ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ:

02.10.2007
Справа №  22/236

за
позовом  Полтавського обласного відділення Фонду
України соціального захисту інвалідів, вул.Зигіна, 1, м.Полтава, 36000

до
Приватного  підприємця  ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про
стягнення  2279,89 грн.

Суддя  Георгієвський В.Д.

Представники:

від
позивача:  ОСОБА_2, дор. НОМЕР_1 від 15.02.07 р.

від
відповідача:  ОСОБА_3, дор. НОМЕР_2 від 24.07.07р.

СУТЬ СПРАВИ:  розглядається позовна заява про стягнення  2279,89 грн. заборгованості

Представник
позивача на  позові  наполягає.

Відповідач
проти позову заперечує.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши
представників сторін, суд встановив:

Законом
України "Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" зі змінами, внесеними згідно Законів від
06.10.2005 р. № 2602-ІУ, від 23.02.2006 р. № 3483-ІУ (стаття 19) для
підприємств, установ і організацій, у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману
працю (далі - роботодавці) установлюється
норматив робочих місць для
працевлаштування  інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків від середньоблікової чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює від8 до 25 чоловік - у кількості одного
робочого місця.

Роботодавці
самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів
відповідно до нормативу, встановленого частиною першою ст.19 вищевказаного
Закону, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість
робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно
наданого відповідачем "Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів
за 2006 рік" (форма № 10-ПІ),
середньоблікова кількість штатних працівників становить  10 осіб. Норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування інвалідів складає 1 особу

Виконанням
нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою ст.19
вищевказаного Закону, вважається працевлаштування роботодавцем інвалідів, для
яких це місце роботи є основним.

Фактично
в 2006  році інваліди на підприємстві
відповідача не працювали.

Згідно
зі  ст.20 Закону  України "Про основи соціальної
захищеності  інвалідів в
Україні"  підприємства, установи
і  організації, в тому числі
підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих
інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, передбаченим статтею 19  вищевказаного Закону, щороку  сплачують відповідним  відділенням Фонду України соціального захисту
інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві,  установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи,
яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Дл роботодавців, де працює
від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для
працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю

Відповідач
проти позову заперечує з наступних
обставин:

Відповідно
до ст.18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні" та п.10 Положення про робоче місце інваліда і про порядок
працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою КМУ від 03.05.95 № 314
"Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів",
визначено, що працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою
зайнятості, органами Міністерства праці України, міністерства соціального
захисту населення України, місцевими Радами народних депутатів, громадськими
організаціями інвалідів.

ПП
ОСОБА_1 на виконання вимог вищезазначеного Закону та постанови КМУ від 03.05.95
№ 314 Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів"
звертався до Чутівського районного центру зайнятості в 2006 році про створення
робочого місця для інваліда. Листом від 15.06.2007 р. № 03-1364/1799 Чутівський
районний центр зайнятості інформував
Полтавський ФУЗІ, про те, що ПП ОСОБА_1 звертався до центру зайнятості,
але інваліди для працевлаштування не направлялися по причині відсутності
інвалідів для їх працевлаштування.

Враховуючи
вище викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись
ст.ст.  160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова  набирає законної сили в порядку,
встановленому ст.254 КАС України. Постанова може бути оскаржена в порядку,
встановленому ст.186 КАС України

Суддя
Георгієвський В.Д.