СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.07                                                                                 Справа № 16/569

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного комітету України з державного матеріального резерву, м. Київ

до Державного підприємства "Свердловантрацит", м. Свердловськ Луганської області

про стягнення 12440309 грн. 98 коп.

при секретарі судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –не прибув,

від відповідача –Снесарєва-Сомова Я.В., дов. від 28.03.07. №14-109д,

Боцул В.П., (без повноважень),

Погорілий О.А., дов. від 22.11.07. №14-215д,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлена вимога про зобов’язання відповідача повернути матеріальні цінності до державного матеріального резерву (за вказаним переліком з 20 найменувань) та стягнення штрафу в сумі 8358647,21грн. і пені 4081662,77грн.

Заявою від 17.10.07. №341/юр позивач зменшив розмір позовних вимог у зв’язку з неправильним зверненням до суду з первісним позовом –без дотримання вимог рішення господарського суду м. Києва від 16.12.02. по справі №02-2-17/2196-1/160Т - і заявив про зобов’язання відповідача повернути матеріальні цінності до державного матеріального резерву (за вказаним переліком з 16 найменувань) та стягнення штрафу в сумі 2906151,68грн. і пені 1507022,06грн., що є предметом позову.

Відзивом від 18.10.07. №12/2-70 відповідач проти позову заперечує і просить припинити провадження у справі у зв’язку з постановленням господарським судом м. Києва рішення від 16.12.02. по справі №02-2-17/2196-1/160Т про стягнення з ДХК «Свердловантрацит»(правонаступником якої є позивач в даній справі) неустойки та зобов’язання повернути цінності до держрезерву.

Позивач письмово заперечив доводи відповідача і вказав, що при зменшенні розміру позовних вимог по даному спору, позивач врахував вимоги рішення господарського суду м. Києва від 16.12.02. по справі №02-2-17/2196-1/160Т і предмет даного спору інший ніж був у 2002 році (щодо якого і постановлене рішення господарським судом м. Києва).

В засіданні суду 15.11.07. представник відповідача надав до матеріалів справи листа від 31.10.07. №1-16/271, яким повідомив суд про фінансування Державного підприємства "Свердловантрацит", м. Свердловськ Луганської області з державного бюджету України у розмірі 39,19% валового доходу. Проти вимог позивача щодо повернення матеріальних цінностей до державного матеріального резерву (за вказаним переліком з 16 найменувань) відповідач не заперечив. Усним клопотанням представник відповідача просив суд зменшити заявлену до стягнення неустойку при постановленні рішення.

Доповненням до відзиву від 26.11.07. №12/8-94 відповідач проти позову заперечує з підстав того, що відсутній договір на зберігання товарних цінностей у зв’язку з чим матеріальні цінності до резерву не були надані. Також відповідач вказує на відсутність рішення позивача про застосування до відповідача фінансових санкцій, яке б відповідач міг оскаржити до суду, у зв’язку з чим відповідач вважає, що позивачем не дотримано процесуальний порядок, встановлений законом.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представників сторін, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

На відповідальному зберіганні у Державного підприємства "Свердловантрацит", м. Свердловськ Луганської області знаходяться матеріальні цінності мобілізаційного резерву, управління яким здійснює державний комітет України з державного матеріального резерву (позивач), що є правонаступником Державного агентства з управління державним матеріальним резервом, відповідно до Указу Президента України від 07.08.2001 №603/2001, та діє на підставі Положення про Державний комітет України з державного матеріального резерву, затвердженого Постановою КМУ від 08.06.2006 № 810 (далі - Положення).

Згідно Закону України «Про державний матеріальний резерв»від 24.01.97. №51/97-ВР, «Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями», затвердженого постановою КМУ від 08.10.97. №1129 відповідач зобов’язаний зберігати матеріальні цінності мобілізаційного резерву, управління яким здійснює Державний комітет України з державного матеріального резерву (позивач).

Позивач здійснює відповідно до законодавства контроль за виконанням підприємствами - відповідальними зберігачами незалежно від форми власності - зобов'язань щодо зберігання, освіження (поновлення) матеріальних цінностей державного резерву, за дотриманням порядку їх відпуску, своєчасним поверненням позичених матеріальних цінностей, а також за відповідністю цінностей затвердженій номенклатурі, встановленим стандартам і технічним умовам.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про державний матеріальний резерв»від 24.01.97. №51/97-ВР державний матеріальний резерв є недоторканим і може використовуватись лише за рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, права та обов'язки можуть виникати з адміністративних актів, зокрема з актів планування. Таким адміністративним актом є, зокрема, номенклатура накопичення матеріальних цінностей, відповідно до якої відповідачу було встановлено мобілізаційне завдання щодо зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву у кількості та асортименті, що у ній зазначені.

Згідно п.4ст.11 Закону України „Про державний матеріальний резерв" перелік підприємств, установ і організацій усіх форм власності, що виконують відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву, номенклатура та обсяги їх накопичення визначаються мобілізаційними та іншими спеціальними планами. Підприємства, установи і організації всіх форм власності, яким встановлені мобілізаційні та інші спеціальні завдання, зобов'язані забезпечити розміщення, зберігання, своєчасне освіження, заміну, а також відпуск матеріальних цінностей із державного резерву згідно із зазначеними завданнями власними силами. Таким чином, підприємства зберігають матеріальні цінності мобілізаційного резерву на підставі мобілізаційного завдання, яке затверджується Кабінетом Міністрів України та доводиться до підприємства.

