ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.02.07
Справа № 2/654-06.

Господарський суд Сумської області , у складі судді Левченко П.І. розглянувши матеріали справи

за позовом    Сумської обласної асоціації підприємств сільського комунального господарства „Облсількомунгосп”, м. Суми

до відповідача: Промінвестбанку в особі філії „Сумське центральне відділення”

за участю третьої особи на боці позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області

третя особа на боці відповідача: Приватного виробничо-комерційного підприємства „Рута”

про визнання договору іпотеки від 04.03.2005р. та додаткової угоди до нього від 16.01.2006р. недійсними

За участю представників сторін :

від позивача :        Пономаренко  В.П.

від  відповідача:     Тищенко Т. А.

від 3-х осіб:            1) Каліман  П.Г.

2) не з’явився

Суть спору : позивач просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 04.03.2005 року та додаткову угоду до нього від 16.01.2006 року, укладені між позивачем та відповідачем, посвідчені приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу Онопрієнко М.М.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що його майно закріплено за ним на праві повного господарського відання , тому воно є спільною дольовою власністю засновників позивача, а згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України  право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою .

Зважаючи на викладене, позивач вважає, що вчиняючи правочин ( укладаючи договір іпотеки) він не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності ( ч.2 ст. 203 ЦК України ), а також, що вчиняючи правочин він помилявся щодо обставин, які мають істотне значення і такий правочин може бути визнаний судом недійсним згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України.

Позивач також зазначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами )  вимог, які встановлені частинами першою – третьою, п’ятою та шостою статті 203  ЦК України , що встановлено ч. 1 ст. 215 ЦК України .

Відповідач у своєму відзиві на позов зазначає, що майно позивача згідно п.5.2. Установчого договору закріплене за ним на правах повного господарського відання.

Пунктом 7.17 Установчого договору повноваженнями щодо укладення угод та розпорядження майном наділений директор асоціації .Питання поточної діяльності позивача у період між зборами уповноважених представників асоціації вирішує згідно п. 7.5. Установчого договору Рада асоціації, яка й вирішила питання щодо передачі майна в заставу ( іпотеку) в забезпечення виконання умов кредитного договору ТОВ « Рута».

Майно асоціації не є частковою спільною дольовою власністю засновників, оскільки згідно ст. 356 ЦК України спільна часткова власність – це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності , чого в даному разі немає.

На підставі викладеного відповідач просить відмовити позивачеві в задоволенні його позову.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін , господарський суд встановив:

Сумська обласна асоціація  підприємств спільного комунального господарства « Сумиобсількомунгосп » (позивач)  діє на підставі Установчого договору , затвердженого зборами засновників (протокол № 1 від 27.03.1998 року)  та зареєстрованого (перереєстрованого) 23.03.2000 року за № 4859 Відділом  держреєстрації суб’єктів підприємницької діяльності Сумської міської ради,  що підтверджується копією Установчого договору (а.с. 14-24) , копією Свідоцтва про держреєстрацію юридичної особи серії АОО № 732311 (а.с. 13) , копією довідки № 2107 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 01.10.2003 року (а.с. 12).

Позивач є юридичною особою з  колективною формою власності згідно довідки № 2107 від 01.10.2003 року з ЄДРПОУ.

Згідно п. 5.2 Установчого договору майно асоціації (позивача) закріплено за нею на правах повного господарського відання. Здійснюючи права повного  господарського відання , асоціація володіє , користується та розпоряджається зазначеним майном самостійно, вчиняючи до нього будь-які дії, які не суперечать діючому законодавству та цьому Установчому договору ( а.с. 18 ) .

Згідно п. 7.1 Установчого договору Вищим органом управління асоціації є збори уповноважених представників засновників асоціації , які відповідно до п. 7.3 Установчого договору  створюють, реорганізують та ліквідують асоціацію, приймають Установчий договір асоціації, вносять до нього зміни та доповнення ; визначають кількісний склад та обирають Раду асоціації і членів ревізійної комісії .

У відповідності з п. 7.5 Установчого договору  у період між зборами уповноважених представників –засновників  асоціації діє Рада, яка вирішує питання поточної діяльності асоціації.

Пунктом 7.17 Установчого договору  визначено повноваження голови асоціації – голови Ради , який обирається на засіданні Ради. Зокрема , голова асоціації , представляє її інтереси у державних, громадських та інших органах, укладає договори та  інші угоди у відповідності з цим договором та інші угоди у відповідності з цим установчим договором та діючим законодавством, розпоряджається коштами та майном асоціації відповідно до чинного законодавства  (а.с. 22) .

Ні Установчий договір , ні чинне законодавство не містять будь-яких обмежень повноважень голови асоціації щодо укладення  договорів , розпорядження коштами та майном асоціації .

За таких обставин, голова асоціації цілком правомірно у межах своїх повноважень уклав від імені позивача з  відповідачем 04.03.2005 року договір іпотеки нежитлових приміщень виробничої бази по вул. Заводській , 3 в смт. Степанівка Сумського району , який був посвідчений  приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко М.М. та 16.01.2006 року договір про внесення змін того до іпотечного договору.

Згідно ст. 33 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивач не довів суду  того, що особа, яка вчиняла вищезгадані правочини немала необхідного обсягу дієздатності, а також того, що особа, яка вчиняла правочин, помилялася щодо обставин , які мають істотне значення .

Посилання позивача на ст.ст. 203,215,229,358 ЦК України та на ст.ст. 120,123 ГК України є безпідставними.

Згідно ст. 136 ГК України , право господарського відання є речовим правом суб’єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником . Обмежень правомочності позивач, від імені якого діяв голова асоціації, не мав ні згідно Установчого договору , ні згідно ГК України , ні  згідно інших законів .

Тому , в задоволенні позову позивачеві має бути відмовлено повністю.

Згідно ст.ст.44,49 ГПК України витрати по сплаті державного  мита

в сумі 85 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп. покладаються на  позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,12,13 ЦК України , ст. 136 ГК України , ст.ст. 33,34, 44, 49, 82-85  ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1.          В задоволенні позову  відмовити повністю.

2.          Копію рішення надіслати сторонам і третім особам по справі.

Повний текст рішення підписано 05 лютого  2007  року.