ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2007                                                                                Справа №17/3

час прийняття  12 год 04 хв.

м. Полтава

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагазпром" ,м.Полтава

до  Державної податкової інспекції у м.Полтаві, м.Полтава

про  визнання нечинними (скасування) податкових повідомлень-рішень №/0 від 19.02.2007 р. та №/0 від 19.02.2007 р.

Суддя  Ю.О. Коршенко

секретар     Степанова М.М.

Представники:

від позивача:  Захаренко І.П. -директор

від відповідача:  Сахарова М.М. дов.№5889/9/10-044 від 04.04.2007р.            Гриценко Ю.В. дов. №38/9/10-044 від 21.05.2007р.

Сидореко О.М. дов. №7461/9/10-044 від 21.05.2007р.

Суть спору: Розглядається позов  Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагазпром" до Державної податкової інспекції у м.Полтаві про  визнання нечинними (скасування) податкових повідомлень-рішень №/0 від 19.02.2007 р. та №/0 від 19.02.2007 р..

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, на підставі якого відповідачем прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення, не відповідають чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Позивач в судовому засіданні і в поясненнях по справі  на задоволенні позову наполягає, посилаючись на неправомірність і безпідставність винесення відповідачем вказаних податкових повідомлень - рішень .

.Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечує з підстав, наведених у запереченні на позовну заяву, так як в ході планової перевірки Позивача за період з 23.11.2005 по 30.09.2006 року було встановлено, що останнім порушено вимоги Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств", а саме безпідставного вилучення із складу валових доходів у другому кварталі 2006р. частини попередньої оплати, отриманої у  І кварталі 2006р., та неправомірного віднесення до складу валових витрат вартості агентських послуг, отриманих Позивачем у ІІ кварталі 2006р.

Крім того, Відповідач вважає, що Позивачем порушено положення   Закону України "Про податок на додану вартість", оскільки ТОВ "Полтавагазпром"   безпідставно віднесло до складу податкового кредиту з ПДВ суми податку від скорегованої попередньої оплати у І кварталі 2006р., суму податку від вартості агентських послуг у ІІ кварталі 2006р., та суми податку з продажу природного газу за вересень 2006р..

Судом встановлено та підтверджується .матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Полтавагазпром” (надалі - Позивач), зареєстроване в Державній податковій інспекції у м. Полтава (надалі Відповідач) та відповідно до Свідоцтва N 23477478 від 07.12.2005р., та є платником податку на додану вартість.

Відповідачем проведено планову перевірку Позивача та на підставі Акту перевірки № 28/23-1/33891089 від 12.02.2007р. винесено податкові повідомлення - рішення  за  №/0 від 19.02.2007 про визначення для ТОВ „Полтавагазпром" податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 412909,00 грн., в т.ч.: 200398,00 грн. - основного платежу та 212511,00 грн. - штрафних санкцій;  та за №/0 від 19.02.2007р. про визначення зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 404765,9 грн. в т.ч.: 246563,00 грн. основного платежу та 158202,9 грн. штрафних санкцій.

Розглянувши   матеріали справи,  заслухавши представників сторін , суд    в с т а н о в и в  :

1.    В Акті   перевірки та у запереченнях на позовну заяву Відповідач посилається на порушення ТОВ „Полтавагазпром" п.4.1 ст.4 та п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" мотивуючи тим, що Позивач неправомірно відкоригував валовий дохід у ІІ кварталі 2006 року на суму попередньої оплати отриманої від ТОВ „Полтаванафтогазпостач”. Свою позицію податковий орган ґрунтує на тому, що Позивач несвоєчасно відкоригував валовий дохід у ІІ кварталі 2006 р., вважаючи, що підставою для проведення такого коригування є перерахування коштів Позивачем АППБ «Аваль» в якості виконання своїх зобов’язань згідно Договору поруки, укладеним між Позивачем та АППБ „Аваль" № 3010/09-01/1893/1 від 04.05.2006р.

Проте, в ході судового розгляду, судом були досліджені матеріали справи, в результаті чого були спростовані твердження Відповідача, які викладені в акті перевірки, а також у письмових запереченнях на позовну заяву, виходячи з наступного :

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" - Валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Згідно із п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку; установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку.

