КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2007                                                                                           № 4/195

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився,

від відповідача - Кривошеїна Н.П., Корчагін М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Святошин"

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.08.2007

у справі № 4/195

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Святошин"

до                                                   Головного управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)

про                                                  зобов"язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов’язання відповідача здійснити розрахунок остаточної суми пайового внеску до договору № 349 від 17.04.2006.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2007 у справі № 4/195 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення від 10.08.2007 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, встановив наступне:

17.04.2006 між сторонами було укладено договір № 349, за умовами якого позивач зобов’язався сплатити пайовий внесок на створення інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у зв’язку з будівництвом речових ринків на вулиці Депутатській та на площі Героїв Бреста у Святошинському районі міста Києва.

Пунктом 2.1.2. договору № 349 було визначено розмір пайового внеску, що становить 2157510 грн., а також передбачено, що вказаний пайовий внесок повинен перераховуватись щомісячно рівними частками в термін з квітня по грудень 2006 року до місцевого бюджету.

Згідно п. 1.2 вказаного договору розмір пайового внеску підлягає уточненню після введення в експлуатацію об’єкту і визначення фактичної вартості будівництва.

Позивач в позовній заяві вказував, що відповідачем було неправильно розраховано суми пайового внеску з урахуванням індексу інфляції.

Однак, під час розгляду даної справи в суді першої інстанції позивач погодився з тим, що запропонований ним розрахунок пайового внеску з урахуванням індексу інфляції співпадає із розрахунком відповідача, тому спір в цій частині відсутній.

Крім того, позивач стверджує, що відповідачем було неправильно розраховано пеню за прострочення виконання грошового зобов’язання зі сплати пайового внеску, оскільки не враховує положень ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, згідно якої розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 3.1.1 договору № 349 передбачено, що позивач сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми пайового внеску за кожну добу прострочення строку сплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, а розмір неустойки, встановлений законодавством, може бути збільшений у договорі.

Згідно ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Таким чином, сторони у договорі збільшили розмір пені, передбачений законом.

Доводи позивача про те, що розмір пені встановлений договором не відповідає законодавству не приймається колегією суддів до уваги, оскільки законодавством передбачено можливість збільшення розміру пені, проте обмежено розмір пені, що підлягає стягненню. З цих же підстав, не приймаються до уваги посилання позивача на нікчемність положень договору, що встановлюють розмір пені.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Святошин” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2007 у справі № 4/195 – скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Святошин” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2007 у справі № 4/195 - без змін.

2.          Матеріали справи № 4/195 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді