Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2007 р.                                                           Справа № АС 11/397-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Новікової Ю.В.

за участю представників сторін:

позивач –Голубців В.А.

відповідача – Шпак В.В., Науменко А.М.

розглянувши апеляційну скаргу (вх. 4289 Х/1-8) позивача, ТОВ ТФ “Вавілон” на постанову господарського суду Харківської області  від 06.11.06 року по  справі № АС 11/397-06

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельна фірма “Вавілон”, м. Харків

до  Харківської митниці, м. Харків

про визнання недійсною митної оцінки товару, -

Встановив:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійсною митну оцінку товару № 964/2006 від 22.05.2006р. та зобов’язати відповідача надмірно сплачені за ВМД № 800000003/6/343327 податки і збори зарахувати на користь позивача в рахунок майбутніх платежів.

Постановою господарського суду Харківської області від 06.11.06 р. по справі (суддя Черленяк М.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, ТОВ ТФ “Вавілон”, з постановою не згоден, подав апеляційну скаргу в якій вважає, що господарським судом невірно застосовані норми матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 2, 7 КАСУ та ст. ст. 259-273 Митного кодексу України. Просить скасувати постанову від 06.11.06 р. та постановити нове рішення, відповідно до якого: визнати недійсною митну оцінку товару від 22.05.2006 р., зобов’язати Харківську митницю надмірно сплачені за ВМД № 800000003/6/343327 податки і збори зарахувати на користь позивача, в рахунок майбутніх платежів та стягнути з Харківської митниці на користь ТОВ ТФ “Вавілон” судові витрати.

В судовому засіданні  16.01.07 р. суду та відповідачу представником позивача  надані доповнення до апеляційної скарги. В зв’язку з необхідністю ознайомитися з доповненням та надати заперечення до них представником відповідача, сторони просять оголосити перерву.

Колегія суддів порадившись на місці задовольнила клопотання  сторін та оголосила перерву до 18.01.07 р. до 11 годин.

Відповідач, Харківська митниця, в запереченні на апеляційну скаргу зазначає, що   проти апеляційної скарги заперечує,  посилається на те, що декларантові позивача було запропоновано надати документи, підтверджуючі заявлену митну вартість, які не були надані, тому, прийнято рішення про неприйняття методу визначення митної вартості «за ціною договору»який був використаний декларантом. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

18.05.2006 р. позивач надав відповідачеві ВМД № 800000003/6/343211, якою декларувалися товари, що надійшли на адресу позивача, а саме запчастини до автомобілів усього 22 найменування.

В підтвердження обґрунтованості та правильності застосування методу оцінки товару за ціною угоди позивач надав відповідачеві наступні документи: контракт № 05/17.1 від 03.06.2005 р.; рахунок фактуру № ОЕТК 0016037; платіжне доручення на перерахування валюти за контрактом; копію декларації країни експортеру.

Інспектор митниці, який здійснював митний контроль дійшов висновку, що наданих документів   є   недостатньо  для   встановлення   митної  вартості  товару, визначеною позивачем за ціною угоди та запропонував позивачеві надати додаткові документи, про що під розпис повідомив декларанта.

Як встановлено господарським судом першої інстанції, зовнішньоекономічний контракт, наданий позивачем не містить найменування товару, кількість та вартість кожної із позицій товару. Відповідно до п. 1.1. контракту продавець продає, а покупець купує продукцію відповідно до рахунку-фактури. Наданий позивачем при здійсненні митного оформлення рахунок-фактуру № ОЕТК 0016037 не містить посилання на те, що цей рахунок - фактура складений відповідно до контракту 05/17.1 від 03.06,2005 р.

Оскільки позивач не надав витребуваних митницею документів інспектор митниці 18.05.2006 р. зробив письмовий запит № 166/МВ до відділу визначення митної вартості товару. На зворотній стороні запиту вказано, що позивачеві запропоновано надати додаткову інформацію та документи.

