0 та № /0, які скасовані рішенням Державної податкової адміністрації в Сумській області від 14.04.2006 року № 6185/10/25-005-51/56СК.

Суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

З переходом з 01.01.2001 року на консолідовану сплату податку на прибуток, платником податку являється юридична особа ВАТ «Державний Ощадний банк України», яка своєчасно надсилає «Розрахунок податкових зобов’язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства» та своєчасно проводить сплату податків в установлені терміни. Відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» із змінами та доповненнями) від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ податкові повідомлення та податкові вимоги орган надсилає платнику податків, а позивач таким не являється.

Сума податкового зобов’язання 2 504 грн. 79 коп. не є узгодженою. Вказана сума – ті ж самі платежі з податкового повідомлення-рішення від 15.09.2004 року № /0, яке Постановою господарського суду Сумської області від 08.12.2005 року № АС2/81-05 скасоване і в зв’язку з цим підлягає відкликанню.

12.08.2001 року відповідач направив до Ліквідаційної комісії Сумської обласної дирекції АК АПБ «Україна» кредиторську вимогу за № 1430/10/10-30 в суму якої увійшли перераховані Недригайлівським відділенням ВАТ «Ощадбанк».     На адресу філії Сумського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» та на адресу позивача надійшли листи (№ 130 від 01.12.2004 року, № 130-127/188 від 16.05.2005 року) за підписом регіонального уповноваженого ліквідатора банку «Україна» в Сумській області, яким було повідомлено, що перераховані кошти враховуються в затриманих платежах за Недригайлівською державною податковою інспекцією та згідно кредиторської вимоги № 1430/10/10-030 від 12.08.2001 року, які включені до реєстру вимог кредиторів за № 5932 та визначені в сумі 6 084 грн. 17 коп. за відповідачем.

Заперечення відповідача судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно п. п. 1.2 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (із змінами та доповненнями) від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ, під податковим зобов’язанням слід розуміти – «зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів». Так як в податковій вимозі чітко зазначено, яка сума підлягає до сплати, а саме 2 504 грн. 79 коп., тому твердження відповідача про неможливість судового оскарження даної податкової вимоги, по причині не визначення в ній суми податкового зобов’язання, є помилковими.

Згідно п.1 ч.1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до абз. 5 пп.2.1.3 п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства» відповідальність за своєчасне та повне внесення сум податку до бюджету територіальної громади за місцезнаходженням філії несе платник податку, у складі якого знаходиться така філія. Відповідач направив податкову вимогу від 24.02.2007 року № 1/28 позивачу безпідставно.

Отже, позовні вимоги визнаються судом правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати Першу податкову вимогу Недригайлівського відділення Роменської міжрайонної державної податкової інспекції від 24.02.2007р. № 1/28.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                           В.М. Моїсеєнко

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст  постанови підписаний 24.04.2007р.