Позивач 30.03.2006 р. уклав з ТОВ "Полтаванафтогазпостач" договір про постачання природного газу відповідно до якого постачальник передає Покупцеві газ за встановленою ціною, яка складає 543,75 грн. без ПДВ за 1000 кубічних метрів, ПДВ 108,75 грн., разом 652,50 грн.

У Декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2006р. було включено у валовий дохід суму попередньої оплати за природний газ від ТОВ „Полтаванафтогазпостач" у розмірі 2 837 288,00 грн. Даний факт відображено у бухгалтерському обліку підприємства за І кварталі 2006р. та підтвержується випискою АППБ „Аваль" від 30.03.2006р. №№26,38,1974,1948,10.

В результаті укладення Договору поруки між Позивачем та АППБ „Аваль" № 3010/09-01/1893/1 від 04.05.2006р. Позивач став кредитором ТОВ „Полтаванафтогазпостач"".  Згідно умов Договору поруки №010/09-01/1893/1 від 04.05.2006, та на підставі п.2 ст.554 ЦК України („поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник”),  Позивач прийняв на себе зобов'язання відповідати за зобов'язання ТОВ „Полтаванафтогазпостач", які виникають з умов кредитного договору, що був укладений між ТОВ „Подтаванафтогазпостач" та АППБ „Аваль".

Відповідно до ст. 556 ЦК України до Поручителя, який виконав зобов'язання за порукою, переходять усі права Кредитора у цьому зобов'язанні.

15.05.2006р між Позивачем та ТОВ „Полтаванафтогазпостач", у відповідності до п.1 ст.604 ЦК України („забов`язання припиняються за домовленістю сторін”), було укладено Угоду про залік взаємних однорідних вимог та підписано Акт проведення взаємного погашення заборгованості згідно Договору на постачання природного газу та Договору поруки на суму 1396734,11 грн. (в т.ч. ПДВ 232789,02 грн.).

Оскільки, відповідно до ст. 606 ЦК України зобов'язання припиняються поєднанням боржника і кредитора у одній особі, Позивачем були проведені коригування у обліку - Розрахунки з покупцями та Розрахунки з іншими кредиторами на суму 1396734,11 грн.

Відповідно до п.п. 11.3.1. п.11.3 ст. З Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) – дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до п.5.10 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" у разі коли після продажу товарів (робіт, послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи перерахунок у випадку повернення проданих товарів чи права власності на такі товари (результати робіт, послуг) продавцю, платник податку – продавець та платник податку – покупець здійснюють відповідний перерахунок валових доходів або валових витрат (балансової вартості основних фондів) у звітному періоді, в якому сталася така зміна суми компенсації.

Таким чином судом встановлено, що Позивач правомірно, на підставі діючого законодавства, відкоригував валовий дохід у ІІ кварталі 2006р. на суму 1 396 734,11 грн, відповідно до Угоди про залік взаємних однорідних вимог з ТОВ „Полтаванафтогазпостач” та Акту проведення взаємного погашення заборгованості від 15.05.2006р.

Крім того,  Позивач правомірно здійснив коригування податкового забов`язання з ПДВ із частини попередньої оплати, керуючись ст.4 Законом України "Про податок на додану вартість", відповідно до якої: у разі якщо після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника  та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

2. В Акті   перевірки та у запереченнях на позовну заяву Відповідач також посилається на порушення Позивачем пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1997р. Відповідач посилається на те, що Закон не відносить до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Згідно з твердженнями Відповідача, Позивач, в порушення даної норми Закону, неправомірно відніс до складу  валових витрат витрати пов'язані з отриманням агентських послуг від ТОВ „Південно-Дніпровське УБР”. Крім того Відповідач ґрунтує свою позицію твердженням, що вказані витрати не пов`язані з господарською діяльністю Позивача, а первинні документи по даній господарській операції не відповідають вимогам п.1 ст.9 З-ну України „Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні”.

