СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"19" січня 2007 р.

Справа №   375/4-06

Суддя
господарського суду Київської області Попікова О.В, розглянувши справу

За позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю промислово-торгівельного підприємства “Промтовари“, с.
Курилівка, Петриківський район

до

Відкритого акціонерного
товариства “ГЕМ”, м. Українка

про

стягнення 71400,00 грн.

за
участю представників:

від позивача

не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлений належно.

від відповідача

Піддубний О.Ю., за дов. від
01.02.05р. № 014/ГР-103.

О б с т а в и н и   с п р а в и:

Товариством з обмеженою
відповідальністю промислово-торгівельним підприємством “Промтовари” (далі
позивач) заявлено позов до Відкритого акціонерного товариства “ГЕМ” (далі
відповідач) про стягнення 71400,00 грн. заборгованості за договором від
04.09.03р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач не виконав свої договірні зобов'язання за договором від 04.09.03р.,
а саме: не сплатив грошові кошти в розмірі 71400,00 грн. (в. т.ч. ПДВ) за
переданий йому автомобіль Mitsubishi Galant 1999р. випуску, кузов № G63AT9008.
Окрім цього в позовній заяві позивач зазначає, що 18.09.06р., тобто в межах
строку позовної давності позивач звернувся до господарського суду з позовною
заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Ухвалою від 25.09.06р.
№02-03/2449/4 відмовлено у прийнятті згаданої позовної заяви. Згадана ухвала
відправлена судом 29.09.06р. і вручена позивачу 03.10.06р., у зв'язку з чим
останньому не вистачило терміну для усунення недоліків визначених в ухвалі від
25.09.06р. №02-03/2449/4 і відповідно просить суд поновити строк позовної
давності.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 23.10.06р. було порушено провадження у справі.

Справа розглядається після
відкладення.

Представник відповідача надав відзив
на позовну заяву, у якому останній зазначає, що Відкрите акціонерне товариство
“ГЕМ” позов Товариства з обмеженою відповідальністю промислово-торгівельного
підприємства “Промтовари” не визнає, оскільки закінчився строк позовної
давності. Також ВАТ “ГЕМ” додатково до попереднього відзиву стверджує, що акт
приймання-передачі від 14.11.03р. було підписано не ОСОБА_1, як це зазначено в
акті, а іншою особою (ОСОБА_2), який в свою чергу підписав документ, оскільки
вступаючи на посаду був запевнений, що розрахунок вже проведено в безготівковій
формі (простий вексель) і документи (акт приймання-передачі векселів) лежать на
підписі у позивача. ВАТ “ГЕМ” вважає, що належний розрахунок відбувся.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін суд,

в с т а н о в
и в:

04 вересня 2003 року між
Товариством з обмеженою відповідальністю промислово-торгівельним підприємством
"Промтовари" та Відкритим акціонерним товариством "ГЕМ"
було укладено договір купівлі-продажу № 133 (далі -Договір), відповідно до умов
якого (п. 1), позивач (продавець) передає у власність відповідача (покупця)
належний йому на праві приватної власності автомобіль марки Mitsubishi Galant
1999р. випуску, темно-зеленого кольору, двигун якого має №G63AT9008, кузов №
JMBSNEA2AXZ001482 седан, державний номерний знак 88455АН, транзитні номери
73660АА..

Відповідно до п. 3 Договору за
домовленістю продавця і покупця, враховуючи технічний стан автомобіля, цей
продаж вчинено за 71400,00 грн. в тому числі ПДВ 11900,00 грн., які покупець
зобов'язується сплатити протягом одного місяця після підписання цього договору,
тобто до четвертого жовтня дві тисячі третього року.

На виконання зазначеного Договору
позивач передав, відповідач прийняв у власність автомобіль Mitsubishi Galant
2,0 з наступними технічними характеристиками: рік випуску 1999р., державний
номерний знак 88455АН; транзитний номер 73660АА; колір темно-зелений; номер
кузова № JMBSNEA2AXZ001482; двигун №G63AT9008. Факт отримання відповідачем -
Відкритим акціонерним товариством “ГЕМ” автомобілю марки Mitsubishi Galant
підтверджується актом прийому-передачі автомобіля від 14.10.03р. (копія в
матеріалах справи).

Зважаючи на те, що відповідач у
визначений договором строк -тобто до 04.10.03р. не сплатив вартість отриманого
автомобіля, позивач звернувся до господарського суду із позовною заявою про
стягнення з останнього 71400,00 грн. заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи,
позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю промислово-торгівельним
підприємством “Промтовари” подана до господарського суду 12.10.06р. (що
підтверджується штампом відділення зв'язку на конверті № 06814447 та описі
вкладення у цінний лист), тобто з попуском трьох річного строку позовної
давності.

При цьому позивач у позовній заяві
просить суд поновити строк позовної давності, зауважуючи на те, що первісну
позовну заяву було подано позивачем 18.09.06р. у межах строку позовної
давності, проте у зв'язку з відмовою у її прийнятті позивачу не вистачило
терміну для усунення недоліків згідно ухвали суду від 25.09.06р.

Відповідно до статей 71, 76
Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., який був чинний на час
укладання Договору, загальний строк для захисту права за позовом особи, право
якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Перебіг строку
позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає
з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого
права.

Таким чином, у спірних
правовідносинах початок перебігу строку позовної давності починається з дня,
наступного після дати, коли відповідач зобов'язувався сплатити вартість
переданого йому автомобіля, тобто з п'ятого жовтня дві тисячі третього року.

Відповідно до статті 51
Господарського процесуального кодексу України строк, обчислюваний роками,
закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України встановлено, що правила зазначеного кодексу
про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких,
встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим
Кодексом.

Оскільки строк позовної давності по
даному позову не сплинув до набрання чинності Цивільним Кодексом України, отже
до нього застосовуються правила Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 р.
про позовну давність.

Статтею 257 Цивільного Кодексу
України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 3 статті 267
зазначеного Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Строк позовної давності для позову
про стягнення заборгованості за переданий автомобіль, сплинув до звернення
позивача з позовом, який було подано до господарського суду 12.10.2006 року,
про що відповідачем у справі зроблено заяву до винесення рішення (в
матеріалах справи знаходиться відзив відповідача, в якому він вказує про
пропущення позивачем строку позовної давності та про застосування наслідків
пропуску позовної давності).

Згідно з ч. 4 статті 267 Цивільного
Кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до приписів частини 5
статті 267 Цивільного Кодексу України якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Викладені в позовній заяві доводи
щодо пропуску строку позовної давності, а саме: відмова у прийнятті позовної
заяви, факт відсутності часу для усунення недоліків згідно ухвали про відмову у
прийнятті позовної заяви суд не визнає поважними, окрім цього позивачем не
наведеного жодного обґрунтування відсутності можливості звернутися до
господарського суду з згаданим позовом протягом 3-х років.

За таких обставин суд дійшов
висновку про відсутність поважних причин у Товариства з обмеженою
відповідальністю промислово-торгівельного підприємства “Промтовари” пропуску
строку позовної давності і відповідно відмовляє позивачу у задоволенні
клопотання про відновлення строку позовної давності.

З огляду на викладене,
господарський суд на підставі частини 4 статті 267 Цивільного Кодексу України
відмовляє у задоволенні позову.

У зв'язку з відмовою в позові
судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу
України судом покладаються на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-84, Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и
в:

У
задоволенні позову відмовити.

Суддя
Попікова О. В.