ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.12.07 р.                     Справа № 39/354пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання Бахрамовійй А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Закритого акціонерного товариства “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк

До відповідачів:

Відкритого акціонерного товариства “Донецький металургійний завод” м. Донецьк

Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” м. Донецьк

про: визнання права власності та спонукання до вчинення певних дій

За участю представників сторін:

від позивача: Мельник Н.В. – довіреність № 2від 02.01.2007 р.;

від відповідача1: Чумков Н.В. – за довіреністю;

від відповідача2 Коченкова А.В. – за довіреністю;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів, Відкритого акціонерного товариства “Донецький металургійний завод” м. Донецьк та Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” м. Донецьк, про визнання права власності на будівлю побутового корпусу обжимного цеху загальною площею 6028,3 кв.м. за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченко, 122, обжимний цех та зобов’язання КП “Бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності на будівлю побутового корпусу обжимного цеху загальною площею 6028,3 кв.м. за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченко, 122, обжимний цех за Закритим акціонерним товариством “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)”.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на акт приймання-передачі внеску від 10.06.1999 р., установчі документи, розпорядження Донецького міського голови № 97 від 28.01.2000 р., № 228 від 16.01.2001 р., договір оренди земельних ділянок № 501967 від 15.02.2005 р., лист № 8 від 20.01.2006 р., технічний паспорт.

Відповідач1 надав відзив на позов, підтвердив факт передання спірної будівлі в якості внеску до статутного фонду підприємства - позивача, однак пояснив, що право власності на будівлю не було своєчасно перереєстроване за позивачем.

Відповідач2 в судове засідання з’явився, та заперечив проти позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

Розпорядженням Донецького міського голови № 975 від 06.07.1999 р. проведено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю “Істіл-ДМЗ” та зареєстровано статут останнього, затверджений протоколом загальних зборів засновників Товариства № 1 від 09.06.1999 р.

Відповідно до п. 6.1 Статуту Дочірнім підприємством “ДМЗ-Сталь” ВАТ Донецький металургійний”, як засновником Товариства, у вигляді внеску до статутного фонду було передано основні засоби на суму 29 186 826 грн. у тому числі будівлі, споруди та виробниче обладнання, серед яких є і спірна будівля обжимного цеху.

Факт передачі майна підтверджується актом приймання-передачі від 10.06.1999 р., а ідентифікація спірного об’єкту можлива на підставі додатку № 1 до акту-приймання-передачі та технічного паспорту КП “Бюро технічної інвентаризації м. Донецька”.

За змістом ст.12 Закону України "Про господарські товариства", ст. 66 Господарського кодексу України ст.115 Цивільного кодексу України майно передане засновниками і учасниками у власність товариства, є власністю товариства.

Відповідно до розпоряджень Донецького міського голови № 97 від 28.01.2000 р., № 228 від 16.01.2001 р. ТОВ “Істіл-ДМЗ” перереєстроване у ЗАТ “Істіл-ДМЗ”, а згодом і у ЗАТ “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк.

16.02.2001 р. на підставі рішення виконавчого комітету Донецької міської ради було проведено державну реєстрацію юридичної особи ЗАТ “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк, з внесенням запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР за № 0003973

Частиною 5 ст. 59 ГК України визначено, що у разі перетворення одного суб'єкта господарювання в інший до новоутвореного суб'єкта господарювання переходять усі майнові права і обов’язки попереднього суб'єкта господарювання, що і мало місце у даному випадку.

За таких обставин безсумнівним є перехід до Товариства, всіх прав та обов’язків, що були дійсними для реорганізованого підприємства, відповідно позивач в силу норм ст.12 Закону України "Про господарські товариства", ст. 66 Господарського кодексу України ст.115, 316-317, 328 Цивільного кодексу України, – є добросовісним набувачем та власником спірної будівлі, отриманої на підставах, що передбачені законом.

У встановленому законом порядку позивачем на підставі договору оренди земельних ділянок № 501967 від 15.02.2005 р. отримано у платне строкове користування для експлуатації існуючих будівель та споруд копрового, обжимного та електросталеливарного цехів 12 земельних ділянок несільськогосподарського призначення загальною площею 522481 кв.м., у тому числі і під спірним об’єктом.

Позивач на час розгляду справи володіє, користується та розпоряджається вказаним майном.

У відповідності до ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами ст. 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих представниками сторін пояснень, порушення прав позивача полягає у невизнанні за ним права власності на спірну будівлю та відмові реєструючого органу від реєстрації права власності.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що позивач в силу ст. ст. 16, 391 ЦК України мав право звертатися до суду за захистом свого права власності.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на будівлю побутового корпусу обжимного цеху загальною площею 6028,3 кв.м. за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченко, 122, обжимний цех, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Наразі не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов’язання КП “Бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності на будівлю побутового корпусу обжимного цеху загальною площею 6028,3 кв.м. за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченко, 122, обжимний цех за Закритим акціонерним товариством “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)”, оскільки позивачем не доведено суду наявності фактів невизнання або оспорювання з боку відповідача2 права власності на спірне майно.

Наразі всупереч статей 1 та 2 ГПК України, на час подання позову, право власності позивача на спірне майно відповідачем2 не було порушене, а також не піддавалося оспорюванню або невизнанню з його боку, тому позивач не мав права звертатися до КП “БТІ м. Донецька” з подібним позовом.

Судові витрати за клопотанням позивача покладаються на нього.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 328, 376 ЦК України, ст. 115 ГК України, керуючись ст.ст.22, 33, 41, 43, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк – задовольнити частково.

Визнати за закритим акціонерним товариством “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк право власності на будівлю побутового корпусу обжимного цеху загальною площею 6028,3 кв.м. за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченко, 122, обжимний цех.

В іншій частині позовних вимог – відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Морщагіна Н.С.