Факт закладення матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на відповідальне зберігання до відповідача підтверджується Номенклатурою накопичення матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, затвердженою наказом ВО "Ворошиловградвуглепром" від 23.06.1988 № 3сс та рішенням господарського суду м. Києва від 16.12.02. №02-2-17/2196-1/160Т.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.1998 №100-03 «Положення про особливості формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями мобрезерву», «Положення про мобілізаційний резерв», затвердженого постановою ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 29.09.1969 - мобілізаційний резерв матеріальних цінностей створюється підприємствами в мирний час відповідно до встановлених мобілізаційних завдань. Норми накопичення матеріальних цінностей встановлюються за номенклатурами та обсягами, визначеними міністерствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади.

Указом Президента України від 14.11.1995 № 1039/95 «Про заходи щодо поліпшення роботи з мобілізаційної підготовки народного господарства України»визначено, що підприємства, установи, організації всіх форм власності у разі зміни форми власності, власника, організаційної форми підприємницької діяльності чи підпорядкованості, виконують раніше визначене їм мобілізаційне завдання.

Таким чином, відповідачем, згідно з затвердженою Номенклатурою накопичення матеріальних цінностей, отримано мобілізаційне завдання (державне замовлення) на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Відповідно до ст. 4, 151, 154 Цивільного кодексу УРСР, що кореспондуються із ст. ст. 11, 936, 937, 938 Цивільного кодексу України, між Позивачем та відповідачем виникли договірні відносини зі зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Як було вказано вище, ст. 12 Закону України «Про державний матеріальний резерв»встановлено, що державний резерв матеріальних цінностей є недоторканим і може використовуватись лише за рішенням Кабінету Міністрів України.

Рішенням господарського суду м. Києва від 16.12.02. №02-2-17/2196-1/160Т встановлено факт самовільного відчуження відповідачем матеріальних цінностей і зобов’язано повернути неправомірно використані цінності до матеріального резерву та стягнуто санкції за порушення закону.

Позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою про повернення матеріальних цінностей до державного матеріального резерву (за вказаним переліком з 16 найменувань), що є різницею між зазначеною в позові кількістю матеріальних цінностей та кількістю, що підлягає поверненню на підставі рішення господарського суду м. Києва від 16.12.02. №02-2-17/2196-1/160Т, та стягнення штрафу в сумі 2906151,68грн., що є 100% вартістю матеріалів по цінам на 12.11.04. –на момент проведення перевірки відповідача, і пені 1507022,06грн.

З рішення господарського суду м. Києва від 16.12.02. №02-2-17/2196-1/160Т вбачається, що відповідач заперечував з тих самих підстав, які вказані у доповненні до відзиву і по даній справі.

Згідно з ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знов при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, доводи відповідача про не укладення договорів та відсутність рішення позивача про застосування до відповідача фінансових санкцій спростовуються вимогами Закону України «Про державний матеріальний резерв», ст.ст.41,154 ЦК УРСР від 1963 року.

В результаті перевірки, зафіксованої актом перевірки від 12.11.2004. Східного контрольно-ревізійного відділення Держкомрезерву, встановлено факти незабезпечення збереження матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на суму 8358647,21грн.

Вартість матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, збереження яких було не забезпечено відповідачем, встановлена виходячи з цін, що діяли на момент проведення перевірки, тобто станом на 12.11.2004. При визначенні ціни на самовільно використані матеріальні цінності Позивач користувався висновком незалежного експерта-оцінювача Авраменко Олександра Андрійовича, який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності ФДМУ від 25.04.2005 № 3335/05, та ДП „Укррезерв", що входить до системи державного резерву України.

Факти незабезпечення збереження матеріальних цінностей державного резерву свідчать про неналежне виконання своїх зобов'язань відповідачем, що передбачені ст. 936, 942, 949 Цивільного кодексу України, Законом України «Про державний матеріальний резерв», Положенням про особливості формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями мобілізаційного резерву, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.1998 № 100-03, Положенням про мобілізаційний резерв, затвердженим постановою ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 29.09.1969 та інших нормативних актів, які регулюють порядок здійснення операцій по відповідальному зберіганню матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Станом на 17.10.2007. зазначені матеріальні цінності до державного резерву повернуті не були у повному обсязі (щодо яких цінностей відсутнє рішення суду).

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач несе відповідальність за операції з матеріальними цінностями державного резерву згідно з Законом України "Про державний матеріальний резерв".

За неналежне виконання зобов'язань ст. 230 Господарського кодексу України передбачає відповідальність у вигляді сплати неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України сплата неустойки регулюється договором або законом.

