ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.12.07                                                                                           Справа  № 21/276

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ “Інвестиційний консорціум “Вихор” від 26.11.2007 р. № 62-ю

на рішення Господарського суду Львівської області від 15.11.2007 р.

у справі № 21/276

за позовом ТзОВ “Інвестиційний консорціум “Вихор”, м.Львів

до Львівської міської ради, м.Львів

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) ВАТ “Агрофірма “Провесінь”, м.Львів

2) ТзОВ “Провесінь-Ю.М.М.”, м.Львів

про скасування ухвали Львівської міської ради № 815 від 10.05.2007 р. “Про користування ТзОВ “Провесінь-Ю.М.М.” земельною ділянкою на вул.Личаківській, 201 у м.Львові”

За участю представників:

від позивача –не з”явився;

від відповідача –Оліярник Р.І. (начальник відділу правового забезпечення, довіреність № 2 вих-208 від 25.05.2007 р. в матеріалах справи);

від третьої особи-1 – не з”явився,

від третьої особи-2 –Чорній М.В. (адвокат, довіреність № 48 від 15.10.2007 р. в матеріалах справи, а.с.27),

Карбовнік І.М. (юрисконсульт, довіреність № 54 від 15.11.2007 р. в матеріалах справи, а.с.26)

Представникам відповідача та третьої особи-2 роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.ст.22, 27 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки ні відповідач, ні третя особа-2 не заявляли клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перегляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2007 р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.11.2007 р. у справі № 21/276 (суддя Масловська Л.З.) у задоволенні позову відмовлено повністю за недоведеністю та безпідставністю.

Позивач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, з підстав неповного з”ясування обставин справи.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що лист-згода про передачу орендних прав поступив до Львівської міської ради раніше на 4 місяці; ВАТ “Агрофірма “Провесінь” в особі в.о. голови правління не дає можливості позивачу як акціонеру скликати  збори щодо заслухання звіту про господарську діяльність, а укладає договір купівлі-продажу майна міні-ринку “Провесінь” по вул.Личаківській, 201, де покупцем майна виступає ТзОВ “Провесінь-Ю.М.М.”, цим самим зупиняючи власну діяльність, яка в останній час є збитковою; відповідні дії голови правління ВАТ “Агрофірма “Провесінь” вчинені на користь ТзОВ “Провесінь-Ю.М.М.”, засновниками якої є його родичі і ін.

25 грудня 2007 року (перед початком судового засідання) до Львівського апеляційного господарського суду поступило клопотання від позивача про відкладення перегляду справи в зв”язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання через зайнятість його в іншому судовому процесі (вх. № 10828).

Представники відповідача та третьої особи-2 заперечили проти даного клопотання.

Розглянувши подане клопотання, заслухавши думки інших учасників судового процесу, суд апеляційної інстанції відмовляє в його задоволенні, оскільки, по-перше, останнє не є документально обгрунтоване та не містить додаткових доказів, які б перешкодили розгляду апеляційної скарги суті, по-друге, ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.12.2007 р. явка сторін і третіх осіб не визнавалася обов”язковою, а на власний розсуд. За таких обставин колегія суддів вважає за доцільне переглянути оскаржуване рішення у відсутності представника позивача, третьої особи-1 за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ВАТ “Агрофірма “Провесінь” користувалось на підставі договору оренди земельною ділянкою пл. 0,05 га за адресою: м.Львів, вул.Личаківська, 201.

Листом № 897 від 14.09.2006 р. ВАТ “Агрофірма “Провесінь” надало згоду на вилучення зазначеної земельної ділянки на користь ТзОВ “Провесінь-Ю.М.М.” (а.с.20).

Спірною ухвалою № 815 від 10.05.2007 р. “Про користування ТзОВ “Провесінь-Ю.М.М.” земельною ділянкою на вул.Личаківській, 201 у м.Львові” відповідач вилучив за згодою з користування ВАТ “Агрофірма “Провесінь” земельну ділянку пл. 0,05 га на вул. Личаківській, 201 у м.Львові, розірвав із ВАТ “Агрофірма “Провесінь” договір оренди землі, зарахував дану земельну ділянку до земель міста, вирішив передати її ТзОВ “Провесінь-Ю.М.М.” в оренду терміном на п”ять років і зобов”язав зазначене товариство укласти з Львівською міською радою відповідні договори (а.с.11).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи-2, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 15.11.2007 р. у справі № 21/276 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “Інвестиційний консорціум “Вихор” - без задоволення.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.4 Європейської хартії місцевого самоврядування, підписаної у Страсбурзі 15 жовтня 1985 року та ратифікованої Україною на підставі Закону № 452/97-ВР від 15 липня 1997 року, органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції, і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивачів у справі.

Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

Статтею 23 Господарського кодексу України передбачено, що органи   місцевого    самоврядування    здійснюють    свої повноваження  щодо  суб'єктів  господарювання  виключно  в  межах, визначених Конституцією  України,  законами  про місцеве   самоврядування   та  іншими  законами,  що  передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві  та Севастополі,  іншими  законами.  Органи  місцевого  самоврядування можуть здійснювати  щодо  суб'єктів  господарювання  також  окремі повноваження органів виконавчої влади, надані їм законом. Відносини  органів  місцевого  самоврядування з суб'єктами господарювання   у   випадках,   передбачених   законом,    можуть здійснюватися також на договірних засадах. Правові   акти   органів   та   посадових  осіб  місцевого самоврядування,  прийняті в межах їх повноважень,  є обов'язковими для   виконання   усіма  учасниками  господарських  відносин,  які розташовані  або  здійснюють  свою   діяльність   на   відповідній території.

Відповідно до п.“а” ч.1 ст.141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 34 ч.1 ст.26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” № 280/97-ВР з наступними змінами та доповненнями (далі –Закон № 280/97-ВР), ст.12 Земельного кодексу України виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується, зокрема, питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону № 280/97-ВР вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією міських рад.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, листом № 897 від 14.09.2006 р. ВАТ “Агрофірма “Провесінь” надало згоду на вилучення земельної ділянки пл. 0,05 га за адресою: м.Львів, вул.Личаківська, 201 на користь ТзОВ “Провесінь-Ю.М.М.” (а.с.20).

В силу ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, що позивачем не було зроблено. У матеріалах справи відсутні будь-які докази прав ТзОВ “Інвестиційний консорціум “Вихор” на спірну земельну ділянку.

Крім того, покликання апелянта на порушення його прав як акціонера у зв”язку з укладанням договору купівлі-продажу майна міні-ринку “Провесінь” по вул.Личаківській, 201 у м.Львові є безпідставні, документально необгрунтовані. Крім того, акціонер не наділений суб”єктивним правом щодо здійснення повноважень власника майна товариства.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оспорювана ухвала прийнята Львівською міською радою  відповідно до вимог чинного законодавства України та визначеній законом компетенції, а також не порушує прав і охоронюваних законом інтересів позивача по справі.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 15.11.2007 р. у справі № 21/276 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “Інвестиційний консорціум “Вихор” - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                                                                                       М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                         Н.А.Галушко

Суддя                                                                                                      Г.В.Орищин