ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2007 р. Справа № 9/487/07

Позивач:                     ВАТ ЕК “Миколаївобленерго” в особі філії м.Миколаєва

вул.Громадянська, 40, м.Миколаїв, 54017

Відповідачі:          1. Військова частина А-4465

вул. Аеродромна, 1, м.Миколаїв, 54056

2. Квартирно - експлуатаційний відділ м.Миколаєва

пр.Мира,62-А, м.Миколаїв, 54056

Суддя Філінюк І.Г.

ПРИСУТНІ:

Від позивача           – Крижановська І.М., дор.023/06-790 від 20.11.06р.

Від відповідача 1          – Cаламатін О.В., дор. №1/89/455 від 30.04.2007р.

Від відповідача 2 - Івкін О.М., дор. № 1717 від 01.11.2006р.

СУТЬ СПОРУ: стягнення в солідарному порядку 117 720,21грн., з яких: 108 623,56грн. основного боргу за активну електроенергію за договором № 44/3890 від 22.11.2005р. за термін з вересня 2006р. по травень 2007р. та 9096,65грн. пені.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З наданого відповідачем ІІ відзиву вбачається, що згідно рішення господарського суду по справі № 4/505/06 від 28.03.2007р., борг за активну електроенергію за термін з вересня по грудень 2006р. за відповідачем І відсутній. Отже, за таких обставин не обґрунтовано термін початку нарахування пені з 01.12.2006р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

22.11.2005р. позивач та в/ч А-4465 уклали договір № 44/3890 про постачання електричної енергії і про технічне забезпечення електропостачання споживача, згідно якого позивач повинен був відпускати електроенергію, а відповідач виконувати оплату спожитої електроенергії щомісячно та у визначені договором строки. Оскільки позивач свої обов”язки, щодо поставки електроенергії виконав, а відповідач 1 за спожиту електроенергію з вересня 2006р. по травня 2007р. розрахувався з порушенням умов договору, позивач просить стягнути з відповідача 108 623,56грн. основного боргу та 9096,65грн. пені.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.3.2, 3.3 договору № 44/3890 від 22.11.2005р., відповідач був зобов’язаний здійснювати оплату за використану електричну енергію, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період відповідно до встановлених засобів обліку електроенергії, класу споживання та за діючими на період розрахунку тарифами, з урахуванням податку на додану вартість у розмірі 20%, виключно у грошовій формі, а також знімати та представляти за встановленою формою показання розрахункових електролічильників щомісячно 20 числа.

На виконання умов договору позивач за термін з вересня 2006р. по травень 2007р. відпустив відповідачу І активної електроенергії у кількості 2 717 054кВт.г. на загальну суму 1 006 344,53 грн., що підтверджується актами про використану електроенергію, вставленими рахунками та розгорнутим розрахунком.

Пункт 1 додатку № 10 договору № 44/3890 від 22.11.2005р. передбачає, що споживач зобов’язується робити щомісячні авансові платежі за електроенергію у межах величини 100% місячного електроспоживання до 15 числа.

Між тим, 10.01.2006р. сторони склали тристоронній договір поруки №44/3890/п, згідно якого відповідач ІІ зобов’язується оплатити борг за бюджетну електроенергію враховуючи ПДВ, який склався станом на 01.01.2006р. по активній енергії в сумі 17840,87грн. по договору на користування електроенергією № 44/1458 від 27.07.2000р. та з 01.01.2006р. оплачувати поточну реактивну та за активну бюджетну електроенергію відповідача І за рахунок загального фонду в межах бюджетних призначень за наявністю виділених асигнованій.

Пунктом 1.1. та 1.2. договору поруки передбачено, що відповідач ІІ поручається перед позивачем за виконання відповідачем І свого обов’язку по сплаті боргу за бюджетну електроенергію з ПДВ, який склався станом на 01.01.2006р. по договору на користування електроенергією № 44/1461 від 27.08.2005р. та з 01.01.2006р. оплачувати поточну реактивну та за активну бюджетну електроенергію відповідача І в межах бюджетних призначень за наявністю виділених асигнованій.

Пунктом 1.3. договору поруки передбачено, що відповідач ІІ відповідає перед позивачем в строк не пізніше 31.12.2006р. за порушення зобов’язань шляхом перерахування грошових коштів на рахунки позивача.

Відповідно до п. 1.6. позивач в разі невиконання відповідачем І зобов’язань надсилає відповідачу ІІ вимогу про сплату заборгованості.

Отже, грошові зобов’язання відповідача І перед позивачем припинились згідно ч. 1 ст. 604 ЦК України за домовленістю сторін.

Відповідач ІІ розраховувався з позивачем за активну електроенергію несвоєчасно та неповністю, сплативши 897 720,97грн., що підтверджується банківськими виписками.

Отже, заборгованість відповідача І за спожиту електроенергію станом на 01.07.2007р. склала 108 623,56грн., що позивач підтвердив довідкою про розподіл заборгованості, розгорнутим розрахунком.

Однак, згідно акту звірки взаєморозрахунків, підписаного представниками позивача та відповідача І (а.с. 60), станом на 01.07.2007р. заборгованість склала 49 440,16грн., а згідно акту звірки станом на 01.11.2007р. заборгованість сплачена повністю у липні 2007р. в сумі 57 859,13грн. Отже, заборгованість за період вересень 2006р. по травень 2007р. відсутня. Крім того, рішенням господарського суду по справі № 4/505/06 від 28.03.2007р. встановлено, що борг за активну електроенергію за термін з вересня по грудень 2006р. відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 35 ГПК факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, в позові в частині основного боргу слід відмовити.

Крім того, позивачем на підставі п. 5.1. договору № 44/3890 від 22.11.2005р. за термін з 01.12.2006р. по 01.06.2007р. нараховано пеню в сумі 9096,65 грн.

Однак, грошові зобов’язання відповідача І перед позивачем припинились згідно ч. 1 ст. 604 ЦК України за домовленістю сторін, в позові до відповідача І в частині стягнення пені слід відмовити.

Взаємовідносини між позивачем та відповідачами регулюються положеннями ст. 553-559 ЦК України про поруку.

Позов заявлено на підставі договору № 44/3890 від 22.11.2005р. на постачання електроенергії. Позивач підстав позову згідно ст.ст.22, 54-56 ГПК України до відповідача ІІ не змінив. Отже, підстави щодо віднесення відповідальності за невиконання зобов’язань на відповідача ІІ у суду відсутні, а до відповідача ІІ позивач вимоги не пред’являв.

Крім того, відсутність боргу станом на 01.12.2006р., з якого позивач почав нараховувати пеню, підтверджена рішенням господарського суду по справі № 4/505/06 від 28.03.2007р.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити..

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України , господарський суд –

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене у 10-дений строк.

Суддя I.Г.Фiлiнюк