СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 грудня 2007 р.

Справа № А-9/205

Господарський суд
Івано-Франківської області у складі суду: судді Фанди Оксани Михайлівни при
секретарях судового засідання Олейняш Еліні Михайлівні та Кіндрат Галині
Романівні розглянувши у відкритому судовому засіданні  адміністративну справу

за позовом   Приватного підприємця  ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

до відповідача 1:   Івано-Франківської міської ради,   вул.Грушевського,21,
м.Івано-Франківськ,76000

до відповідача 2:   Фонду комунальної власності територіальної
громади м.Івано-Франківська,
вул.Л.Курбаса,2, м.Івано-Франківськ,76000

про
визнання недійсною відмови в приватизації та зобов"язання вчинити
дії

За
участю представників сторін:

Від
позивача: ОСОБА_2,  (довіреність  від 20.06.2007р.  ),

Від
відповідача 1:  Кедик Надія Степанівна, (
довіреність № 1085/05-17/07 в від 24.07.06 року) , (довіреність №  ФКВ - 01 /1005 від  22.05.2007р. ) -в засідання 27.12.07 р. не
з"явилась.

Від
відповідача 2:   Чупірчук Богдан
Васильович, (довіреність №  ФКВ - 01
/1005 від  22.05.2007р. ) - в засідання
27.12.07 р. не з"явився.

СУТЬ СПРАВИ: Заявлено вимогу  про визнання недійсною відмови
Івано-Франківської міської ради, Фонду комунальної власності територіальної
громади м. Івано-Франківська підприємцю ОСОБА_1
в приватизації шляхом  викупу
нежитлового підвального приміщення площею 288, 9 кв. м, що розташоване в м.
Івано-Франківську по вул. Чорновола, 23 та зобов"язання Фонду комунальної
власності територіальної громади м. Івано-Франківська укласти з
підприємцем  ОСОБА_1 договір
купівлі-продажу об"єкта приватизації - нежитлових підвальних приміщень по
вул. Чорновола, 23, м. Івано-Франківську.

14.08.2007р.   представником Івано - Франківської  міської ради
подано клопотання про закриття провадження у справі  в частині зобов"язання укласти договір
купівлі - продажу об"єкта приватизації нежитлових приміщень по вул. Чорновола
, 23 в м. Івано - Франківську  ,  оскільки
спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства
України. При цьому представником пояснено , що спір підсудній господарському
суду,  адже  йде мова про укладання   цивільно - правової  угоди, а не адміністративного договору .

Судом відмовлено в задоволенні
вказаного клопотання усною ухвалою , при цьому представнику роз"яснено, що
предметом позову є  не укладання в
судовому порядку цивільно - правового договору,
а зобов"язання відповідача вчинити дію - укласти договір,    про зміст якого  сторони
мають домовитись  в майбутньому .

26.09.2007р.  представником Івано - Франківської міської
ради подано клопотання  про застосування
строків зверення до адміністративного суду. 18.10.2007р. Фондом комунальної
власності в Івано - Франіквській області подано клопотання про припинення
провадження у справі  із посиланням на те
, що  даний спір є спором про
приватизацію комунального майна , а також спором про  укладання
договору купівлі - продажу . Розгляд
вказаних клопотань здійснено судом
05.11.2007р.  Оголошенням усної
ухвали , суд відмовив в   задоволенні
вказаних клопотань .

Позивачем подано  клопотання про поновлення строку звернення до
суду. При цьому в обгрунтування поважності причин пропуску зазначив, що
він  не мав можливості звернутись раніше
із позовом , оскільки  проживав і
працював в м.  Києві в ТзОВ "
Фергус" в період  з 01.08.2005р. по
30.06.2007р.  Крім того, представником в
судовому засіданні  пояснено суду,  що
підприємець не розцінював лист Фонду комунального майна  як відмову
в  приватизації, оскільки вважав,
що з цього приводу повинно бути пирийнято рішення Ради, однак впродовж
тривалого строку так і не отримав  ні
позитивного,  ні негативного рішення  і вирішив проконсультуватись з фахівцем . За
вказаних обставин   було вирішено
захистити порушені права в судовому порядку.

