ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

04.04.07                                                                                           Справа№ 5/118-3/26А

Суддя    Н.Березяк   при секретарі І. Сеник розглянула матеріали справи

за позовом  Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова

до  відповідача 1: ТзОВ „Спецторгпроект”, м.Львів

до відповідача 2: ТзОВ «БП Авангард», м.Київ

Про  визнання недійсним господарського зобов”язання

За участю представників:

Від  позивача:  Кармелюк Т.Б.- представник

Від  відповідача-1: Чмихалов В.Д.-директор, Оприск Л.Є.-представник

Від відповідача-2 : не з”явився

Представникам сторін роз’яснено  права та обов‘язки , передбачені ст.ст. 49,51   КАС України.

Суть спору: Державна податкова інспекція у Франківському районі м. Львова звернулася з позовом до ТзОВ „Спецторгпроект”, м.Львів  та ТзОВ „БП Авангард”, м.Київ про визнання недійсним господарського зобов”язання в порядку ст.ст.207,208 ГК України.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити  позовні  вимоги з  мотивів наведених  в позовній  заяві, матеріалах справи  та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач-1 з позовними вимогами не погоджується з  підстав і мотивів, викладених у запереченні на позов. ТзОВ „Спецторгпроект” стверджує, що жодного умислу на укладення спірного договору з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави  не мав, а визнання недійсним установчих документів ТзОВ „ БП Авангард”, м.Київ не є підставою визнання недійсним договору, укладеного до прийняття відповідного рішення Шевченківського районного суду м. Києва.

Відповідач-2 в жодне із судових засідань не з’явився, заперечень на позов не подав.

В матеріалах справи наявна довідка Головного управління статистики у місті Києві №12-1-7/1712 від 05.07.2006 р., згідно якої станом на 15.06.2006 року  ТзОВ „Авангард” не виключене з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій в Україні.

Розгляд справи неодноразово відкладався з метою витребування у позивача доказів в обґрунтування позовних вимог та уточнення вимог, щодо застосування наслідків, передбачених ст.208 ГК України.

Повний текст постанови виготовлений  , підписаний  та оголошений 04.04.2007 року.

Суд , заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши  матеріали  справи, та оцінивши  докази в їх сукупності , встановив наступне:

В період з 06.02.2006 року по 07.03.2006 року ДПІ у Франківському районі м.Львова було проведено виїзну планову перевірку ТзОВ „Спецторгпроект” з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2005р. по 31.12.2005р. В результаті проведеної перевірки податковою інспекцією було виявлено факт проведення господарських операцій з ТзОВ „Авангард”, м. Київ, установчі документи якого визнано недійсними за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2006 року.

Як вбачається з тексту позовної заяви, в серпні 2005 року між ТзОВ „Спецторгпроект”, м. Львів та ТзОВ «БП Авангард», м. Київ  здійснювались господарські операції на загальну суму 4 962 774 грн., що підтверджується податковими накладними №010812, №010819, №010814, №010818, №010815, №0108111 від 01.08.2005 р.; №12088 від 12.08.2005 р.; №150811, № 15089 від 15.08.2005 р.; №250813 від 25.08.2005 р.; №300811, № 300812, №300813 від 30.08.2005 р.; №300810, №300811, №300812, №300815, №300816, №300813, №300823, №300822, №310817, №310818, №310821 від 31.08.2005 р. В акті перевірки податковою інспекцією  не відображено господарських операцій ТзОВ „Спецторгпроект” з ТзОВ „БП Авангард”, як і  не зафіксовано порушень відображення зазначених господарських операцій  в податковій звітності.

Враховуючи ту обставину, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 17.04.2006 року визнано недійсними з моменту реєстрації установчі документи та свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ ТзОВ „БП Авангард”, податкова інспекція вважає, що включення відповідачем-1 до податкового кредиту податку на додану вартість є неправомірним. Саме з цих підстав ДПІ у Франківському районі звернулася з позовом про визнання недійсним в порядку ст..207 ГК України господарського зобов’язання ( яке виникло з усної угоди купівлі-продажу товару) таким, що вчинене з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави  та застосування наслідків, передбачених ст.208 ГК України.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов не обгрунтований і не підлягає до задоволення.

При  прийнятті  постанови,  суд  виходив  з наступного :

У відповідності до вимог ч.1 ст.207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Необхідними умовами для визнання зобов‘язання недійсним відповідно до ч.1 ст.207 ГК України, є, зокрема, його вчинення з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність вчинення зобов‘язання і суперечність його мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Умисел юридичної особи, в даному випадку, визначається за умислом тієї особи, що укладала угоду, на підставі якої виникло таке зобов‘язання.

Орган державної податкової служби вважає, що сторони даного спору, укладаючи спірний договір діяли з умислом на приховування від оподаткування прибутків та доходів. В підтвердження умислу ТзОВ „ БП Авангард”, м. Київ  позивач подав рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2006 року у справі за № 2-2632/2006, яким визнано недійсними з моменту їх реєстрації установчі документи ТзОВ „БП Авангард” та свідоцтво про реєстрацію платника податку.

