СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.11.07                                                                                 Справа № 2/434н-ад.

Судова колегія у складі: головуючого судді - О.О.Седляр, судді Пономаренко Є.Ю., судді Яресько Б.В.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства «Антрацит», м. Антрацит Луганської області

до Контрольно-ревізійного управління в Луганській області , м. Луганськ

про скасування акту ревізії та визнання нечинною вимогу

в присутності представників сторін:

від позивача – Алексанян Ю.О., дов. від 12.04.07 № 22,

від відповідача –Демидова І.Ю., дов. від  23.05.07 № 3972, Риб’янець В.С., дов. від 23.08.07 № 13-17/6625,

від ГУ ДКУ у Луганській області –Колеснікова С.Б., дов. від 24.04.07 № 09-22/1-73,

в с т а н о в и л а:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про скасування акту позапланової ревізії (перевірки) окремих питань фінансово-господарської діяльності в ДП «Антрацит»№ віл 03.07.07 № 10-21/24 та визнати нечинною вимогу КРУ у Луганській області від 20.07.07 № 06-14/5663.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 23.08.07 № 13-17/6628 позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що:

- висновки зроблені у акти ревізії, є обґрунтованими та відповідають вимогам діючого законодавства;

- відповідно до вимог ст. 17 КАС України акт ревізії не може бути оскаржений, оскільки він не є нормативно-правовим актом або актом індивідуальної дії;

- вимога відповідача є законною та обґрунтованою, з огляду на вимоги п. 6 ст. 51 Бюджетного кодексу України.

Позивач у запереченнях на відзив відповідача наполягає на задоволенні позовних вимог.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін та приймаючи до уваги, що:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

У липні 2007 року відповідачем у справі –Контрольно-ревізійним управлінням у Луганській області було проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Антрацит»за період є 01.01.05 по 31.12.06. Дана перевірка була проведена на виконання постанови Ленінського районного суду м. Луганська від 18.05.07 винесеної за поданням Управління служби безпеки України у Луганській області.

За результатами проведеної ревізії складено акт від 03.07.07 № 110-21, яким було встановлено ряд порушень позивачем законодавства з питань нецільового використання бюджетних коштів при придбанні бурошнекового комплексу БШК-2ДМ, а саме:

- фінансові порушення, що призвели до втрат фінансових  і матеріальних ресурсів на загальну суму 1200000 грн. –в порушення вимог ст. 6 ст. 51 Бюджетного кодексу України від 21.06.01 № 2542-ІІІ, ДП «Антрацит»у 2006 році за рахунок бюджетних коштів сплатило не бюджетну кредиторську заборгованість у сумі 1200000 грн., яка виникла при придбанні бурошнекового комплексу БШК-2ДМ у ДП «Завод ім. В.О. Малишева»;

-  порушення, що не призвели до втрат фінансових і матеріальних ресурсів, а саме: в порушення вимог п.2 ст. 2-2 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт, послуг за державні кошти»від 22.02.00 № 1490-ІІІ ( далі –Закон № 1490) не внесено відповідних змін до Річного плану закупівель, щодо закупівлі бурошнекового комплексу БШК-«ДМ, якими визначено обов’язковість надання змін до Річного плану закупівель уповноваженому органу та оприлюднення Річного плану і змін до нього в інформаційних системах у мережі Інтернет; в порушення п.п.1,4 ст. 2 Закону № 1490 без проведення процедури закупівлі підприємством було укладено договір № 52/22-Н-05 із ДП «Завод ім. Малишева»на придбання бурошнекового комплексу БШК-«ДМ на загальну суму 3000000 грн. ( додатковою угодою від 15.09.05 № 1 загальну суму договору знижень до 2400000 грн.).

Акт був розглянутий позивачем та складено заперечення до акту ревізії від 12.07.07.

Позивач вважає акт перевірки КРУ у Луганській області від 03.07.07 № 110-21 необґрунтований та таким, що містить неправомірні висновки відносно фактів щодо взяття зобов’язань за коштами державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань. А саме: по-перше, кошти державного бюджету України у сумі 1200000 грн., підприємством було витрачено на погашення бюджетної кредиторської заборгованості за бурошнековий комплекс БШК-2 ДМ, фінансування на який проведено у 2005 році у розмірі 100 відсотків до затверджених  асигнувань і було використано підприємством у повному обсязі. По-друге, кредиторська заборгованість по розрахунках з ДП «Завод ім. О.В.Малишева»у сумі 1200000 грн. віднесена до складу власної кредиторської заборгованості та відповідно до вимог Бюджетного кодексу України не може бути визначена бюджетною кредиторською заборгованістю.

У зв’язку з чим він вважає, що акт ревізії від 03.07.07 № 110-21 містить невірний висновок щодо нецільового використання бюджетних коштів та підлягає скасуванню, а також просить вимогу КРУ у Луганській області від 20.07.07 № 06-14/5663 визнати не чинною.

Відповідач позовні вимоги відхилив, з підстав визначених у відзиві.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності судова колегія вважає позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до норм ст. 17 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено оскарження нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний позивачем акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Антрацит»від 03.07.07 № 110-21, фіксує лише подію та не є нормативним або ненормативним актом, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, чи породжує права та обов’язки суб’єкта, відповідно до якого він складний. Тобто оскаржуваний позивачем акт не відноситься до нормативного або акту індивідуальної дії та не може бути оскаржений у суді у відповідності до вимог ст. 17 КАС України. У зв’язку з чим, судова колегія вважає, що позовна вимога щодо скасування акту ревізії від 03.07.07 № 110-21 не підлягає задоволенню.