З огляду на викладені обставини , суд
дійшов висновку про поважність причин
пропуску  строку  звернення із позовом до суду та  про поновлення строку звернення до суду із
позовом .

05.11.2007р.  в судовому засіданні позивачем подано заяву
про уточнення позовних вимог,  в якій він
просить   визнати недійсною відмову Івано
- Франківської міської ради  на сесії від
10.08.2004р. підприємцю ОСОБА_1 в приватизації шляхом викупу нежитлового
підвального приміщення площею 288, 9 кв. м. , що розташоване в м. Івано -
Франківську по  вул. Чорновола  23 та просить зобов"язати Івано -
Франківську міську раду  та Фонд комунальної
власності територіальної громади м. Івано - Франківська вчинити дії щодо
приватизації нежитових підвальних приміщень площею 288, 9 кв. м.,  що по вул. Чорновола 23,  м. Івано - Франківську  підприємцем ОСОБА_1  шляхом
викупу .

В судовому засіданні
12.12.2007р.  представником позивача
змінено позовні вимоги , а саме:  він
просить визнати недійсною відмову Івано - Франіквської міської ради  на сесії від 10.08.2004р. підприємцю ОСОБА_1
в приватизації шляхом викупу нежитлового підвального приміщення площею 288, 9
кв. м. , що розташоване в м. Івано - Франківську по  вул. Чорновола ,  23  та
зобов"язати Івано - Франківську міську раду включити нежитлове підвальне
приміщення площею 288, 9 м. кв.  , що
розташоване в м. Івано - Франківську по
вул. Чорновола ,  23,  яке орендується підприємцем ОСОБА_1 до  "Програми приватизації в м. Івано -
Франіквську  на 2004р. "  та переліку об"єктів комунальної
власності територіальної громади м. Івано - Франіквська   щодо яких
Фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано -
Франківська доручається провести
незалежну оцінку їх вартості  та
доручити Фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано - Франківська
провести незалежну оцінку  їх
вартості  на протягом  одного
місяця з дня  набрання
постановою  суду  законної сили .

В обгрунтування позовних вимог
позивач вказав наступне. Закон України «Про приватизацію державного майна»
визначає, що приватизація - це відчуження державного майна на користь фізичних
та юридичних осіб, які можуть бути покупцями. Згідно ст.51 Закону України
"Про державну програму приватизації" : " У разі коли орендарем
будівлі (споруди, приміщення) за згодою орендодавця здійснено за рахунок
власних коштів поліпшення орендованого об'єкта, яке неможливо відокремити від
відповідного об'єкта без завдання йому шкоди вартістю не менше 25 відсотків
балансової вартості будівлі (споруди, приміщення), орендар одержує право викупу
цієї будівлі (споруди, приміщення).»
Позивач вважає,
що  набув виключне право па приватизацію
орендованих ним приміщень, оскільки  в
процесі виконання ремонтно-будівельних робіт ним  проведено покращення орендованого приміщення
на загальну суму 101666грн. 84коп., що перевищує ринкову вартість орендованого
приміщення в два рази.

Відповідно до ст11 Закону України
«Про приватизацію державною майна» порядок приватизації складається з
підготовки об'єкта до приватизації та продажу самого об'єкта. Зі змісту ч.1 ст.
7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" випливає,  що саме
місцеві ради є органами, які здійснюють функції
щодо розпорядження комунальною власністю. Також з норм ч.З ст.7 Закону
України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" : «Включення об'єктів малої приватизації до переліків,
зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється відповідно до Державної
та місцевих програм приватизації чи з ініціативи відповідних органів приватизації
або покупців.» Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі №
1-16/2000 за конституційним зверненням товариства покупців членів трудового
колективу перукарні № 163 «Черемшина» щодо офіційного тлумачення окремих
положень ст.7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)" в п.4 чітко зазначено : «Ч. 1ст. 7 Закону
України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" передбачено,  що Фонд
державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві
ради затверджують за поданням органів приватизації перелік об'єктів, які
підлягають : продажу на аукціоні, за конкурсом, а також викупом. Способи
приватизації визначаються шляхом прийняття цими органами рішень про затвердження
конкретних переліків об'єктів приватизації»

