ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" березня 2007 р.

СправаНОМЕР_85-26/69-06-1684

Одеський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Колоколова С.І.

суддів:
Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій
О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача:ОСОБА_1
-підприємець

від відповідача:
ОСОБА_2. (довіреність НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства
„Октябрський”

на рішення господарського суду Одеської
області від ІНФОРМАЦІЯ_2 року

по справі25-26/69-06-1684

за позовом Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1,
м. Хмельницький

до Відкритого
акціонерного товариства „Октябрський”, Одеська область, Білгород-Дністровський
район, с. Олексіївка

про стягнення
41 259,52 грн.

В С Т А Н О В
И В :

ІНФОРМАЦІЯ_3 року Фізична особа
-підприємець ОСОБА_1  (далі по тексту
-позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою
та послідуючими уточненнями і доповненнями до неї до Відкритого акціонерного
товариства „Октябрський” (далі по тексту -відповідач) про стягнення 23 455,12
грн.

Згідно уточнених та доповнених
вимог, позивач посилався на те, що відповідач не виконав свої зобов'язання за
укладеним між сторонами договором від ІНФОРМАЦІЯ_4 року щодо оплати виконаних
позивачем робіт по збиранню врожаю ячменю та має заборгованість перед останнім
в сумі 21 480 грн., а тому повинний сплатити позивачеві не лише зазначену суму
боргу, а ще й збитки від інфляції за період з ІНФОРМАЦІЯ_5 року по ІНФОРМАЦІЯ_6
року в сумі 1 394,92 грн. та пеню за період з ІНФОРМАЦІЯ_8 року по ІНФОРМАЦІЯ_9
року за 257 днів в сумі 3 125,59 грн. Крім того, відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачеві заподіяні збитки в сумі 13 272 грн., так як в разі
своєчасного отримання грошових коштів, відповідно до умов укладеного договору,
позивач планував закупити на них 13,03 тон цукру-піску по ціні 2 800 грн. за
тону, а на час подачі позову ринкова вартість цукру становила 4 400 грн. за
тону, що відповідає 8,29 тонам, внаслідок чого понесені позивачем збитки, на
думку останнього, складають 13 272 грн.

Рішенням господарського суду
Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_9 року по справі НОМЕР_2 (суддя Никифорчук
М.І.) в задоволенні позовних вимог -відмовлено, посилаючись на їх
безпідставність, необґрунтованість та недоведеність. На думку суду позивачем в
порушення вимог укладеного між сторонами Договору не надано актів виконаних
робіт, які є підставою для оплати.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від ІНФОРМАЦІЯ_10 року рішення господарського суду Одеської
області від ІНФОРМАЦІЯ_9 року по справі             НОМЕР_2 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського
суду України від ІНФОРМАЦІЯ_11року рішення господарського суду Одеської області
від ІНФОРМАЦІЯ_9 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду
від ІНФОРМАЦІЯ_10 року по справі НОМЕР_2 скасовано. Справу направлено на новий
розгляд до Господарського суду Одеської області.

ІНФОРМАЦІЯ_12року позивач звернувся
до господарського суду Одеської області з заявою про уточнення розрахунку суми
позовних вимог, згідно з якою просив стягнути на його користь з відповідача 41
259,52 грн., з яких 21 480 грн. -основний борг, 3 827,88 грн. -пеня, 2 634,64
грн. -інфляційні, 13 272 грн. -упущена вигода.

Рішенням господарського суду
Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_2 року (суддя Малярчук І.А.) позов Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ „Октябрський” на
користь позивача 21 480 грн. -основного боргу, 3 872,88 грн. -пені, 2 634,64
грн. -інфляційних збитків, 279,87 грн. державного мита та 80,04 грн. витрат на
ІТЗ судового процесу. В частині заявлених позовних вимог про стягнення 13 272
грн. -збитків у вигляді упущеної вигоди -відмовлено з посиланням на їх
недоведеність.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням місцевого господарського суду, ВАТ „Октябрський” звернулося до
Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій
просить це рішення скасувати повністю та прийняти нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування своїх вимог та заперечень,
скаржник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення і невірне застосування місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права, а саме: Цивільний кодекс України,
Господарський кодекс України, Закон України „Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні”, Закон України „Про податок на додану вартість”,
Господарський процесуальний кодекс України.

