ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 грудня 2007 р.

№ 16/211пн

Вищий  господарський
суд  України  у
складі  колегії  суддів:

головуючого

Козир Т.П.

суддів :

Мележик Н.І.,  Подоляк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

СПД ОСОБА_1

на постанову

від 11.09.2007 р. Донецького
апеляційного господарського суду

у справі

№ 16/211пн

за позовом

КП “Готель Родіна” (надалі
-Підприємство)

До

СПД ОСОБА_1  (надалі -Підприємець)

Про

визнання договору таким, що
втратив чинність

за участю представників:

від позивача

-
Шатохіна О.І., Кушнір Р.Ю.,
Пліш В.Б.

від відповідача

-
ОСОБА_2

в судовому
засіданні 19.12.2007 р. оголошувалась перерва

В С Т А Н О В
И В:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 26.06.2007 р. (суддя Манжур В.В.), залишеним без змін
постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2007 р.
(судді: Діброва Г.І., Акулова Н.В., Стойка О.В.), позов задоволено: розірвано
укладений сторонами договір від 02.01.2001 р. оренди приміщень будівлі готелю,
розташованої за адресою: м. Горлівка, бул. Димитрова, 49, загальною площею
162,7 кв. м.

Не погоджуючись з постановою,
Підприємець звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою, в якій просить рішення і постанову скасувати та прийняти нове рішення
про часткове задоволення позову, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним
застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу
Підприємство просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без
змін.

В судовому засіданні 19.12.2007 р.
оголошувалась перерва для підготовки повного тексту постанови суду касаційної
інстанції. Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового
засідання (а. с. 108 на звороті).

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла
до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами, 20.02.1998 р. між ВАТ “Готель Родіна” (орендодавець) та
Підприємцем (орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень, відповідно
до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у користування приміщення
бару з більярдними залами площею 240 кв. м. та приміщення пивного бару площею
150 кв. м., які розташовані у готелі, що знаходиться за адресою: м. Горлівка,
бульвар Димитрова, 49. Об'єктами оренди цього договору були приміщення №№ 33а,
34, 34а, 35а, 36, 37 та частина приміщення № 33.

Судами досліджено, що дію договору
оренди від 20.02.1998 р. було припинено.

В подальшому, 02.01.2001 р. між КП
“Готель Родіна” (орендодавець) та Підприємцем (орендар) укладено договір оренди
нежитлових приміщень, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар
приймає в орендне користування приміщення бару з більярдними залами площею 240
кв. м. та приміщення пивного бару площею 150 кв. м., які розташовані у готелі,
що знаходиться за адресою: м. Горлівка, бульвар Димитрова, 49.

Як встановлено судами, після
проведення технічної інвентаризації орендованого приміщення сторонами укладено
додаткову угоду від 15.04.2005 р. до договору оренди від 02.01.2001 р., якою
пункт 1.1 договору викладено у редакції, відповідно до якої орендодавець
передає, а орендар приймає у тимчасове користування приміщення, що розташовано
за адресою: м. Горлівка, бульвар Димитрова, 49, площею 162,7 кв. м.,
розташоване на першому поверсі, під бар.

Відповідно до рішення Горлівської
міської ради № IV/21-12 від 25.02.2005 р. та наказу Горлівського представництва
ФДМУ № 85 від 17.05.2005 р. та № 67 від 28.04.2005 р., Підприємець приватизував
частину будинку, що розташований за адресою: м. Горлівка, бульвар Димитрова,
49, площею 162,7 кв. м., у зв'язку з чим було укладено договір купівлі-продажу
№ 912 від 26.05.2005 р., нотаріально засвідчений.

Судами досліджено, що в період з
квітня 2005 р. по травень 2005 р. відповідач оплачував оренду приміщення із
розрахунку площі розміром 150 кв. м.

Приймаючи рішення та постанову суди
першої та апеляційної інстанцій послались на те, що відповідно до приписів ст.
606 ЦК України, ст. 26 Закону України "Про оренду державного та
комунального майна" зобов'язання щодо найму приміщень за договором оренди
нежитлових приміщень від 02.01.2001 р. припинилися з 26.05.2005 р., а саме -з
моменту викупу Підприємцем приміщень, які були об'єктом оренди. Розриваючи
договір оренди від 02.01.2001 р. суди керувались ст. ст. 651, 652, 653 ЦК
України та вказували на те, що викуп орендованого приміщення є зміною істотних
обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, тому дія договору є
безпідставною і він підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною
та в інших випадках,встановлених договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні
договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або
частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір
є відповідно розірваним або зміненим.

Судами не встановлено наявність
істотного порушення стороною договору оренди від 02.01.2001 р.

Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України у
разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є
істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити,
вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Разом з тим, в силу ст. 606 ЦК
України, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній
особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 ГК
України договір оренди припиняється, зокрема, у разі викупу (приватизації)
об'єкта оренди.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України
"Про оренду державного та комунального майна" договір оренди
припиняється, зокрема, в разі приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю
орендаря).

Таким чином, викуп об'єкта оренди не
є істотною зміною обставин в розумінні ст. 652 ЦК України, не є підставою для
розірвання договору оренди, оскільки в такому випадку договір оренди є
припиненим в силу Закону і додаткового розірвання в судовому порядку не
потребує.

Господарськими судами першої та
апеляційної інстанцій помилково розірвано договір оренди від 02.01.2001 р.,
оскільки останній є вже припиненим з 26.05.2005 р. з моменту викупу Підприємцем
приміщень, які були об'єктом оренди.

За таких обставин, правові підстави
для задоволення позову були відсутні.

Викладене свідчить про те, що
приймаючи оскаржувані рішення та постанову господарські суди надали невірну
юридичну оцінку обставинам справи, порушили і неправильно застосували норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110
ГПК України підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та
постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи процесуального права, а в силу п. 2 ст. 1119
ГПК України Вищий господарський суд України за результатами розгляду касаційної
скарги має право скасувати рішення першої інстанції та постанову апеляційної
інстанції повністю і прийняти нове рішення.

Враховуючи, що господарськими
судами першої та апеляційної інстанцій в рішенні та постанові обставини справи
встановлені, але їм надана неналежна юридична оцінка, Вищий господарський суд
України вбачає за можливе прийняти нове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119, 11110, 11111 ГПК
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу СПД ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Донецької області від 26.06.2007 р. та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 11.09.2007 р. у справі № 16/211пн скасувати.

В позові відмовити.

Головуючий, суддя
Т. Козир

С у д д і
Н. Мележик

О. Подоляк