Як вбачається з листа Фонду
комунальної власності територіальної громади м.Івано-Франківська № ФКВ-03/3081
від 27.08.2004 року причиною невключення орендованих приміщень до переліку
об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Івано-Франківська  щодо яких Фонду комунальної власності
територіальної громади м.Івано-Франківська доручається провести незалежні
оцінки їх вартості стало те, що депутатським корпусом не було підтримано
клопотання Позивача про надання дозволу на приватизацію шляхом викупу
нежитлового підвального приміщення площею 288,9 кв.м., що розташоване в
м.Івано-Франківську по  вул.Чорновола,23
. Відповідно до розділу 7 Концепції приватизації комунального майна в м.
Івано-Франківську передбачено, що після затвердження Програми приватазації Фонд
комунальної власності територіальної громади м.Івано-Франківська організовує
проведення незалежної оцінки їх вартості. Експертні висновки незалежної оцінки
затверджуються окремим рішенням міської ради, після чого безпосередньо
укладається договір купівлі-продажу.
Позивач вважає , що  порушено його
право  на приватизацію, що полягає у
невключенні орендованих приміщень до переліку об'єктів комунальної власності
територіальної громади м.Івано-Франківська
щодо яких Фонду комунальної власності територіальної громади
м.Івано-Франківська доручається провести незалежну оцінку їх вартості.При цьому
зазначає, що згідно п.2 офіційного тлумачення,
яке зазначене в рішенні Конституційного суду України у справі №
1-16/2000 за конституційним зверненням товариства покупців членів трудового колективу
перукарні № 163 «Черемшина» щодо офіційного тлумачення окремих положень ст.7
Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" - положення ч.5 ст.7 Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" слід розуміти так ,
що органи приватизації зобов'язані розглянути подані покупцями заяви та у разі
відсутності встановлених цим Законом підстав для відмови у приватизації,
включити конкретне підприємство до переліку об'єктів, що підлягають
приватизації, або прийняти рішення про відмову.

Представником позивача  , крім того,
зауважено, що Відповідач-1 Івано-Франківська міська Рада у своєму
відзиві на позовну заяву зазначає, що єдиною причиною у відмові Позивачу в
приватизації є те, що даний об'єкт розташований в будівлі, що є пам'яткою
архітектури і дана заборона закріплена Законом України «Про тимчасову заборону
приватизації пам'яток культурної спадщини». З доводами наведеними у запереченні
не можна погодитись, оскільки Позивач звернувся в орган приватизації із заявою
про надання дозволу на приватизацію 07 травня 2004 року і дане питання
розглядалось на сесії Івано-Франківської міської ради, яка відбулась 10 липня
2004 року, а Закон України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток
культурної спадщини»прийнято 01 лютого 2005 року,  тобто після того, як сесією міської ради було
відмовлено Позивачу у приватизації.

Відповідач - Івано-Франківська міська
рада заперечує проти позову, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає
до задоволення. При цьому  зазначив
наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України
«Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»місцеві
ради затверджують за поданням органів приватизації перелік об'єктів, які
перебувають у комунальній власності та підлягають продажу на аукціоні, за
конкурсом, викупу. Включення об'єктів малої приватизації до вищезазначених
переліків, здійснюється відповідно до Державної та місцевих програм
приватизації чи з ініціативи відповідних органів приватизації або покупців. Відповідно
до Концепції приватизації комунального майна в м. Івано-Франківську, що
затверджена рішенням Івано-Франківської міської ради від 29.08.2006 р. ,
повноваження щодо затвердження Програми приватизації належить виключно міській
раді. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)» з моменту прийнятя рішення про приватизацію
підприємства  здійснюється його
підготовка до приватизації.

