ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 березня 2007 р.

№ 37/223-06

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Удовиченко О.С.-головуючого

Панової І.Ю.,

Хандуріна М.І.

розглянувши касаційні подання

Заступника прокурора Харківської
області та Первомайського міжрайонного
прокурора Харківської області

на постанову

Харківського апеляційного господарського
суду від 04.12.2006

у справі  господарського суду

№  37/223-06 Харківської області

за позовом

Первомайського міжрайонного  прокурора Харківської області  в інтересах держави в особі Первомайської
міської ради Харківської області

до

1.          ВАТ "Первомайський завод
будівельних виробів" 2.
СПД ФО ОСОБА_2. 3.          СПД
ФО ОСОБА_1

3-тя особа

Регіональне відділення ФДМ
України  по Харківській області

про

визнання угоди купівлі-продажу
недійсною

за
участю представників сторін:

прокурор -Громадський С.О.

ВСТАНОВИВ:

У справі оголошувалась перерва з
06.03.2007 по 13.03.2007.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 18.09.2006 у справі № 37/223-06 (суддя Доленчук Д. О.)
визнано недійсним договір купівлі-продажу від 06.11.2004 року 919/1000 частки
житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ВАТ
„Первомайський завод будівельних виробів” та суб'єктами  підприємницької діяльності фізичними особами ОСОБА_2та
ОСОБА_1. Припинено провадження у  справі
відносно Відкритого акціонерного товариства „Первомайський завод будівельних
виробів"

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 04.12.2006 у справі № 37/223-06 (судді: Шутенко І.А.,
Бабакова Л.М., Твердохліб А.Ф. ) апеляційну скаргу задоволено , рішення
господарського суду Харківської області від 18.09.2006 у справі № 37/223-06
скасовано, в позові відмолено.

Не погоджуючись з вказаною постановою
Заступник прокурора Харківської області та Первомайський міжрайонний  прокурор Харківської області внесли до Вищого
господарського суду України касаційні подання в який просять скасувати
постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.12.2006 у справі
№ 37/223-06 , а рішення господарського суду Харківської області від 18.09.2006
у справі № 37/223-06 залишити в силі.

Касаційні подання мотивовані
порушенням з боку суду апеляційної інстанції норм ст.26 Закону України
" Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом",  а також норм
ч.2.  ст.822 ЦК України.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України , переглянувши в касаційному порядку  рішення місцевого та постанову апеляційного
господарського суду,  на підставі
встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом
першої  та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права вважає, що існують правові підстави для
часткового задоволення касаційних подань, виходячи з такого:

- як встановлено судами попередніх
інстанцій, 06.11.2004 року між підприємством -банкрутом відкритим акціонерним
товариством „ Первомайський завод будівельних виробів” та суб'єктами  підприємницької діяльності фізичними особами
ОСОБА_2та ОСОБА_1, був укладений договір купівлі-продажу 919/1000 частки
житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Укладений Договір був посвідчений
приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі під НОМЕР_1

Відповідно до вимог ст. 26 діючого
на момент укладання договору Закону України „ Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом”, до ліквідаційної маси включаються усі
види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на
праві власності або повного господарського відання на дату відкриття
ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, за винятком
об'єктів  державного житлового фонду, в
тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів  комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства
підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до
комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і
фінансуються в установленому порядку.

Місцевий господарський суд
встановив, що ліквідаторами у ліквідаційну масу було включено гуртожиток, який
був заселений на момент купівлі-продажу, були порушені правила продажу майна
банкрута, наймачі були  позбавлені права
на придбання у власність житлових приміщень у яких вони мешкають.

Апеляційний  господарський суд не  погодившись з висновками місцевого
господарського суду, встановив , що
позивачем не доведено факт  того,
що спірне приміщення належить до державного житлового фонду. Суд апеляційної
інстанції посилається на свідоцтво про право власності на житловий будинок ,
видане виконкомом Первомайської міської ради Харківської області від
21.12.2001  на підставі рішення цього ж
виконкому від 19.12.2001 спірний будинок належить на праві власності ВАТ  ВАТ "Первомайський завод будівельних
виробів".

Однак, Колегія суддів Вищого
господарського суду України зазначає, що в матеріалах справи відсутнє  свідоцтво про право власності на житловий
будинок , видане виконкомом Первомайської міської ради Харківської області від
21.12.2001 на підставі рішення цього ж виконкому від 19.12.2001, в зв'язку з
чим неможливо надати правову оцінку доказу, на який посилається суд апеляційної
інстанції.

Отже, суди попередніх інстанцій, в
порушення вимог ст.ст.33,38,43 ГПК України
не встановили правовий статус
спірного майна , та не дослідили первинні правовстановлюючі документи.

Крім того, судові акти попередніх
інстанцій прийняті  стосовно прав і
обов'язків фізичних осіб -наймачів житла, яких,
не було залучено до участі у справі, що згідно з вимогами ст.111-10 ГПК
України,  є в будь-якому випадку
підставою для скасування рішення або постанови апеляційного господарського
суду, судами не з'ясовані правові підстави щодо   користування спірним  житловим будинком вказаних фізичних осіб, в
зв'язку з чим не з'ясоване питання чи
скористалися мешканці вказаного будинку правом приватизації житлових
приміщень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд, керуючись законом, всебічно, повно і об'єктивно розглядає в
судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності.

Згідно з ст. 47 ГПК
України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх
обставин справи.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що судові акти попередніх інстанцій
винесені з порушенням вимог ст.43 ГПК України при неповному з'ясуванні
фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1115
ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої
інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх
встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Вищенаведене свідчить
про неповноту дослідження  судами
попередніх  інстанцій обставин справи, що
мають  значення для розгляду справи.

Положеннями ст. 1117 ГПК
України передбачено, що касаційна інстанція не має права встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На підставі наведеного та
враховуючи межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови і
рішення  та направлення справи на новий
розгляд господарському суду Харківської області.

Керуючись статтями 1117,
1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні подання Заступника
прокурора Харківської області та Первомайського міжрайонного  прокурора Харківської області задовольнити
частково.

Рішення господарського суду Харківської
області від 18.09.2006 та постанову Харківського апеляційного господарського
суду від 04.12.2006 у справі № 37/223-06 скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду Харківської області .

Головуючий                                                                           О.С.
Удовиченко

Судді                                                                                            І.Ю.
Панова

М.І.
Хандурін