Однак наявність умислу не може бути підтверджена лише рішенням районного суду про визнання установчих документів цієї сторони договору недійсними, оскільки предметом дослідження у такій справі є, зокрема, відповідність установчих документів вимогам чинного законодавства, а не наявність протиправного умислу при укладенні угод, що мали місце під час підприємницької діяльності суб'єкта.

Рішення суду в цивільній справі, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду згідно з ч. 4 ст. 35 ГПК України щодо фактів (обставин), які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Сам факт визнання недійсними установчих документів ТзОВ „БП Авангард”, м. Київ не спричиняє недійсності всіх угод, укладених з моменту його державної реєстрації і до моменту виключення з державного реєстру. У рішенні суду відсутні обставини, встановлені на підтвердження того, що здійснюючи господарські операції, сторони діяли з метою, яка суперечила інтересам соціалістичної держави та суспільства.

Як вбачається з поданих до позовної заяви матеріалів  та акту перевірки, податковою інспекцією не подано жодних документів, які б свідчили про здійснення господарських операцій між ТзОВ „Спецторгпроект” та ТзОВ „Авангард” з порушенням податкового законодавства.

В підтвердження факту здійснення господарських операцій, що є предметом судового спору, податкова інспекція надала лише номера податкових накладних, в зв’язку з тим, що вже після проведення планової перевірки  первинні документи, бухгалтерська документація, книги придбання і продажу товарів були викрадені, що підтверджується довідкою Франківського районного відділу УМВСУ у Львівській області № 71/25 від 22.03.2006 року.

Враховуючи неможливість дослідити первинні документи, що підтверджують здійснення господарських операцій між відповідачами, господарський суд виходить з акту перевірки ТзОВ „Спецторгпроект”, в якому не зафіксовано порушень з боку відповідача по відображенні в бухгалтерському обліку спірних господарських операцій.

Єдиною підставою визнання недійсним господарського зобов’язання  між ТзОВ „Спецторгпроект” та ТзОВ „БП Авангард” на суму 4 962 774 грн., яке виникло на підставі усної угоди в серпні 2005 року , позивач вважає рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2006 року, яким визнано недійсними установчі документи ТзОВ „Авангард”.

Враховуючи  ту обставину, що господарські операції проводилися між відповідачами до визнання недійсними установчих документів ТзОВ „БП Авангард”, м.Київ, даючи правову оцінку згаданим доказам,  суд прийшов до висновку, що органом державної податкової служби надано недостатньо доказів для встановлення мети згаданих вище підприємств, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, при проведенні зазначених операцій.

Що стосується рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2006 року, то ним не встановлено фактів неподання ТзОВ „Авангард”, м. Київ податкової звітності та приховування від оподаткування  фінансових показників в періоди, коли були здійснені господарські операції.

Позивач не подав жодних доказів, які б свідчили про те, що ТзОВ „БП Авангард” не відобразило в податкових деклараціях операцій з продажу товарів в червні-вересні 2005 року, не сплатило у встановленому законом порядку ПДВ в дохід державного бюджету, не відобразило зазначені операції в бухгалтерських документах та не подавало податкову звітність в серпні 2005 року.

Крім того, здійснюючи державну реєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності - ТзОВ „Авангард”, держава через свої органи легалізувала діяльність підприємства і взяла на себе відповідальність за факт надання  йому статусу суб’єкта господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15 травня 2003 р. N 755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

На момент здійснення господарських операцій з ТзОВ „БП Авангард”, яке було зареєстроване у встановленому законом порядку і внесене до Єдиного державного реєстру, ТзОВ „Спецторгпроект” не могло знати про невідповідність установчих документів  контрагента вимогам чинного законодавства.

Окрім визнання недійсним господарського зобов’язання , орган державної податкової служби просив, застосувати наслідки передбачені ст.208 ГК України, за наявності наміру у обох сторін.

Під час розгляду справи ухвалами суду неодноразово вимагалось у позивача подати докази, які б свідчили про наявність умислу сторін господарського зобов’язання, вчиненого з метою, яка завідома суперечить інтересам держави, як і вимагалося подати уточнення позовних вимог в частині застосування наслідків, передбачених ст..208 ГК України.

В жодне із судових засідань позивач, витребуваних судом документів та доказів, що свідчать про наявність умислу сторін на момент здійснення господарських операцій, не подав.

Згідно із ч.4 ст.70 КАС України, обставини , які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, податковим органом не доведено в межах належності і допустимості доказів  здійснення господарських операцій з метою, яка за відомо суперечить інтересам  держави і суспільства.

З урахуванням положень чинного законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163,167 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1.          В задоволенні позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України, 04.04.2007р.

Суддя                                                                                                       Березяк Н.Є.