Відповідач вказує , що
відповідно до Закону України «Про Державну програму приватизації» затверджено
Державну програму приватизації на 2000-2002 роки, яка діє по даний час. П. 51
якої  визначає, що у разі прийняття
рішення про приватизацію орендованого майна орендар одержує право на викуп
цього майна, якщо орендарем за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних
коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від
відповідного об'єкта без завдання йому
шкоди, вартістю не менш як 25 відсотків залишкової (відновної за
вирахуванням зносу) вартості майна (будівлі, споруди, приміщення). Оцінка
вартості об'єкта приватизації у цьому разі здійснюється із застосуванням
експертної оцінки. Таке ж право одержує орендар у разі прийняття рішення про
приватизацію відповідно до законодавства України.

Відповідно до Концепції приватизації
шляхом викупу підлягають нежитлові приміщення, орендарями яких за згодою
орендодавця та на підставі проектно-кошторисної документації, погодженої
орендодавцем, здійснено за рахунок власних коштів поліпшення приміщення, які
неможливо відокремити від орендованих приміщень без завдання їм шкоди, вартістю
не менше 25 відсотків від вартості орендованих приміщень, визначеної
експертним  шляхом.

Так, відповідно до п.  67 Постанови Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Методики оцінки майна» визначено, що порядок оцінки орендованого
нерухомого майна, що містить невід'ємні поліпшення, здійсненні за час його
оренди, під час приватизації встановлюється Фондом державного майна. Наказ
Фонду державного майна № 377 від 27.02.2004 р. «Про затвердження Порядку оцінки
орендованого  нерухомого майна, що
містить невід'ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час
приватизації», п. 2.2 якого визначає, що підтверджуючими документами про
здійснення орендарем поліпшення є:

- договір оренди нежитлових
приміщень:

-
письмову згоду орендодавця на здійснення орендарем поліпшень
орендованого нерухомого майна за його кошти;

-
погоджену орендодавцем проектну-кошторисну документацію на проведення
поліпшень, підписані замовником і підрядником акти виконаних будівельних робіт,
копії документів, що підтверджують проведені орендарем розрахунки за виконані
поліпшення орендованого майна, у тому числі придбані матеріали, конструкції
тощо:

- аудиторський висновок щодо підтвердження
фінансування здійснених поліпшень орендованого нерухомого майна за рахунок
коштів орендаря. Аудиторський висновок має містити розшифровку періодів
освоєння, напрямів та джерел фінансування поліпшень, у тому числі за рахунок
коштів орендаря, з посиланням на підтверджувальні документи;

-довідку, видану орендарем та
завірену аудитором, понесених орендарем у зв'язку із здійсненням поліпшень.

Відповідач вказує, що позивачем не
надано відповідних доказів про те, що покращення орендованого майна було ним
здійснено за погодженням з орендодавцем, в порядку визначеному  чинним законодавством.

Окрім
того,  відповідач вказує, що
відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)» відмова у приватизації можлива у випадках,
якщо є законодавчо встановлене обмеження щодо приватизації.  01.02.2005 року прийнято Закон України «Про
тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини», яким заборонено
приватизацію пам'яток культурної спадщини до затвердження Верховною Радою
України переліку пам'яток культури спадщини, які не підлягають приватизації.

Враховуючи те, що  вищезазначені нежитлові приміщення
розташовані в будівлі, що є пам'яткою архітектури відповідно до розпорядження
Івано-Франківської обласної ради від 26.05.1981 р. № 238-р., то не може бути
вирішено питання щодо укладення договору купівлі-продажу, і відповідно, у
органу приватизації не було правових підстав для винесення на розгляд сесії
Івано-Франківської-міської ради питання щодо включення нежитлових приміщень по
вул. Чорновола, 23 в перелік об'єктів, що підлягають приватизації шляхом
викупу.
Відповідач - Фонд комунального власності територіальної громади м.
Івано-Франківська письмових заперечень по суті позовних вимог суду не подав.
Представник  в судових засіданнях
підтримав заперечення відповідача - Івано-Франківської міської ради.