В Акті перевірки також відображено порушення Позивачем п.п.7.4.4 п.7.4. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість", посилаючись на те, що підприємство неправомірно віднесло до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість по отриманим агентським послугам від ТОВ „Південно-Дніпровське УБР”. Свою позицію податковий орган ґрунтує на тому, що агентські послуги не підтверджені бухгалтерськими та іншими первинними документами.

В ході судового розгляду вказаного питання судом , на підставі дослідження матеріалів справи, твердження Відповідача спростовані та визнані такими, що не ґрунтуються на діючому законодавстві та фактичних обставинах справи, виходячи з наступного :

1.  Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" бухгалтерський облік визначає як обов'язковий вид обліку, який ведеться підприємством. Податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Первиний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. (далі -Положення), первинний документ - це письмове свідоцтво, що фіксує та підтверджує господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи на їх проведення.

Закон встановлює , що первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

-            назву документів (форми);

-            дату і місце складання;

-            назву підприємства, від імені якого складено документ;

-            зміст та обсяг господарської операції, одиниці виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її

оформлення...

Ст..9 п.1 З-ну України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” встановлює, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо – безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Ст..5 З-ну України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” визначає, що підприємство самостійно обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку та способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

В ході судового засідання судом досліджені докази по справі та встановлено, що надання агентських послуг підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а саме :

-  Договором про надання агентських послуг ЗМП/1/12-05 між Позивачем та ТОВ „Південно-Дніпровське УБР",

- Актами виконаних робіт, виписками з банку про проведені безготівкові розрахунки,

- Актом прийому –передачі  векселя в рахунок сплати частини винагороди,

- Зведеним Актом за підсумками виконаної роботи.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону до валових витрат виробництва та обігу (далі - валові витрати) відноситься сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Закон не відносить до валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (п.5.3.9 ст.5 З-ну України „Про оподаткування прибутку підприємств”).

Згідно до ст..5.3.1 ст.5 З-ну України „Про оподаткування прибутку підприємств” не включаються до складу валових витрат - витрати на потреби не пов`язані з веденням господарської діяльності, а саме:

-          організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку. Придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям визначеним пунктом 7.11 цього Закону, та витрат, пов`язаних з проведенням рекламної діяльності, які регулюються нормами підпункту 5.4.4 цієї статті;

-          придбання лотерей, участь в азартних іграх;

-          фінансування особистих потреб фізичних осіб за винятком виплат, передбачених п. 5.6 і 5.7 цієї статті, та в інших випадках, передбачених нормами цього Закону.

Згідно із пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень

Посилання Відповідача на те, що агентські послуги не пов"язані з господарською діяльністю Позивача та не сприяли розширенню ринку збуту та збільшенню кількості покупців природного газу - безпідставні, оскільки відповідно до ст. 295 ГК України ТОВ „Південно-Дніпровське УБР" є суб'єктом господарювання, що здійснює господарську діяльність шляхом посередництва, та відповідно до умов Договору надає агентські послуги.  Крім того, згідно наданих Позивачем даних податкової та статистичної звітності, в результаті виконання робіт згідно вищевказаної Угоди, Позивач значно збільшив обсяги реалізації природного газу, а саме:  у І кварталі - 4.1 млн. куб.м, у ІІ кварталі - 20,6 млн.куб.м, у ІІІ кварталі -30,6 млн. куб.м .

Крім того в п. 2.15.5 Акту проведення перевірки Відповідачем зазначено наступне: «…середньомісячний показник по скоригованому валовому доходу у 2006 році збільшився на суму 3370,0 тис. грн.. або у 10 разів за рахунок розширення ринків збуту та збільшення кількості покупців природного газу»

.

Таким чином судом, в ході дослідження матеріалів справи, було встановлено, що витрати Позивача, пов`язані з виконанням Угоди про надання агентських послуг з ТОВ „Південно-Дніпровське УБР”  підтверджені відповідним чином оформленими документами та безпосередньо  пов`язані з його господарською діяльністю.

Тож Позивач цілком правомірно та на підставі діючого законодавства відніс суму вартості агентських послуг, отриманих від ТОВ „Південно-Дніпровське УБР” до складу валових витрат за ІІ квартал 2006р.

