донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.03.2007 р.                                                                            справа №45/363пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Рудик Ю.О. (довіреність № 17/32”Д” від 14.12.06р.),

від відповідача:
Баздьоркін В.І. (довіреність б/н від 19.02.07р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліса», м. Донецьк

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
25.01.2007 року

по справі
№ 45/363пн (Суддя Плотніцький Б.Д.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства «Донецький металургійний завод», м. Донецьк

до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліса», м. Донецьк

про
визнання права на стягнення

В С Т А Н О В И В:

У 2006 році позивач, Відкрите акціонерне товариство «Донецький металургійний завод», м. Донецьк, звернувся із позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліса», м. Донецьк про визнання права на стягнення.

Рішенням від 25.01.2007р. позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Донецький металургійний завод», м. Донецьк задоволені в повному обсязі. Визнано за Відкритим акціонерним товариством «Донецький металургійний завод», м. Донецьк право на стягнення з Донецького державного науково-дослідного інституту чорної металургії, м. Донецьк боргу у сумі 900068 грн. 32 коп. та зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліса»повернути несплачені права вимоги Відкритому акціонерному товариству «Донецький металургійний завод», м. Донецьк на стягнення з Донецького державного науково-дослідного інституту чорної металургії, м. Донецьк боргу у сумі 900068 грн. 32 коп.

Судове рішення мотивоване тим, що право позивача потребує захисту в зв’язку з порушенням його відповідачем, вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належним чином.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліса»,                          м. Донецьк, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його прийнятим із порушенням норм матеріального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 25.01.2007р. скасувати та визнати наявність заборгованості перед  ВАТ «Донецький металургійний завод»у сумі 900068 грн. 32 коп. за Товариством з обмеженою відповідальністю «Даліса».

Від позивача на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він з вимогами апеляційної скарги відповідача не погодився, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити та рішення господарського суду Донецької області від 25.01.07р. залишити без змін.

15.03.07 р. відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Даліса», м. Донецьк, на адресу Донецького апеляційного господарського суду  надано клопотання про визнання його неналежним відповідачем, оскільки  12 березня 2007 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліса»і Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЄРА»уклали договір про відступлення права вимоги (цесії). Судова колегія відхиляє  подане клопотання відповідача про заміну його іншим відповідачем, оскільки вважає його безпідставним.

Крім того, у судовому засіданні представник відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліса», м. Донецьк,  Баздьоркін В.І., повідомив суд, що вважає подану заяву помилковою і просить суд її не розглядати.

В судовому засіданні, яке відкладалося, представники сторін підтримали свої позиції щодо апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи      № 45/363пн, та наданих сторонами пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.04.2006р. між позивачем, Відкритим акціонерним товариством «Донецький металургійний завод»,              м. Донецьк, та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Даліса», м. Донецьк, був підписаний договір купівлі-продажу права вимоги  № 12839.

Відповідно до п.п. 1.2, 2.1 договору позивач повинен був передати відповідачу виключні права вимоги – сукупність фінансової, бухгалтерської та іншої документації, визначеної у додатку №1 до цього договору, оформленої у відповідності з діючим законодавством, що свідчить про наявність  заборгованості Донецького  державного науково-дослідного інституту  чорної металургії, м. Донецьк перед Відкритим акціонерним  товариством «Донецький металургійний завод», м. Донецьк у сумі 900068 грн. 32 коп.  Додаток №1 до договору, в якому повинен був бути визначений перелік документів, є його невід’ємною частиною, і ним в момент підписання сторонами договору мали бути передані копії документів.

Відповідно до вимог п. 1.1 Договору  відповідач повинен прийняти та оплатити виключні права вимоги.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що за передання позивачем  виключних прав вимоги, відповідач зобов’язаний сплатити позивачу        700000 грн., в тому числі ПДВ у сумі 116666 грн. 67 коп.

При цьому, відповідно до п. 3.2 Договору, з урахуванням доповнень до Договору  від 08.06.06 р., відповідач зобов’язався протягом шістидесяти днів з дня підписання цього Договору перерахувати позивачу 200000 грн.; протягом дев’яносто днів  з дня підписання Договору – 300000 грн. та протягом ста двадцяти днів з дня підписання Договору –200000 грн.

Таким чином, кінцевий строк оплати за Договором купівлі-продажу права вимоги № 12839 від 21.04.06 р. стікає 01.09.06 р.

Відповідач свої договірні зобов'язання не виконав, право вимоги за Договором не оплатив.

Внаслідок чого, позивач звернувся із позовом до господарського суду Донецької області про  визнання  за Відкритим акціонерним товариством «Донецький металургій завод», м. Донецьк права на стягнення з Донецького Державного науково-дослідного інституту чорної металургії, м. Донецьк боргу у сумі  900068 грн. 32 коп. та зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліса», м. Донецьк повернути несплачені права вимоги.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України, як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері і положення Цивільного кодексу України, як загального акту законодавства.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 ст. 124 Конституції України –юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із рішенням Конституційного суду України №15-рп/2002 від 09.07.2002р. положення ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення передбачено право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами, договором.

Договір купівлі-продажу права вимоги № 12839 від 21.04.06р., який є підставою заявлених позивачем вимог, повинен був бути укладений за нормами гл. 54 Цивільного кодексу України.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що  за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну  грошову суму.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, у разі, якщо вимога не має особистого характеру.

До того ж, до Договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Надавши правову оцінку спірному договору, судова колегія встановила, що договір купівлі-продажу права вимоги № 12839 не був укладений сторонами,  не відповідає вимогам ст.ст.638, 639, 640 ЦК України, оскільки ані в матеріалах справи, ані з пояснень сторін не вбачається факт укладення сторонами додаткової угоди №1, яка є невід’ємною частиною договору купівлі-продажу права вимоги № 12839 від 21.04.06р. Таким чином, відсутні докази досягнення ними угоди по предмету договору, що є його істотною умовою. Крім того, заявник апеляційної скарги стверджує, що саме з причини непередачі  йому необхідної документації, він був позбавлений можливості виконати умови договору.

Сторони не здійснили ніяких дій щодо виконання умов договору, оплата не проведена, тому суд першої інстанції правомірно захистив порушені і оспорювані права позивача шляхом задоволення позову Відкритого акціонерного товариства «Донецький металургійний завод», м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліса», м. Донецьк про визнання права на стягнення з Донецького державного науково-дослідного інституту чорної металургії м. Донецьк боргу у сумі 900068 грн. 32 коп., зобов’язавши Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліса»повернути несплачене право вимоги. Тобто судом  сторони повернуто у первісний стан, тому, що договір є таким, що не відбувся.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що господарський суд Донецької області правомірно дійшов висновку про визнання за Відкритим акціонерним товариством «Донецький металургійний завод»,                м. Донецьк права на стягнення з Донецького Державного науково-дослідного інституту чорної металургії, м. Донецьк боргу у сумі 900068 грн. 32 коп. та зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліса»,                          м. Донецьк повернути несплачені права вимоги.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи за мотивами, викладеними в постанові апеляційної інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України  рішення господарського суду Донецької області від 25.01.2007 року у справі                              № 45/363пн за мотивами, що викладені в постанові апеляційної інстанції, ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліса», м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від              25.01.2007 року у справі № 45/363пн залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 25.01.2007 року у справі  № 45/363пн   –без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС