ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.03.2007
Справа №2-19/607-2007А

За позовом – Суб’єкту підприємницької діяльності Хавана Лариси Михайлівни, смт. Партеніт, м. Алушта.

До відповідача – Державна податкова інспекція в м.Алушта, м.Алушта АР Крим

Про визнання нечинним рішення.

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Піскарьов І.В., адвокат, ордер від 27.02.2007 р.

Від відповідача – Патраш В.І., державний інспектор, довіреність № 2207/9 від 23.08.2006 року

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим із адміністративним позовом про визнання недійсним рішення державної податкової інспекції в м.Алушта № /0/1353 від 30.05.2005 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що прийняте рішення не відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач заявою уточнив позовні вимоги та просив визнати нечиннм рішення рішення державної податкової інспекції в м.Алушта № /0/1353 від 30.05.2005 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити.

Справа слухалася у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями).

Представники сторін відмовились від послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій» (від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України та клопотанням представників сторін вони давали пояснення по справі на російській мові.

Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), п.2-1 Прикінцевих положень  Кодексу адміністративного судочинства України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) перед початком слухання справи представникам сторін була вручена пам’ятка про права та обов’язки сторін.

Розглянув матеріали справи,  суд –

В С Т А Н О В И В :

Хавана Лариси Михайлівни зареєстрована Виконавчим комітетом Алуштинської міської ради у якості суб'єкта підприємницької діяльності 25.05.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.6).

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до п.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України (від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи  зобов'язані діяти лише на підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами та доповненнями) органи податкової служби є органами виконавчої влади.

Таким чином, органи податкової служби та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20.05.2005 року Державною податковою інспекцією в м.Алушта складений акт № 03002395 перевірки по контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері  готівкового та безготівкового обороту суб’єктами підприємницької діяльності від 20.05.2005 р. (а.с.7-8).

На підставі вказаного акту державна податкова інспекція в м.Алушта прийняла рішення про застосування фінансових санкцій № /0/1353 від 30.05.2005 року. за  (а.с.9).

На момент проведення перевірки у позивача була в наявності ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АА  № 879084, видана Регіональним управлінням Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України в АР Крим 18.06.2004 р. (зазначено в ліцензії) на магазин за адресою: м. Алушта, смт. Партеніт, Фрунзенське шосе, 7, кв. 51, терміном дії з 21.06.2004 р. по 21.06.2005 р. Додаток до ліцензії відсутній, що не заперечується позивачем.

На час отримання суб’єктом підприємницької діяльності Хавана Л.М. ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (18 червня 2004 року) Закон України “Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів” не передбачав отримання додатку до ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Так, Законом України від 25.03.2005 року № 2505-IV “Про внесення змін до Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік і деякі інші законодавчі акти України” були внесені зміни до Закону України “Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів”.

Відповідно до абзацу 3 частини 12 статті 15 Закону України “Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів” в додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб’єктом підприємницької діяльності вказується адреса місця торгівлі і перелік електронних контрольно-касових апаратів і інформація про них.

Отже, вимоги щодо наявності додатку до ліцензії були введені саме Законом України від 25.03.2005 № 2505-IV, який набрав чинності з дня його опублікування в газеті “Урядовий кур’єр” від 31.03.2005 року “ 58-59, тобто з 31 березня 2005 року.

Стаття 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів” була доповнена Законом України від 25.03.2005 № 2505-IV нормою про відповідальність суб’єкта підприємницької діяльності у випадку здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями через КОРО (книгу обліку розрахункових операцій), не зазначений у ліцензії, у розмірі 200 відсотків вартості реалізованої через реєстратори розрахункових операцій продукції, але не менше 1000 грн.

Так, у зв’язку з прийнятим Законом України від 25.03.2005 № 2505-IV юридична відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності не скасовувалась, а доповнювалась новим видом правопорушення, у зв’язку з чим застосування зворотної дії в часі цього Закону є неможливим.

Також слід зазначити, що через відсутність в Законі України № 2505 перехідного періоду, протягом якого суб’єкту підприємницької діяльності зобов’язані привести свою діяльність з роздрібної торгівлі алкогольними напоями, у відповідність із чим Законом у частині обов’язкового одержання додатку до ліцензії, цей Закон має безпосередню дію, отже підлягає застосуванню лише з дати набрання чинності нормативного акту, тому до спірних правовідносин Закон № 2505 застосуванню не підлягає.

Отже,  рішення Державної податкової інспекції у м. Алушті  № /0/1353 від 30.05.2005 року підлягає визнанню нечинним, оскільки застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю алкогольними напоями через реєстратор, не зазначений у ліцензії, не засноване на діючому законодавстві, яке регулює відносини у сфері обліку алкогольних напоїв.

Крім того, лист Державної податкової адміністрації України від 04.05.2005 № 3786/6/21-4115 “Щодо порядку видачі суб’єктами підприємницької діяльності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями” не відповідає Конституції України та видано всупереч Закону України від 25.03.2005 р. №  2505-Р “ Про внесення змін до Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік і деякі інші законодавчі акти України” в частині отримання додатку до ліцензії на право роздрібної торгівлі, адже вказаний Закон не передбачав перехідного періоду і необхідності застосування приписів Закону до тих суб’єктів господарювання, які отримали ліцензії на право роздрібної торгівлі ще до набрання чинності цим Законом.

З урахуванням викладеного суд задовольняє адміністративний позов.

На підставі викладеного та керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          Адміністративний позов задовольнити.

·          Визнати нечинним податкове рішення Державної податкової інспекції в м.Алушта  про застосування фінансових санкцій № /0/1353 від 30.05.2005 року.

·          Постанову направити сторонам замовленою кореспонденцією.

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова проголошена у судовому засіданні 01.03.2007 року у 15 год. 15 хв.

У судовому засіданні проголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.