18.05.2006 р. представник позивача отримав копію такого запиту, та 22.05.2006 р. зробив запис про те, що не має можливості надати витребувані документи.

Відповідач здійснив митну оцінку товару використовуючи резервний метод (№6), та оформив таку дію відповідним актом - митна оцінка товару від 22.05.2006 р. № 964/2006 (далі - спірний акт). Відповідно до спірного акту відповідач визначив митну оцінку товару та із 22 найменувань товару шляхом застосування резервного методу підтверджена митна вартість позивача по 12 найменуванням товару. По 10 найменуванням товару, митна вартість була занижена та відповідач визначив митну вартість товару на підставі Цінової інформації, що була в наявності митниці.

Відповідно до  ст. 262 Митного кодексу України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Порядок та умови декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи. Митна вартість товарів визначається декларантом відповідно до положень, встановлених цим Кодексом. Контроль правильності визначення митної вартості товарів проводиться митним органом, що здійснює митне оформлення товарів.

Статтею 266 Митного кодексу України встановлені методи визначення митної вартості товару та порядок їх застосування. Відповідно до вказаної норми визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються (метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6). Основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями ст. 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог ст. 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог ст. 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог ст. 271, або обчислена відповідно до вимог ст.272 цього Кодексу вартість товару.

Відповідно до п. 14 Порядку декларування вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2003 р. № 13/5 з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок) для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, що переміщуються підприємствами через митний кордон України, декларант подає: угоду (договір, контракт), на підставі якої здійснюється поставка товарів, і додатки до неї; рахунок-фактуру (інвойс) і банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено) або рахунок-проформу для умовно-вартісних угод (договорів, контрактів), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; угоду (договір, контракт) про перевезення, транспортні та страхові документи; рахунок про сплату наданих транспортно-експедиційних послуг або офіційно завірену керівником і головним бухгалтером підприємства калькуляцію транспортних витрат у разі, коли транспортні витрати не були включені до рахунка-фактури (інвойсу); пакувальні листи; ліцензію на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню; сертифікат про походження товару, сертифікат якості, безпеки тощо.

Пунктом 15 Порядку передбачено, що для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів у разі потреби на вимогу митного органу можуть додатково подаватися такі документи: установчі документи підприємства, що переміщує товари; угода з третіми особами, що пов'язана з угодою (контрактом) поставки товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських послуг, пов'язаних з виконанням умов угоди щодо товарів, митна вартість яких визначається; відповідна бухгалтерська документація; ліцензійні чи авторські угоди; замовлення на поставку товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми-виробника; калькуляція фірми-виробника на товари, митна вартість яких визначається; інші документи, що можуть бути використані для підтвердження відомостей, заявлених у декларації митної вартості.

Згідно з пунктом 18 Порядку у разі коли декларант не може документально підтвердити заявлену ним митну вартість товарів або коли виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може вимагати подання декларації митної вартості та самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи, передбачені Митним кодексом України, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно із зазначеним Кодексом.

Митну вартість товару, що надійшов на адресу ТОВ ТФ "Вавілон" по контракту від 03.06.05 №28-05/17.1 з фірмою "UАВ DЕТАLIТА" (Литва), рахунок-фактура від 11.03.06 р. № DЕТК 0016037 декларантом було визначено за першим методом «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)».

В ході консультації декларанту ТОВ «Гран»Соболь 1.1. було нагадано, що заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки. У разі виникнення потреби в уточненні заявленої митної вартості товарів або в разі незгоди декларанта з митною вартістю, визначеною митним органом, декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг та сплатити податки і збори (обов'язкові платежі) згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом. На письмову вимогу декларант має право на надання йому в тижневий строк з дня звернення письмового пояснення стосовно того, як митним органом було визначено митну вартість оцінюваних товарів.