В судових засіданнях неоднаразово
оголошувались перерви на вимогу представників
сторін для подання додаткових доказів , про день,час та місце слухання
справи представники сторін повідомлялись
повістками , які вручались в судовому засіданні при оголошенні
перерви.                    При цоьму суд
вважає за необхідне зазначити , що особи
які брали  участь у справі (зі
всіх сторін) недобросовісно користувались наданими їм правами.

Остання перерва в судовому
засіданні  оголошена 19.12.07р. до
27.12.07р. у зв"язку із усним клопотанням представників  відповідачів для надання їм можливості  перевірити наявність дозволу  орендодавця
на проведення ремонту орендарем в орендованих приміщеннях. Однак
27.12.07р . представники відповідачів в судове засідання не з" явились ,
доказів не подали. Натомість представником
міської ради, який  жодного разу
участі в судових засіданнях не приймав , подано клопотання про відкладання
розгляду справи  через неможливість
направити повноважного представника в судове засідання  та необхідністю подання нових доказів у
справі.

Судом не задоволено вказане клопотання, про
що оголошено усну увалу. При цьому суд виходив з наступного.  Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про
захист  прав людини і основоположних
свобод  1950 р. , учасником якої є
Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного
строку. Розгляд  справи здійснюється
тривалий час. Судом  за клопотанням  представників відповідачів була оголошена
перерва  в судовому засіданні на вісім
днів, термін є достатнім . Відповідачем- Радою не наведено поважних причин
неможливості направлення
предстаника,  як  і не наведено підстав неможливості направити
іншого представника. Представник
другого відповідача,  взагалі без
жодних пояснень не з"явився в судове засідання .

Дослідивши подані сторонами докази та
заслухавши заперечення представників сторін,
суд встановив. Підприємець ОСОБА_1 відповідно до договору оренди
№ДО-2154 від 21.10.2003р.,  укладеного
між ним та Виконкомом Івано-Франківської міської ради (орендодавець), є
орендарем   нежитлового підвального приміщення площею 288,
9 кв. м, що розташоване в м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 23 . Після
закінчення дії вказаного договору, укладено          договір №ДО-2527 від
28.01.2005р.
Згідно акту
прийому передачі від 21.10.03р. позивач отримав об"єкт оренди в
незадовільному стані.
Відповідно до пункту 4.1 вказаного
договору оренди , орендар вправі проводити реконструкцію ,
переобладнання та поліпшення орендованих приміщень, що зумовлює підвищення їх
вартості, пісдя отримання на це письмової згоди орендодавця.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконкому Івано-Франківської міськради №515 від 16.12.2003р. позивачу
надано дозвіл провести проєктно- пошукові роботи  для переобладнання   орендованого приміщення.  21.01.2004 року  з боку орендодавця мало місце надання
позивачеві дозволу на проведення
ремонтних робіт  в орендованому
приміщенні .

Виконкомом Івано-Франківської
міської ради було проведено незалежну оцінку вартості інвестованих грошових
коштів та здійснено ідентифікацію невідокремлюваних поліпшень. З висновку вбачається,
що вартість виконаних позивачем поліпшень об'єкту оренди станом на  30.11.2005р. року  складає 503083 грн. (вартість об"єкта
оренди без покращень - 97066,8грн.). Оцінка проводилась для визначення орендної
плати при укладанні нового довору оренди.

З матеріалів справи також вбачається,
що фінансування робіт по здійсненню невідокремлюваних поліпшень відбувалось за
рахунок власних коштів позивача,  даний
факт підтверджується  вищевказаним  висновком .

На підставі зазначених обставин,  позивач звернувся до Ради із заявою про
приватизацію  шляхом викупу  орендованих приміщень.

27.08.2004р. Фонд  комунальної власності територіальної громади
м. Івано-Франківська  листом №ФКВ-03/3081
повідомив позивача , що на сесії Івано-Франківської міської ради , яка
відбулась 10.08.04р., розглядалось притання щодо надання йому дозволу на
привтизацію шляхом викупу орендованих прміщень , однак при голосуванні дане
питання не набрало необхідної кількості голосів
і тому відповідно до регламену ради воно вважається відхиленим .

