суд
_________________________________________
______________________________________________________________________
м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" квітня 2007 р.
Справа № 2/1761-НМ

Господарський суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Тимошенко О.М.

при секретарі Савчук С.В.

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_4(довіреність від 12.02.07)

від відповідача ОСОБА_5(довіреність від 01.03.07)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 (м. Житомир)

до ОСОБА_2 (с. Левків Житомирського району)

про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позивач звернувся з позовом до суду, зазначив, на підставі
договорів купівлі продажу від 12.06.05, приватний підприємець ОСОБА_2
зобов'язався продати, а приватний підприємець
ОСОБА_1 купити кіоск НОМЕР_1, розташований АДРЕСА_1 кіоск НОМЕР_2,
розташований АДРЕСА_2, кіоск НОМЕР_3, розташований АДРЕСА_3.

На виконання вказаних договорів позивач передав відповідачу 60000
грн. та було складено акти приймання передачі.

За домовленістю сторін кіоски залишились в користуванні
відповідача для надання йому можливості реалізувати залишок товарів.

На вимогу позивача відповідач відмовляється передати кіоски, тому
позивач просить зобов'язати відповідача передати позивачу зазначене майно.

Представник відповідача надав письмовий відзив, в якому зазначив,
що договори купівлі продажу він не укладав, гроші не отримував, жодних
документів не підписував.

На вимогу суду позивач надав письмові пояснення, в яких зазначив,
що договори, акти приймання передачі, накладні та касові ордери від імені
відповідача підписувались представником відповідача громадянкою ОСОБА_1.

В додаткових письмових запереченнях відповідач зазначив, що
договори укладені з порушенням вимог закону, так як від імені продавця договори
укладались представником, яка є дружиною покупця, тобто фактично правочин
укладений в інтересах представника продавця. Крім того, відповідач зазначив, що
при укладенні договорів представник продавця діяла з порушенням принципів
справедливості та розумності по відношенню до свого довірителя, тобто до
відповідача по даній справі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав,
представник відповідача позов не визнав.

В судовому засіданні 11.04.07
оголошувалась перерва до 18.04.07.

За клопотанням сторін справа розглянута в більш тривалий строк ніж
передбачений ст. 69 ч.1 ГПК України.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З копій трьох аналогічних договорів купівлі продажу від 12.06.05
вбачається, що приватний підприємець ОСОБА_2 зобов'язується продати, а
приватний підприємець  ОСОБА_1 купити
кіоск НОМЕР_1, розташований АДРЕСА_1 кіоск НОМЕР_2, розташований АДРЕСА_2,
кіоск НОМЕР_3, розташований АДРЕСА_3 за ціною по 20000 грн. за кожний.

З копій трьох накладних від 15.06.05 та трьох актів приймання
передачі вбачається, що на виконання зазначених договорів підприємець ОСОБА_2
передав а підприємець ОСОБА_1 прийняв зазначені кіоски.

З копій трьох квитанцій до прибуткового касового ордеру
ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що 12.06.07 підприємець ОСОБА_2 отримав від підприємця
ОСОБА_1 по 20000 грн. за кожен кіоск, всього 60000 грн.

З письмових пояснень сторін встановлено, що вищевказані договори,
накладні, акти приймання передачі, касові ордери від імені підприємця ОСОБА_2
підписувались громадянкою ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності від
23.09.04.

До суду представлена фотокопія довіреності від 23.09.04,
відповідно до якої ОСОБА_2 уповноваживОСОБА_3 представляти інтереси довірителя
по всіх питаннях його підприємницької діяльності, в тому числі укладати
договори, підписувати документи та інше.

