СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

24 грудня 2007 року

Справа № 2-2/7279-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Плута В.М.,

за участю представників сторін:

представник позивача - Беседков Олександр Георгійович, довіреність № 33 від 20.07.07 - державне підприємство "Дельта-Лоцман";

представник відповідача - Климачова Людмила Сергіївна, довіреність № б/н від 06.10.05 - державне підприємство "Керченський морський торговельний порт";

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства "Дельта-Лоцман" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 4.10.2007 у справі № 2-2/7279-2007

за позовом           Державного підприємства "Дельта-Лоцман" (вул. Лягіна, 27,Миколаїв,54017)

до           Державного підприємства "Керченський морський торговельний порт" (вул. Кірова, 28,Керч,98312)

про стягнення 52356,51 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідача про стягнення 52356,51дол.США. у тому числі: заборгованості у розмірі 48311,50 дол. США, пені у розмірі 1713,41дол. США та штрафу у розмірі 2331,60 дол. США.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі правочину укладеного між сторонами відповідно до статей 207, 638 Цивільного кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України шляхом прийняття до виконання замовлень, суднам, які знаходились під агентуванням відповідача, були надані послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден.

Позивач надав відповідачу послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден у повному обсязі, що підтверджується лоцманськими квитанціями та квитанціями служби регулювання руху суден. Відповідно до діючого законодавства, боржник повинен виконати обов'язок по сплаті отриманих послуг у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, яким вважається день отримання відповідачем виставленого рахунку. Свої зобов'язання по оплаті у зазначений строк відповідач не здійснив, заборгованість з послуг лоцманського проведення та служби регулювання руху суден складає 4 8311,50 дол. США. Згідно з частиною 2 статті 231 Цивільного кодексу України, за порушення строків виконання зобов'язання зі своєчасної оплати рахунків відповідачу нарахована пеня в розмірі 0,1 відсотка вартості послуг за кожний день прострочення, яка відповідно до розрахунку становить 1713,41дол. США та штраф в розмірі 7%, що становить суму 2331,60дол. США.

Відповідач у судовому засіданні в суді першої інстанції, представив відзив на позовну заяву, у якому у частині стягнення 43928,32 дол. США просить припинити провадження у справі відповідно до п.1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, а у частині стягнення 4383,18дол. США просить позивачу відмовити тому, що ці кошти відмовляється сплатити генеральний агент, тому він просив суд залучити до участі у справі генеральних агентів наведених у клопотанні «Про залучення до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача».

Що стосується пені у сумі 1713,41дол. США та штрафу у розмірі 2331,60дол.США відповідач просив суд зобов'язати позивача здійснити перерахування мотивуючи тим, що позивачем нараховані санкції на ту суму, яка не була отримана портом від генеральних агентів, крім того позивачем на підставі пункту 2 статті 231 Господарського кодексу України на суму заборгованості нарахована пеня та додатково штраф, це нарахування на думку відповідача є помилковим, оскільки ця норма встановлює санкції за несвоєчасне виконання робіт, послуг.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції позивачем було заявлено клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення 43928,32 дол. США у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 4.10.2007 (суддя Толпиго В.І.) позов задоволено частково.

У стягненні боргу за податком на додану вартість, пені, штрафу - відмовлено.

У частині стягнення 43928,32 дол. США провадження у справі припинено у зв'язку з відсутністю предмету спору.

З відповідача на користь позивача стягнуто 439,28дол. США - державного мита та 59грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись в вказаним судовим актом, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення господарського суду прийнято внаслідок порушення та неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, а також невідповідності висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, виконаним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

На підставі правочину укладеного між сторонами відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України за заявками відповідача в період з 01.02.2007 по 28.02.2007 позивач надав відповідачу послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден.

Позивач вважає, що послуги надані на загальну суму 48311,50 дол. США, але судом встановлено, що в цю суму позивач включив 8051,94дол. США - ПДВ на надані послуги.

Після звернення позивача з позовом до суду, відповідачем сплачено 43928,32 дол. США, (що підтверджується матеріалами справи, та визнається позивачем) в тому числі 3668,76 дол. США - НДС та 40259,56 дол. США - борг за надані послуги.