Відповідно до статті 25 Закону
України „Про оренду державного і комунального майна”, приватизація об' єкту
оренди здійснюється відповідно до чинного законодавства.Приватизація державного
і комунального майна (крім об'єктів земельного і житлового фонду, а також
об'єктів соціально-культурного призначення, які фінансуються з державного
бюджету) здійснюється згідно вимог
Закону України „Про приватизацію державного майна”, Закону України „Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” та  інших нормативних актів, які не суперечать
вимогам названих законів.

Згідно з частиною 1 статті 289
Господарського кодексу України, орендар має право на викуп (приватизацію)
об'єкту оренди, якщо це право передбачено договором оренди.

Пункт 4.1 укладеного між сторонами у
справі договору оренди  надає позивачу,
як орендарю, право на прива тизацію об'єкту оренди у порядку, визначеному
законодавством.

Вичерпний перелік способів приватизації
комунального майна визначено статтею 3 Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та Державною
програмою приватизації на 2000-2002 роки, затвердженою Законом України від
18.05.2000 року № 1723-ИІ.

Так, статтею 3 Закону України
"Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" передбачено два способи приватизації: викуп і продаж на
аукціоні - по конкурсу.  При цьому,
включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій
цієї статті, здійснюється, в тому числі, з ініціативи відповідних органів
приватизації або покупців.

Пунктом 51 розділу IX Державної
програми приватизації на 2000-2002 роки передбачено право пріоритетного
(пільгового) викупу орендарем орендованого державного майна (будівлі, споруди,
приміщення) за умови здійснення ним за рахунок власних коштів поліпшення
орендованого майна за згодою орендодавця.

У разі прийняття рішення про
приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, приміщення),
орендар одержує право на викуп цього майна, якщо орендарем за згодою
орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна,
яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, вартістю
не менш як 25 відсотків залишкової (відновної за вирахуванням зносу) вартості
майна (будівлі, споруди, приміщення). Оцінка вартості об'єкта прива тизації у
цьому разі здійснюється із застосуванням експертної оцінки. Таке ж право
одержує орендар у разі прийняття рішення про приватизацію відповідно до
законодавства України.

Матеріалами справи підтверджено факт
здійснення позивачем за рахунок власних коштів та за згодою орендодавця
невідокремлюваних поліпшень об'єкту оренди
вартістю більше 25 % залишкової (відновної за вирахуванням зносу)
вартості об'єкту оренди.

За таких обставин, позивач набув
право викупу об'єкту оренди .

Відповідно до частини 1 статті 7
Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)", Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної
Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації
переліки об'єктів, які перебувають відповідно у загальнодержавній власності,
власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають:
продажу на аукціоні, за конкурсом; викупу. При цьому, включення об'єктів малої
приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті,
здійснюється, в тому числі, з ініціативи відповідних органів приватизації або
покупців.

Частиною 5 статті 7 Закону України
„Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”
передбачений вичерпний перелік підстав для відмови в приватизації, а саме:

- особа, яка подала заяву, не може
бути визнана покупцем підприємства згідно з Законом України „Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизації)”;

- є законодавчо встановлене
обмеження на приватизацію цього підприємства;

- відповідно до частини 1 статті 7
Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизації)” не затверджено переліків об'єктів, які перебувають відповідно у
загальнодержавній власності, власності Автономної Республіки Крим та
комунальній власності і підлягають продажу на аукціоні або за  конкурсом об'єктів,  які
перебувають  відповідно  у загальнодержавній власності,  власності Автономної Республіки Крим та
комунальній власності і підлягають:
продажу  на  аукціоні,
за  конкурсом.

Згідно п.2 офіційного
тлумачення,  яке зазначене в рішенні
Конституційного суду України у справі № 1-16/2000 за конституційним зверненням
товариства покупців членів трудового колективу перукарні № 163 «Черемшина» щодо
офіційного тлумачення окремих положень ст.7 Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" -  положення ч.5 ст.7  Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" слід розуміти так ,
що органи приватизації зобов'язані розглянути подані покупцями заяви та у разі
відсутності встановлених цим Законом підстав для відмови у приватизації,
включити конкретне підприємство до переліку об'єктів, що підлягають
приватизації, або прийняти рішення про відмову.