Згідно п.17 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.03 р. №1375 "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України" (далі - ПКМУ №1375), митний орган здійснює контроль за правильністю визначення їх митної вартості, у тому числі за правильністю обрання та застосування методу такого визначення, повнотою (комплектністю) поданих документів та їх відповідністю вимогам, установленим законодавством".

Згідно п. 14,15 Постанови №1375, декларанту ТОВ «Гран»Соболь 1.1. письмово було запропоновано надати додаткові документи щодо підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:

1.          Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи фірми-виробника.

2.          Рахунки фактури від відправника по яким товар був придбаний у виробника,

при можливості, завірені ТПП країни відправлення.

3.          Калькуляцію собівартості виробника, (прямі витрати на виробництво цього

товару, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять

до складу товару).

4.          Договір на перевезення, та підтвердження транспортних витрат, платіжне

доручення на оплату транспортних послуг.

5.          Інформацію про факти оформлень у митному відношенні (ВМД, рахунки

фактури, тощо) ідентичних або подібних товарів з аналогічною вартістю, крім

попередніх оформлень цього ж підприємства.

6.          установчі   документи   продавця   та   покупця,   щодо   підтвердження   (не

підтвердження) взаємозалежності.

7.          угоду з третіми особами, що пов'язана з угодою (контрактом) поставки

товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

рахунки про сплату комісійних, брокерських послуг, пов'язаних з виконанням умов угоди щодо товарів, митна вартість яких визначається;

відповідна бухгалтерська документація;

ліцензійні чи авторські угоди;

8. висновок незалежних експертних організацій щодо вартості схожих товарів на ринку країни експорту (виробника)

Запропоновані документи декларант надати не мав можливості, про що свідчить його підпис на зворотному боці запита до ВКМВ.

В зв'язку з відсутністю інформації про не включення до ціни товару (6749 ЕUR), що підлягає сплаті згідно контракту 03.06.05 р. №28-05/17.1, рахунка-фактури від 11.03.06 р. № DЕТК 0016037, ВМД країни експорту, попередньої декларації від 12.04.06 р. № 4, витрат які вплинули на зменшення вартості запасних частин до легкових автомобілів відомих європейських виробників, а також в зв'язку з наявністю в митниці інформації щодо товарів які випущені у вільний обіг з митною вартістю яка значно (1,5-3 рази) вище заявленої, по яких було здійснено митне оформлення в інших митницях України згідно з чинним законодавством, було прийняте рішення про неприйняття методу визначення митної вартості «за ціною договору»який був використаний декларантом.

Визначаючи митну вартість товару за основним методом - ціною угоди, позивач не надав усіх необхідних документів в підтвердження заявленої ним митної вартості товару, зокрема не надано інформації та документів про не включення до ціни товару витрат які вплинули на зменшення вартості запасних частин до легкових автомобілів європейських виробників. Крім того, як вище встановлено судом, наданий рахунок - фактура не містить посилання на контракт, а сам контракт не містить усієї необхідної інформації щодо ціни та найменування товару.

При таких обставинах, суд вірно дійшов висновку, що відповідач правомірно після проведення з позивачем консультацій у вигляді витребування додаткових документів та не надання їх відповідачеві, на підставі п. 18 Порядку визначив митну вартість із застосуванням резервного методу. При цьому, відповідач приймаючи спірний акт, обґрунтував причини неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення. Під час розгляду справи відповідач у встановленому порядку обґрунтував  неможливість визначення митної вартості товару за основним методом –ціною угоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржувану постанову господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно до чинного законодавства та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, п.1.1) ст. ст.198, ст. 200, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ТОВ ТФ «Вавілон»залишити без задоволення.

Постанову  господарського суду Харківської області від 06.11.2006 р. по справі № АС 11/397-06 залишити без  змін.

Дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена  до Вищого адміністративного суду України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тексту.

Адміністративну справу № АС 11/397-06 повернути до господарського суду  Харківської області.

Головуючий суддя

Судді