2.  Відповідно до пп..7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” – податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податків за ставкою, встановленою п.6.1 ст.6 та ст..8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

-  придбанням або виготовленням товарів (у тому числі на імпорт) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку...

Таким чином Позивач правомірно, на підставі чинного законодавства відніс суму ПДВ з отриманих агентських послуг до складу податкового кредиту з ПДВ.

Крім того в Акті проведення перевірки та у запереченнях на позовну заяву Відповідач стверджує, що  вся сума податку на додану вартість, по отриманим агентським послугам від ТОВ „Південно-Дніпровське УБР” (197 250,00 грн.), віднесена Позивачем до складу податкового кредиту в травні 2006р.. Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що вказана сума податкового кредиту по даній господарській операції була включена Позивачем до складу податкового кредиту і внесена відповідно до Декларації з ПДВ та реєстрів отриманих податкових накладних в інших періодах, а саме:

у лютому 2006р. – 83 333,33 грн. ( за фактом попередньої оплати 500 000грн. у лютому 2006р.)

у вересні  2006р. – 93 000,00 грн.

у жовтні  2006р.  – 20 916,67 грн.

З огляду на вищенаведене судом встановлено, що Позивачем цілком правомірно та на підставі діючого законодавства віднесено, у відповідних періодах, вказані суми до податкового кредиту з ПДВ по отриманим від ТОВ „Південно-Дніпровське УБР” агентським послугам.

ІІІ.          В Акті проведення перевірки та у запереченнях на позовну заяву Відповідач посилається на порушення Позивачем пп. 7.3.1 п. 7.3 ст.7 З-ну України „Про податок на додану вартість” у частині невірного обрахування бази оподаткування операцій з поставки природного газу у вересні 2006 року.

В ході дослідження матеріалів справи судом  встановлено що вказане твердження  Відповідача не ґрунтується на нормах діючого законодавства та є безпідставним.

Згідно пп..7.3.1 п.7.3 ст.7 З-ну України „Про податок на додану вартість”, датою виникнення податкових забов`язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, ... або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) -  дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Обрахування бази оподаткування операцій з поставки Позивач здійснив на підставі даних бухгалтерського обліку: головна книга за вересень 2006р. по рах.702 „Доходи від продажу товарів (робіт, послуг) та по рах. 36-11 „Розрахунки з вітчизняними покупцями”. До бази оподаткування віднесено вартість відвантажених товарів (поставлений природний газ), а також суми отриманих попередніх оплат у вересні 2006р., що загалом становить 10 617 460,00 грн., відповідно податкове забов`язання з ПДВ становить – 2 123 492,00 грн., що відповідає наданому Позивачем реєстру виданих податкових накладних за вересень 2006р.

Таким чином Позивач  правомірно та на підставі діючого законодавства обрахував суму податкового забов`язання з ПДВ у вересні 2006р., що підтверджується даними бухгалтерського та податкового обліку Позивача та регламентується діючим законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірні податкові повідомлення - рішення не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню судом.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст.  158-163  та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати нечинними (скасувати) податкові повідомлення-рішення  Державної податкової інспекції у м. Полтаві № /0 від 19.02.2007 про визначення податкового зобов’язання  з податку на додану вартість в сумі 412909,00 грн., в т.ч.: 200398,00 грн.  – основного платежу та 212511,00 грн. – штрафних санкцій та податкове повідомлення-рішення № /0 від 19.02.2007р. про визначення зобов”язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 404765,9 грн. в т.ч.: 246563,00 грн. основного платежу та  158202,9 грн. штрафних санкцій.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагазпром"( 36039, м.Полтава, вул.Куйбишева,20, р/р 260034632 в АБ "Полтава-банк", МФО 331489, ) відшкодування витрат по сплаті державного мита (судового збору) в сумі 3,40 грн.

Видати виконавчий документ на виконання п. 3 резолютивної частини постанови у порядку, передбаченому ст. 258 КАС України, з набранням постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                           Ю.О. Коршенко