У зв'язку з вищенаведеним, враховуючи клопотання позивача про припинення провадження по справі у частині стягнення 43928,32 дол. США у зв'язку із відсутністю предмету спору, в частині стягнення 43928,32 дол. США провадження у справі підлягає припиненню у зв'язку із відсутністю предмету спору.

У частині стягнення ПДВ в сумі 4383,18 дол. США позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно підпункту "є" пункту 6.5. статті 6 Закону України "Про податок на додану вартість", місцем постачання послуг персоналу по обслуговуванню морських суден, є місце надання таких послуг - борт судна, тобто територія тієї держави під прапором якої судно ходить, юрисдикція прибережної держави не розповсюджується на іноземне судно, іноземне судно, що перетинає митну територію України, заходячи в територіальні води України, зберігає за собою статус території тієї держави, під прапором якої судно знаходиться, а оскільки на іноземне судно не розповсюджується юрисдикція України, то відповідно до статті 5 Митного кодексу України, таке судно не є митною територією України. Місцем надання послуг лоцманської служби є безпосередньо борт судна, на якому знаходиться лоцман, а не акваторія по якій ходить судно, послуга з лоцманської проводки надається персоналу іноземного судна, місцем надання послуг лоцманської служби судновласникам-нерезидентам є територія іноземної держави і такі послуги згідно пункту 3.1. статті 3 Закону України "Про податок на додану вартість" не є об'єктом оподаткування ПДВ.

Відповідно до статті 26 Конвенції ООН по морському праву, ратифікованої Законом України від 03.6.1999 № 728-ХІУ іноземне судно, що проходить через територіальне море, може обкладатися тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані такому судну.

Згідно статті 127 вищенаведеної Конвенції, транзитне проходження не підлягає оподаткуванню ніяким митом та податками, зборами за винятком зборів, які стягуються за конкретні послуги, надані такому судну.

При таких обставинах, відсутні правові підстави для включення до вартості наданих послуг суми податку на додану вартість, оскільки це суперечить нормам міжнародного права.

Також, необхідно зазначити те, що відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 27.06.1996. №214 «Про затвердження Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України» сплата зборів і плати здійснюється відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». При цьому, державна належність судна і відповідно наданий йому статус під час справляння зборів і плати визначається за прапором, під яким це судно ходить, незалежно від того, хто є його власником і хто його використовує.

Слід зазначити, що Верховний Суд України у постанові від 18.07.2006 у справі № 24/280 дійшов висновку, що оскільки послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден сприяли переміщенню вантажу транзитом до кінцевого місця споживання за межами України, вони є такими, що безпосередньо пов'язані з транзитом вантажів, тому підлягають звільненню від нарахування податку на додану вартість за ставкою 20 %.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду при розгляді однієї справи, не доводяться знов при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті ж самі сторони.

Позивачем також, заявлена вимога про стягнення пені у розмірі 1713,41 дол. США та штрафу в сумі 2331,60 дол. США.

У цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає наступне: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Угода по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Однак, сторони не уклали угоду про забезпечення виконання зобов'язання у вигляді штрафу та пені у письмовій формі.

Крім того, пеня яку просить стягнути позивач у розмірі 1713,41 дол. США складається з 1427,84 дол. США - пеня на борг та 285,57 дол. США - пеня на ПДВ, а штраф у розмірі 2331,60 дол. США складається з 1943 дол. США - штраф на борг та 388,60 дол. США - штраф на ПДВ.

Із вищенаведеного випливає, що пеня у розмірі 285,57 дол. США нарахована на суму несплаченого ПДВ, штраф у розмірі 388,60 дол. США нарахований на суму несплаченого ПДВ, у зв'язку із тим, що суд прийшов до висновку, що ПДВ не підлягає стягненню, тому пеня та штраф нарахуванню та сплаті не підлягають.

Витрати по оплаті держмита відносяться на відповідача у зв'язку з тим, що відповідачем борг в сумі 43928,32 дол. США перерахований після звернення з позовом до суду, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, держмито та витрати по оплаті інформаційно-технічних послуг з цієї суми відносяться на нього.

На підставі висловленого, апеляційна інстанція вважає, що рішення господарського суду прийнято при правильному застосуванні норм законодавства, у зв'язку з чим воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 4.10.2007 у справі № 2-2/7279-2007 залишити без змін.

Апеляційну скаргу державного підприємства "Дельта-Лоцман" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.І. Гонтар

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

В.М. Плут