Відповідно до статті 71КАС України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вина посилається як на
підстави своїх вимог та заперечень.

Однак, відповідачами не надано суду
доказів існування обставин, перелічених у частині 5 статті 7 Закону України
„Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизації)” та які є
підставами для відмови у задоволенні клопотання
позивача про приватизацію орендованого об`єкта.

Відповідно до частини 1 статті 28
Закону України "Про оренду державного та комунального майна",
орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором
оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права
власності.

Крім того, відповідно до пункту 9
Інформаційного листа Вищого арбітражного суду України № 01-8/500 від 25.04.2001
року „Про деякі питання практики застосування у вирішенні  спорів законодавства про приватизацію
державного майна , що якщо договір оренди не припинив свого існування (стаття
26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна")
державний орган приватизації не вправі приймати рішення про приватизацію цього
майна  іншим,  крім викупу способом, а в разі прийняття
такого рішення воно повинно визнаватися недійсним за позовом заінтересованої
особи. З матеріалів справи вбачається, що на момент подачі заяви про
приватизацію орендованого об`єкту,
договір оренди був чинним.                     Посилання відповідача
на   Закон України «Про тимчасову
заборону приватизації пам'яток культурної спадщини», суд вважає безпідставним з
мотивів зазначених позивачем.

З огляду на викладені обставини , суд
дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Керуючись  ст. 19 Конституції України ,  ст. 6 Конвенції про захист  прав людини і основоположних свобод ,  Законом України „Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизації)” , Державною програмою приватизації
на 2000-2002 роки, затвердженою Законом України від 18.05.2000 року № 1723-ИІ,  Законом України „Про оренду державного і комунального
майна”,  Законом України „Про
приватизацію державного майна”,
ст. 289 Господарського кодексу України, ст. ст.71 ,94,163 - 167 , 254  Кодексу адміністративного судочинства України
, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов
задоволити.

Визнати недійсною відмову Івано -
Франіквської міської ради  на сесії від
10.08.2004р. підприємцю ОСОБА_1 в приватизації шляхом викупу нежитлового
підвального приміщення площею 288,9 кв. м. , що розташоване в м. Івано - Франківську
по  вул. Чорновола ,  23.

Івано - Франківській міській
раді включити нежитлове підвальне приміщення площею 288, 9 м. кв. , що
розташоване в м. Івано - Франківську по
вул. Чорновола ,  23, яке
орендується підприємцем ОСОБА_1 ,
до  "Програми приватизації в
м. Івано - Франіквську  на
2004р."   та переліку об"єктів
комунальної власності територіальної громади м. Івано - Франіквська   щодо яких
Фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано -
Франківська доручається провести
незалежну оцінку їх вартості .

Доручити Фонду комунальної власності
територіальної громади м. Івано - Франківська провести незалежну оцінку  їх вартості
протягом   одного   місяця з дня
набрання постановою  суду  законної сили .

Присудити позивачу підрпиємцю
ОСОБА_1, що мешкає поАДРЕСА_1,
м.Івано-Франківськ  з місцевого
бюджету Івано-Франківської міської ради вул.Грушевського 21 ,м.
Івано-Франківськ -  3,40грн.витрат по
сплаті судового збору.

Постанову суду, яка не набрала
законної сили, сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку.

Заява про апеляційне оскарження  постанови
подається протягом 10 -ти днів з дня її складення  в повному обсязі, апеляційна скарга
подається  протягом 20 днів  після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після
закінчення  строку подання заяви про
апеляційне оскарження.

Виконавчий лист видати після
набрання постановою законної сили за заявою сторони, на користь якої ухвалено
постанову.

Суддя
Фанда Оксана Михайлівна

Постанова складена в повному обсязі 04.01.2008р.

Виготовлено
в АС "Діловодство суду" Кіндрат Г.Р.