На думку скаржника, Додаток НОМЕР_3
до договору від ІНФОРМАЦІЯ_4 року не може свідчити про те, що роботи виконані,
накладна НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_13року та податкова накладна НОМЕР_5 від
ІНФОРМАЦІЯ_13року складені з порушенням вимог закону та не можуть бути
належними доказами по справі. Також скаржник вважає необґрунтованими висновки
суду про не прийняття до уваги та відхилення доказів виконання робіт по збору
врожаю комбайном ПП ОСОБА_4 та акту виконаних робіт НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_14
року, договоруНОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_14 року в акту виконаних робіт до нього
від ІНФОРМАЦІЯ_14 року. Крім того, представник скаржника в судовому засіданні
наполягав на тому факті, що голова правління ВАТ „Октябрський” ОСОБА_3. не мав
права укладати та підписувати договір від ІНФОРМАЦІЯ_4 року без дозволу органів
управління товариства.

Позивачем в судовому засіданні
надано відзив на апеляційну скаргу та доповнення до нього, згідно з яким він
просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого
господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим,
відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

Дослідивши матеріали справи та
вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні пояснення
представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим
господарським судом норм процесуального та матеріального права, судова колегія
дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_4 року між Приватним підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) та ВАТ
„Октябрський” (Замовник) укладено договір б/н на виконання
сільськогосподарських робіт та розрахунків за них, предметом якого відповідно
до пункту 1.1 є послуги Виконавця по проведенню робіт по збиранню ячменю в
обсягах, вказаних в додатку НОМЕР_3 до цього Договору на земельних угіддях
Замовника, які виконуються технікою Виконавця (а.с.9-11).

Відповідно до пункту 2.1 Договору,
вартість послуг, які виконує Виконавець за цим Договором, Замовник оплачує
коштами за кожний гектар виконаних робіт згідно з Додатком НОМЕР_3 до Договору.

Пунктами 3.1.1 та 3.1.4 Договору
визначено зобов'язання Виконавця, а саме: провести сільськогосподарські роботи
в узгоджених Сторонами обсягах, передбачених додатком НОМЕР_3 до Договору у
відповідності з агротехнічними вимогами. Виконання робіт оформити актами за
формою згідно додаткуНОМЕР_8 до цього Договору і підписати сторонами. Ці акти
підтверджують фактичні обсяги виконання робіт і є підставою для проведення
розрахунків з Замовником за виконанні роботи.

Згідно з пунктами 3.2.1 -3.2.3
Договору, зобов'язанням Замовника є забезпечення за свій рахунок щоденного
обліку послуг Виконавця; забезпечення розрахунків за виконані Виконавцем роботи
в обсягах і на умовах визначених пунктом 2.1 Договору на протязі 3-х днів з
моменту виставлення рахунку; підписання актів виконаних робіт Виконавцем.

Пунктами 4.1 -4.3 Договору передбачена
відповідальність сторін, зокрема, Виконавець несе відповідальність за своєчасне
і якісне проведення робіт; за прострочення терміну розрахунків Замовник сплачує
пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від
вартості обсягу виконаних робіт.

На виконання зобов'язань по
зазначеному Договору, позивачем виконано сільськогосподарські роботи по збору
врожаю на 228 гектарах земельних угідь відповідача на загальну суму 36 480 грн.
(з урахуванням 6 080 грн. -ПДВ), що підтверджується Додатком НОМЕР_3 до
Договору (а.с.11), накладною НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_13року (а.с.20) та
податковою накладною НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_13року (а.с.13).

На оплату вказаних робіт, позивач
виставив відповідачу рахунок НОМЕР_9 від ІНФОРМАЦІЯ_13року на суму 36 480 грн.,
з яких 30 400 грн. -за виконані роботи по збору врожаю та 6 080 грн. -податок
на додану вартість.

В зв'язку з тим, що ВАТ
„Октябрський” ІНФОРМАЦІЯ_14 року перерахувало на користь позивача лише 10 000
грн. (а.с.16), останній ІНФОРМАЦІЯ_15 року звернувся до відповідача з вимогою №
3 про термінову сплату в добровільному порядку залишених несплаченими 26 480
грн. (а.с.14).