Оригінал довіреності не представлено, так як довіреність скасована
довірителем та повернута нотаріусу, що підтвердили представники сторін.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив, що ним видавалась
така довіреність, яка була дійсною на момент укладення вищевказаних договорів,
однак довіреність видавалась лише з метою здійснення повіреним підприємницької
діяльності від імені довірителя, а продаж кіосків не є підприємницькою
діяльністю

Судом також встановлено, що громадянкаОСОБА_3 (яка укладала
договори від імені відповідача) та позивач перебувають в шлюбі з 02.07.98.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно,  набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові  на  праві
спільної  сумісної  власності, вважається,  що кожна річ, набута за час шлюбу є об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, виходячи з положень цієї норми Кодексу, укладаючи
зазначені договори, громадянкаОСОБА_3 фактично діяла в своїх інтересах, так як
набуте за договорами майно (кіоски) перейшло в спільну сумісну власність
позивача таОСОБА_3

Відповідно до ст. 238 ч.3 ЦК України представник не може вчиняти
правочин від імені особи,  яку він
представляє,  у своїх інтересах за  винятком комерційного представництва.

Відповідно до ст. 243 ч.1 ЦК України комерційним  представником
є  особа,  яка
постійно   та самостійно  виступає
представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької
діяльності.

З фотокопії довіреності, яка видана відповідачем громадянціОСОБА_3,
вбачається, що остання є комерційним представником відповідача.

Однак, як випливає з вищевказаної норми закону комерційне
представництво стосується договорів у сфері підприємницької діяльності.

Договори від 12.06.05 виходять за межі підприємницької діяльності
відповідача. Господарський суд приходить до такого висновку виходячи з
наступного.

Основним видом підприємницької діяльності відповідача є роздрібна
торгівля тютюновими виробами, що підтверджується аудиторським звітом від
29.12.06, атом перевірки від 24.05.06, копії яких долучені до матеріалів
справи, а також усними та письмовими поясненнями сторін. Для здійснення
підприємницької діяльності, тобто для торгівлі тютюновими виробами, відповідач
використовує кіоски. Торгівля кіосками не є видом підприємницької діяльності
відповідача. Провівши відчуження належних відповідачу кіосків представник
фактично позбавив свого довірителя (відповідача) можливості займатися
підприємницькою діяльністю.

Виходячи з наведеного господарський суд робить висновок, що
громадянкаОСОБА_3 представляючи інтереси відповідача при укладенні договорів
від 12.06.05 діяла не як комерційний представник.

З урахуванням викладеного господарський суд приходить до висновку,
що вищевказані договори купівлі продажу кіосків укладені з порушенням закону, а
саме ст. 238 ч.3 ЦК України, що відповідно до ст. 203 ч.1 та ст. 215 ч.1 ЦК
України є підставою для визнання їх недійсними.

Відповідно до ст. 83 ч.1 п.1 ГПК України господарський суд,
приймаючи рішення має право визнати недійсним пов'язаний з предметом спору
договір.

Господарський суд вважає за необхідне застосувати цей пункт
закону, так як зазначені договори пов'язані з предметом спору, по справі
зібрано достатньо доказів для вирішення питання про визнання їх недійсними.

При цьому господарський суд звертає увагу на те, що майно подружжя
є їх спільною сумісною, а не частковою власністю. Частка майна одного з
подружжя може бути виділена лише в порядку передбаченому законом, зокрема
статтями 67, 70, 71 Сімейного кодексу України. Тому у суду немає підстав для
визнання недійсними договорів лише в частині набуття права власності на кіоски
одним з подружжя.

Крім того, господарський суд зазначає, що в жодному з вищевказаних
договорів, накладних, актів приймання передачі чи касових ордерах відсутня
вказівка, що вони підписані від імені відповідача його представником, відсутнє
також посилання на довіреність від 23.09.04.

Також в судовому засіданні не встановлено, що відповідач схвалив
правочини (ст. 241 ч.2 ЦК України).

З урахуванням викладеного, враховуючи, що господарський суд визнає
недійсними договори купівлі продажу від 12.06.05, позовні вимоги позивача про
витребування майна є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85
ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові приватного підприємця ОСОБА_1 доприватного
підприємця ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Визнати недійсними три договори купівлі продажу від 12.06.05, за
якими приватний підприємець ОСОБА_2 зобов'язується продати, а приватний
підприємець  ОСОБА_1 купити кіоск
НОМЕР_1, розташований АДРЕСА_1 кіоск НОМЕР_2, розташований АДРЕСА_2, кіоск
НОМЕР_3, розташований АДРЕСА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня його підписання.

Дата підписання 24.04.07.

Суддя
Тимошенко О.М.

Віддрукувати: 3 примірники