Відповідно до п. 10 ст. 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв»у разі незабезпечення збереження матеріальних цінностей державного резерву, в тому числі їх самовільного відчуження, з юридичних осіб, на відповідальному зберіганні яких перебувають ці матеріальні цінності, стягується штраф у розмірі 100% від вартості, виходячи з їх ринкової ціни на день визначення факту відсутності (самовільного використання), а також пеня з вартості відсутнього їх обсягу за кожен день до повного повернення матеріальних цінностей.

Оскільки вартість матеріальних цінностей мобілізаційного резерву станом на 12.11.2004 складає 2 906151,68грн, то 100% штрафу становить 2906151,68грн.

Відповідно до п. 16 ст. 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв" пеня обчислюється з вартості самовільно використаних матеріальних цінностей, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ. Пеня за період з 12.11.04. до 17.10.07. складає 1507022,06грн. Збільшення позивачем періоду, за який нараховано пеню при зменшенні позову, не порушує правил ст.22 ГПК України, оскільки позов зменшено за сумою.

Таким чином, відповідач зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 2906151,68грн. та пеню в розмірі 1507022,06грн., а всього 4413173,74грн. до Державного бюджету України, тому позовні вимоги про стягнення даних сум підлягають задоволенню.

Зменшені позовні вимоги про зобов’язання повернути до державного матеріального резерву матеріальних цінностей підлягають задоволенню.

Тому слід зобов’язати відповідача повернути до державного матеріального резерву наступні матеріальні цінності:

№ п/п

Найменування

Один. виміру

Кількість

1

Рейки залізничні вузької колії

тонн

96,221

2

Балки та швелери

тонн

21,85

3

Сталь сортов.констр.

тонн

17,463

4

Сталь бурова

тонн

0,7

5

Накладки та підкладки

тонн

20,39

6

Болти колійні

тонн

0,806

7

Костилі колійні

тонн

9,1

8

Труби нафтопровод.

електр.зварні

тонн

55,89

9

Труби водо-казопровідні

тонн

65,533

10

Кабель шлангов.врубов

км

12,282

11

Кабель контрольн.

км

2,936

12

Бронекабель

км

19,143

13

Канати сталеві

тонн

4,798

14

Стрічка конвеєрна

тис.м.

0,49

16

Труби вентиляційні

Тис.м

1,72

17

Руднічна стойка

Тис.куб.м

7,0

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.22,33,34,35,49, 82, 84, 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства "Свердловантрацит", м. Свердловськ Луганської області, вул. ім. Енгельса, 1, ідентифікаційний код 3235569 на користь Державного бюджету України на рахунок № 0011, отримувач: Шевченківський РВДК у м. Києві, ідентифікаційний код 26077968, банк отримувача: УДК у м. Києві, МФО 820019, штраф 2906151,68грн., пеню 1507022,06грн. Наказ видати позивачу.

3.          Зобов'язати Державне підприємство "Свердловантрацит", м. Свердловськ Луганської області, вул. ім. Енгельса, 1, ідентифікаційний код 3235569, негайно - після набрання цим рішенням законної сили - повернути до державного матеріального резерву наступні матеріальні цінності:

№ п/п

Найменування

Один. виміру

Кількість

1

Рейки залізничні вузької колії

тонн

96,221

2

Балки та швелери

тонн

21,85

3

Сталь сортов.констр.

тонн

17,463

4

Сталь бурова

тонн

0,7

5

Накладки та підкладки

тонн

20,39

6

Болти колійні

тонн

0,806

7

Костилі колійні

тонн

9,1

8

Труби нафтопровод.

електр.зварні

тонн

55,89

9

Труби водо-казопровідні

тонн

65,533

10

Кабель шлангов.врубов

км

12,282

11

Кабель контрольн.

км

2,936

12

Бронекабель

км

19,143

13

Канати сталеві

тонн

4,798

14

Стрічка конвеєрна

тис.м.

0,49

16

Труби вентиляційні

Тис.м

1,72

17

Руднічна стойка

Тис.куб.м

7,0

Наказ видати позивачу.

4.          Стягнути з Державного підприємства "Свердловантрацит", м. Свердловськ Луганської області, вул. ім. Енгельса, 1, ідентифікаційний код 3235569 а користь Державного бюджету України на рахунок 006 банк ГУДКУ в Луганській області, одержувач УДК у м.Луганську ГУ ДКУ у Луганській області МФО 804013 ОКПО 24046582 код бюджетної класифікації 22090200 символ звітності банку 095 державне мито у сумі 9046,07грн. за майнові вимоги, за немайнові вимоги в сумі 30,15грн. Наказ видати державній податковій інспекції у м. Свердловську.

5.          Стягнути з Державне підприємство "Свердловантрацит", м. Свердловськ Луганської області, вул. ім. Енгельса, 1, ідентифікаційний код 3235569 на користь Державного бюджету України на рахунок 0006 банк ГУДКУ в Луганській області одержувач УДК у м.Луганську, МФО 804013 ОКПО 24046582 код бюджетної класифікації 22050000 символ звітності банку 259 витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 41,86грн. Наказ видати державній податковій інспекції у м. Свердловську.

26 листопада 2007 було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України підписано 03.12.07.

Суддя                                                                                Р.М. Шеліхіна