Між тим, ВАТ „Октябрський”
ІНФОРМАЦІЯ_16 року перерахувало на користь позивача лише 5 000 грн. (а.с.15),
тобто розмір непогашеної заборгованості склав 21 480 грн., що і стало підставою
для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних
законом інтересів.

Судова колегія частково
погоджується з позовними вимогами та висновками місцевого господарського суду
та вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення
зміні, виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 1 статті 193
Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах ставляться.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору, вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного
законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 статті 837
Цивільного кодексу України за договором
підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно статтею 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення.

Крім того, як було вище зазначено,
у відповідності до пункту 4.3 договору від ІНФОРМАЦІЯ_4 року, за прострочення
терміну розрахунків Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ за кожен день прострочення від вартості обсягу виконаних робіт.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав покладені на нього договором від ІНФОРМАЦІЯ_4 року зобов'язання
щодо сільськогосподарських робіт по збиранню врожаю на земельних угіддях
відповідача, що підтверджується вищезазначеними Додатком НОМЕР_3 до Договору
(а.с.11), накладною НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_13року (а.с.20) та податковою накладною
НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_13року (а.с.13), які підписані відповідачем без усяких
зауважень.

В свою чергу, відповідач свої
зобов'язання за договором від ІНФОРМАЦІЯ_4 року відносно оплати виконаних
позивачем робіт в повному об'ємі не виконав, у зв'язку з чим у нього
залишається непогашена заборгованість з урахуванням нарахованих інфляційних
витрат та пені, що і підлягає стягненню.

Не приймаються судовою колегією
твердження скаржника в частині того, що голова правління ВАТ „Октябрський”
ОСОБА_3. не мав права укладати та підписувати договір від ІНФОРМАЦІЯ_4 року без
дозволу органів управління товариства, оскільки, по-перше, ніяких відповідних
доказів відповідач в місцевому господарському суді не надавав, а, по-друге,
згідно із пунктом 11.4.9 Статуту ВАТ „Октябрський” дійсно, голова правління має
право вести від імені Товариства переговори та укладати угоди (договори,
контракти) від імені Товариства, на суму, що не перевищує 10 000 (десять тисяч)
гривень, а вище цієї суми за виключною та обов'язковою згодою Наглядової ради
Товариства.

Стверджуючи дані обставини,
скаржник у відповідності до вимог частини 2 статті 852 Цивільного кодексу
України не скористався своїм правом, як замовник та не вимагав розірвання
договору та відшкодування збитків, тому як в матеріалах справи відсутні
будь-які заяви про визнання договору від ІНФОРМАЦІЯ_4 року недійсним або його
розірвання.

Крім того, як було вище зазначено,
скаржником саме за договором від ІНФОРМАЦІЯ_4 року було сплачено на користь
позивача 15 000 грн. за виконані роботи по збиранню врожаю згідно рахунку
НОМЕР_9 від ІНФОРМАЦІЯ_13року.

Отже, вищенаведені обставини
свідчать про те, що Товариство „Октябрський” погодило вартість робот, яку
виконав позивач тобто понад 10 000 грн.

Більш того, ухвалами господарського
суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_17 року та від ІНФОРМАЦІЯ_18 року (а.с.55,
57 т.2) відповідач був зобов'язаний надати докази наявності повноважень
посадових осіб на оформлення правовідносин по збиранню врожаю на площі 135 га;
докази відмови позивача в оформленні виконання робіт на суму 15 000 грн.

Між ти, вимоги вищенаведених ухвал
суду першої інстанції відповідачем не були виконані.

Отже, відповідач в порушення вимог
статті 33 Господарського процесуального кодексу України, належним чином не
довів ті обставини на які посилався.

Доводи скаржника в частині
посилання на докази виконання робіт на його земельних угіддях по збору врожаю
комбайном ПП ОСОБА_4, акт виконаних робіт НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_14 року,
договір НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_14 року та акт виконаних робіт до нього також
судовою колегією до уваги не приймаються, так як, по-перше, акт виконаних робіт
НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_14 року підписаний товариством в односторонньому
порядку, а зазначені роботи починалися з ІНФОРМАЦІЯ_11 року, хоча договір
укладений лише ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що представник товариства в судовому
засіданні пояснити нічого не зміг, по-друге, роботи, здійсненні ПП ОСОБА_4.
ніякого відношення до договору від ІНФОРМАЦІЯ_4 року та відносин між сторонами
по справі, не мають, що і підтверджується листом НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_12
року, згідно з яким ФОП ОСОБА_4 для ВАТ „Октябрський” у ІНФОРМАЦІЯ_15 році
виконано роботи по збиранню гороху і пшениці, а збір ячменя не проводився, що і
спростовує доводи скаржника.