Крім того, вимога позивача, щодо визнання нечинною вимогу КРУ у Луганській області від 20.07.07 № 06-14/5663, також не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 6 ст. 51 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які зобов’язання взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або  ж з перевищенням повноважень, встановлених цим кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов’язаннями та витрати державного бюджету на покриття таких зобов’язань не можуть здійснюватися.

Статтею ст. 119 Бюджетного кодексу України визначене поняття, нецільового використання, як витрачання бюджетних коштів на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням , встановленим Законом про державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет, виділеним бюджетним асигнуванням чи кошторису.

З матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу бурошнекового комплексу від 31.08.05 № 52/22-н-05 між ДП «Антрацит»з ДП «Завод ім. Малишева»був укладений за виконання Постанови Кабінету Міністрів України»від  19.08.05 № 785 «Про закупівлю бурошнекових комплексів БШК-2 ДМ»(далі - Постанова).

Відповідно до Постанови Міністерству палива та енергетики доручено організувати закупівлю бурошнекових комплексів БШК-2ДМ державними підприємствами вугільної промисловості за процедурою закупівлі в одного постачальника без погодження з Міністерством економіки.

На виконання даної Постанови та відповідно до телеграми Міністерства палива та енергетики від 26.08.05 підприємству ДП «Антрацит»було узгоджено на  використання за укладеним договором № 52/22-н-05 бюджетні кошти у сумі 1200000 грн. ( а.с. 67).

У зв’язку з чим, в  серпні 2005 року довідкою про зміни помісячного плану асигнувань спеціального фонду з Держбюджету на 2005 рік від 25.08.05 № 02-10/2-701 внесені відповідні зміни в бік збільшення на 1200000 грн. за програмою 1101210 «Держпідтримка на будівництво і технічне переоснащення підприємств з видобутку кам’яного вугілля, лігніту (бурого вугілля) і торфу та шахтобудівельних підприємств, КЕКВ 21101 «Капітальні видатки»( придбання гірничо-шахтного обладнання) ( а.с. 60).

Дана сума була виділена з державного бюджету України ДП «Антрацит», що підтверджено Головним Управлінням державного казначейства України в Луганській області відповідно до витягу зі спеціального реєстраційного рахунку ДП «Антрацит»в Антрацитівському відділенні Державного казначейства в Луганській області у серпні 2005 року надійшли кошти у сумі 10145000 грн. з призначенням платежу «32226065 КВК 110 КО 00038 КПК 1101210 КЕКВ 2410, зг. рст. №1501 від 23.08.05», тобто з зазначенням програми використання 1101210. ( а.с.        ).

Умовами розділу 5 договору від 31.08.05 № 52/22-н-05  сторони домовились щодо ціни договору та порядку розрахунків, а саме: загальну суму договору  визначено у розмірі 3000000 грн. , розрахунки здійснюються шляхом перерахування бюджетних коштів на поточний рахунок постачальника в порядку попередньої оплати.

Додаткової угодою від 15.09.07 № 1 до договору від 31.08.05 № 52/22-н-05 внесені зміни до п.5.1 договору , а саме: зменшено ціну товару  до 2400000 грн. без  обґрунтування  та розрахунків зміни ціни товару до вказаної суми.

Додатковою угодою від 16.11.05  № 2 до договору від 31.08.05 № 52/22-н-05 внесено зміни до п.5.2 договору, а саме: розрахунки за договором здійснюються шляхом перерахування 50 відсотків авансового платежу та поточний рахунок Постачальника, 50 відсотків від суми договору –після передачі товару Покупцю. Укладений договір сторонами доповнено п. 4.2, яким передбачено, що Постачальник зобов’язаний передати , а Покупець отримати товар по договору, після чого Покупець повинен віддати товар на зберігання Постачальнику за договором зберігання від 16.11.05 № 1415.

Позивачем зазначено, що на виконання даного договору з державного бюджету було виділено бюджетні  кошти у сумі 2400000 грн., які спрямовувались йому частково: у  2005 році у сумі 1200000 грн. ( перераховані ДП «Завод ім. О.В. Малишева»за платіжним дорученням від 01.09.05 за № 06) та у 2006 році у сумі 1200000 грн. (перераховані заводу за платіжним дорученням від 23.03.06 за № 07).

Однак, у підтвердження даних стверджень позивачем не надані належні докази узгодження використання суми 1200000 грн. (перерахованої ДП «Завод ім. О.В. Малишева»у 2006 році) Міністерством палива та енергетики, оскільки планами використання бюджетних коштів на 2006 рік погашення заборгованості за бурошнековий комплекс не передбачено.

Також, позивачем не надані докази, які підтверджують включення суми 1200000 грн. до фінансово-економічного плану підприємства  на 2006 рік, як бюджетна заборгованість, оскільки за даними бухгалтерського обліку ДП «Антрацит»дана заборгованість віднесена до складу власної кредиторської заборгованості.

Спрямування коштів з державного бюджету у березні 2006 року на спеціальний реєстраційний рахунок ДП «Антрацит»в Антрацитівському відділенні Державного казначейства в Луганській області у сумі 1200000 грн. по КПК 1101210 КЕКВ 2410 не підтверджує, що дані кошти були виділені підприємству саме на погашення кредиторської заборгованості ДП «Завод ім. О.В.Малишева».

За таких обставин, судова колегія вважає вимогу Контрольно-ревізійного управління щодо усунення порушень, виявлених позаплановою ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності у ДП «Антрацит»від 20.07.07 № 06-14/5663 обґрунтованою, а вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з віднесенням судового збору на позивача.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 21, 51, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   судова колегія

п о с т а н о в и л а:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судовий збір покласти на позивача.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова складена у повному обсязі та підписана –03.12.07.

Суддя                                                                                  О.О. Седляр

Суддя                                                                                  Є.Ю. Пономаренко

Суддя                                                                                   Б.В. Яресько