ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"17" квітня 2007 р.
Справа № 11/534/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого М.В. Сидоренко

суддів Н.Б. Таценко, М.А. Мишкіної

при секретарі судового засідання Лисіної О.В.

за участю представників сторін

від позивача:  не з’явився

від відповідачів :

ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” Андреєва К.М.

ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”   Сташук О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ТОВ „Зоря-Сервіс”

на рішення господарського суду Миколаївської області від 26.01.2007 р.

у справі № 11/534/06

за позовом ТОВ „Зоря-Сервіс”

до ВАТ „Миколаївська ТЕЦ”,

ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції

про визнання недійсними договорів застави

В С Т А Н О В И Л А :

26.09.06 р. ТОВ „Зоря-Сервіс” (далі –ТОВ) звернулось до господарського суду Миколаївської області з  позовом до ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” (далі –ВАТ) та АППБ „Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції АППБ „Аваль” про визнання недійсними з моменту вчинення договорів застави майна ВАТ: № 010/08-11/927/1 від 19.09.2005 р., № 010/08-11/06-286/1 від 19.07.2006 р., № 1966 від 08.08.2006 р., № 1967 від 08.08.2006 р., укладених між ВАТ та АППБ „Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції АППБ „Аваль”.

Рішенням господарського суду від 26.01.2006 р. по даній справі (суддя Василяка К.Л.) замінено відповідача у справі - АППБ „Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції АППБ „Аваль” його правонаступником - ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної дирекції (далі –Банк) та в задоволені позову ТОВ відмовлено повністю. При цьому суд дійшов висновку, що позивачем не доведена обставина суттєвого зменшення можливості задоволення його грошових вимог у справі про банкрутство ВАТ, яка знаходиться в провадженні суду та реєстр вимог кредиторів в якій судом не затверджений; вимоги кредиторів, у справі про банкрутство ВАТ, в тому числі і позивача, який являється ініціюючим кредитором, не можуть задовольнятись за рахунок майна ВАТ до виключення останнього з переліку підприємств, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані. Також суд першої інстанції вважає, що укладенням спірних договорів застави не порушено вимог ухвали суду від 22.04.2002 р. у справі № 4/110 про банкрутство ВАТ, оскільки на час розгляду даної справи майнові активи залишаються в розпорядження боржника –відповідача по даній справі.

Не погоджуючись з наведеним судовим рішенням ТОВ звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення господарського суду скасувати, задовольнивши в повному обсязі його позовні вимоги. При цьому скаржник вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені ним в оскаржуваному рішенні, суперечать приписам п. 13 ст. 13 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” № 2343-ХІІ від 14.05.1992 р., оскільки спірні договори укладені без погодження з розпорядником майна боржника та в порушення приписів ухвали господарського суду Миколаївської області від 22.04.2002 р. у справі № 4/110 про банкрутство ВАТ „Миколаївська ТЕЦ”, якою заборонено посадовим особам боржника (ВАТ) або власнику його майна чи уповноваженому ним органу або іншим особам вчиняти певні дії щодо майнових активів ВАТ. Також ТОВ зазначає, що являється ініціюючим кредитором у справі про банкрутство ВАТ з грошовими вимогами на загальну суму 22081790 грн., спірні договори порушують його права і законні інтереси як кредитора по згаданій справі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ВАТ посилається на те, що до виключення його з переліку об’єктів права державної власності, які не підлягають приватизації, вимоги кредиторів, в тому числі і позивача, не можуть бути задоволені за рахунок майна ВАТ, котре було предметом застави. Відтак ВАТ вважає, що спірні договори не порушують прав і законних інтересів позивача, а сама обставина такого порушення в майбутньому являється припущенням ТОВ.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правомірність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України апеляційна інстанція не зв’язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Чинною ухвалою господарського суду Миколаївської області від 22.04.2002 р. по справі 4/110 за заявою кредитора ЗАТ „Н. Ітера” порушено провадження у справі про визнання банкрутом ДП „Миколаївська ТЕЦ” (далі – ДП) та заборонено посадовим особам боржника або власнику його майна чи уповноваженому ним органу або іншим особам вчиняти певні дії щодо майнових активів ДП (а. с. 13). Як встановлено чинною постановою Вищого господарського суду від 28.04.2004 р. по справі № 4/110 (а. с. 22-24) всупереч всім приписам та вимогам діючого законодавства України, фактично в порушення вимог вищезазначеної ухвали відбулася реорганізація ДП шляхом перетворення державного підприємства у відкрите акціонерне товариство, що не дає можливості припинити провадження у зазначеній справі про банкрутство вже ВАТ, тобто одного з відповідачів по даній справі. Також згаданою постановою ВГС України визначено, що постановою Вищого господарського суду України від 06.03.2003 р. кредитора ЗАТ „Н. Ітера” замінено його правонаступником  ТОВ „Зоря –Сервіс”, тобто позивачем по даній справі.

Як вбачається з матеріалів даної справи (а. с. 104-109) провадження у справі № 4/110 про банкрутство ВАТ триває та судом з 2003 р. введена процедура розпорядження майном боржника, при цьому у згаданій справі про банкрутство ВАТ, згідно ухвали від 23.10.2003 р. (а. с. 108-109), крім позивача по даній справі, зазначено ще 16 кредиторів, серед яких є фізичні особи. Спірні договори застави майна боржника по справі № 4/110, першого відповідача по даній справі, були укладені між ним (ВАТ) та Банком (другим відповідачем по даній справі) в період розгляду справи № 4/110 про банкрутство ВАТ. Відтак апеляційна інстанція приходить до висновку, що даний спір і рішення по цій справі впливає на права та обов’язки кредиторів у справі № 4/110 про банкрутство ВАТ, серед яких є фізичні особи, а також на права і обов’язки призначеного судом у справі про банкрутство ВАТ розпорядника майна останнього.

Розглядаючи даний спір суд першої інстанції наведеним вище обставинам ніякої уваги не надав, чим порушив норми процесуального права, що, відповідно до приписів ст. 104 ГПК України, є в будь-якому випадку підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду. При цьому, апеляційна інстанція вважає, що даний спір слід розглядати в межах провадження справи про банкрутство № 4/110 ВАТ, а отже, за приписами ст. 103 ГПК України, провадження у даній справі слід припинити,   а матеріали направити до господарського суду Миколаївської області для розгляду саме в межах справи № 4/110 про банкрутство ВАТ.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково щодо скасування оскаржуваного судового рішення, але з інших підстав, які наведені вище в цій постанові.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 26.01.2007 р. по справі № 11/534/06 скасувати.

Провадження у справі припинити.

Матеріали направити до господарського суду Миколаївської області для подальшого розгляду в межах провадження справи № 4/110 про банкрутство ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” (правонаступник ДП „Миколаївська ТЕЦ”).

Головуючий суддя                                                                                Сидоренко М.В.

Суддя                                                                                                      Таценко Н.Б.

Суддя                                                                                                      Мишкіна М.А.