Між тим, судова колегія не погоджується
з вимогами позивача та висновками місцевого господарського суду відносно
задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 3 872,88 грн.,
виходячи з такого.

Відповідно до пункту 6 статті 232
Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано,
із чого випливає, що позивач безпідставно просив, а місцевий господарський суд
необґрунтовано стягнув з відповідача пеню в розмірі 3 872,88 грн. за 1 рік (з
ІНФОРМАЦІЯ_16 року по ІНФОРМАЦІЯ_17 року), яка підлягає зменшенню до 2 035 грн.
за шість місяців (з ІНФОРМАЦІЯ_16 року по ІНФОРМАЦІЯ_18 року). Посилання суду  на пункт 1 частини 2 статті 258 Цивільного
кодексу України, яким передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність в один рік, є помилковим, оскільки даною
нормою права встановлений не порядок застосування штрафних санкцій, а строк, у
межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Крім того, судова колегія вважає,
що місцевим господарським судом правомірно відмовлено позивачу в задоволенні
вимог в частині стягнення упущеної вигоди в розмірі 13 272 грн., з наступних
підстав.

Згідно із пунктом 1, підпунктом 1
пункту 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 224
Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні
інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою
стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які
управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частина 2 пункту 1 статті 225
Господарського кодексу України відносить до складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог
законодавства.

Із матеріалів справи не вбачається
жодних доказів та підстав, передбачених вказаними нормами чинного
законодавства, які б свідчили про завдання відповідачем збитків позивачу, а
посилання останнього на укладення ним договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_8
року та неможливістю здійснити передоплату по цьому договору, у зв'язку з чим
він був розірваний, а він зазнав збитків внаслідок підвищення ринкових цін, є
необґрунтованими та безпідставними, так як ним не надано будь-яких доказів
такого підвищення, доказів відсутності у нього на рахунку грошових коштів та
доказів розірвання договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_8 року і невиконання
зобов'язань за ним.

Відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем, що підлягає стягненню становить 26 149,64, що
складається з: 21 480 грн. -основного боргу, 2 634,64 грн. -інфляційних збитків
та 2 035 грн. -пені (зменшена судом вдвічі у зв'язку із неправильним
розрахунком позивача).

За викладених обставин, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга ВАТ „Октябрський” підлягає частковому
задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_2
року по справі№25-26/69-06-1684 зміні.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного
мита за розгляд позовної заяви, апеляційної скарги та витрати на ІТЗ судового
процесу покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись
статтями 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О
В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства „Октябрський” задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду
Одеської області від ІНФОРМАЦІЯ_2 року по справіНОМЕР_85-26/69-06-1684 змінити,
виклавши пункт 2 резолютивної частини в наступній редакції:

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства „Октябрський” (67761, Одеська область, Білгород-Дністровський район,
с. Олексіївка, р/р в ООФ АППБ „Аваль”, , МФО
328351) на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,  р/рНОМЕР_10 в Хмельницькій філії Укрінбанку,
МФО НОМЕР_11, ідентифікаційний код НОМЕР_12) 21 480 грн. -основного боргу, 2
035 грн. -пені, 2 634,64 грн. -інфляційних збитків, 261,46 грн. -державного
мита за розгляд позовної заяви та 74,77 грн. -витрат на ІТЗ судового процесу.

Решту рішення залишити без змін.

3.Стягнути з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/рНОМЕР_10 в Хмельницькій філії Укрінбанку, МФО
НОМЕР_11, ідентифікаційний код НОМЕР_12) на користь Відкритого акціонерного
товариства „Октябрський” (67761, Одеська область, Білгород-Дністровський район,
с. Олексіївка, р/р в ООФ АППБ „Аваль”, , МФО
328351) 52,01 грн. -державного мита за розгляд апеляційної скарги.

4.Видачу наказів за постановою
доручити господарському суду Одеської області.

Постанова в порядку статті 105
Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду
України.

Головуючий суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя
М.С. Петров