КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2007                                                                                           № 18/246

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Капацин  Н.В.

суддів:             Калатай  Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі:            Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача -Власова І.Ю. – представник за довіреністю № 08/34 від 05.01.2007 р.

від відповідача -Ненюк Н.П. – представник за довіреністю № 345 від 26.09.2005 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз"

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.07.2007

у справі № 18/246 (Мандриченко О.В.)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз"

до                                                   Акціонерного товариства "Український інноваційний банк"

про                                                  визнання простого векселя таким, що не підлягає оплаті

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про визнання простого векселя № 572 номінальною вартістю 2000000 грн. строком оплати за пред’явленням, але не раніше 30.05.2006 р., виданого ВАТ „Запоріжгаз” на користь ТОВ „Вікор Трейд”, таким що не підлягає виконанню з боку Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз” на користь Акціонерного товариства „Український інноваційний банк”.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.07.2007 р. у справі № 18/246 у задоволенні позову ВАТ по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз” відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції, з огляду на вексельне законодавство та норми закону, якими регулюються взаємовідносини сторін щодо передачі цінних паперів в заставу в забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором, ґрунтується на тому, що відповідач є законним векселедержателем спірного векселя, відносно якого може реалізовувати всі права, що з нього витікають; що на момент винесення судових рішень на користь позивача про повернення векселя з чужого незаконного володіння ТОВ „Вікор Трейд” законним держателем векселя був відповідач; що Київська філія АТ „Укрінбанк”, на користь якої вчинено заставний індосамент, згідно Положення про Київську філію АТ „Укрінбанк” може виконувати операції з цінними паперами, в тому числі, купівлю та продаж; що оспорюваний вексель поряд з іншими векселями був емітований позивачем замість 86 простих векселів, що є оплатою зазначених 86 векселів не грошовими коштами, а цінним папером, який є грошовим документом, у зв’язку з чим вексель слід приймати як такий, що виданий для оплати придбаного майна.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ВАТ по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз” звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2007 р. у справі № 18/246 та ухвалити нове рішення по справі № 18/246, яким позов задовольнити.

При цьому, позивач посилається на те, що господарським судом міста Києва зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, та порушено норми матеріального права; що позивач є єдиним законним держателем векселя згідно залишеного без змін постановою апеляційної інстанції від 21.09.2004 р. рішення Господарського суду м. Києва від 21.09.2004 р. у справі № 18/203 та відповідного наказу господарського суду м. Києва від 21.09.2004 р.; що відповідачу, коли він приймав спірний вексель в заставу від ТОВ „Вікор Трейд”, було відомо про обов’язок останнього, згідно затвердженої ухвалою суду від 01.07.2003 р. у справі № 2279-6/4/82-4/33/03 мирової угоди з позивачем, повернути вексель на користь ВАТ „Запоріжгаз” та право останнього вимагати повернення векселя; що відповідач та ТОВ „Вікор Трейд” своїми діями свідомо перешкоджали реалізації ВАТ „Запоріжгаз” свого законного права на повернення векселя, а отже, свідомо діяли у порушення вимог суду та на шкоду ВАТ „Запоріжгаз”, внаслідок чого оскаржуване рішення суду суперечить ст. 19 Уніфікованого закону „Про переказні векселі та прості векселі”; що висновок суду про те, що приймання спірного векселя у заставу відповідачем відбулося у відповідності до вимог чинного законодавства, є хибним, оскільки під забезпечення кредиту приймаються векселі, видані лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, в той час як спірний вексель зазначеним вимогам не відповідає, оскільки мирова угода між позивачем та ТОВ „Вікор Трейд” передбачає для ВАТ „Запоріжгаз” замість обов’язку оплатити 86 векселів обов’язок сплатити грошові кошти в сумі 2600000 грн., а не видавати векселі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти скасування рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2007 р. у справі № 18/246 заперечує, посилаючись на відсутність в нього наміру завдати шкоди позивачу, на те, що позивачем не доведено, що з 11.05.2005 р. його зобов’язання за спірним векселем вважаються погашеними; що рішенням господарського суду міста Києва від 12.07.2004 р. № 18/203 повернути позивачеві вексель зобов’язано ТОВ „Вікор Трейд”, а не будь-яких інших суб’єктів, які є (чи можуть бути) його законними володільцями; що спірний вексель був емітований в числі інших векселів замість 86 простих векселів, внаслідок чого його слід приймати як такий, що виданий для оплати придбаного майна; що у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов’язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов’язання щодо платежу за векселем; що позивач як трасат, здійснивши платіж за векселем до строку платежу особі, яка не була держателем векселі, зробив це на свій власний страх і ризик; що звернення стягнення на спірний вексель було зроблено відповідачем у цілковитій відповідності з законом і договором; що відповідачеві не було відомо про відсутність будь-яких законних підстав для видачі (передачі) спірного векселя до або під час його придбання; що єдиною підставою для визнання векселя недійсним (документ не має cили простого або переказного векселя) є відсутність будь-якого з реквізитів, вказаних у ЗУ „Про цінні папери та фондову біржу” та Уніфікованому законі „Про переказні векселі та прості векселі”, що в Даному випадку відсутнє.

Ухвалою від 21.08.2007 р. колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя – Капацин Н.В., судді Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А. апеляційна скарга прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 10.09.2007 р.

Розпорядженням Голови суду № 01–23/1/1 від 10.09.2007 р. справу № 18/246 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Капацин Н.В., суддів Калатай Н.Ф., Смирнова Л.Г.

В судове засідання 10.09.2007 р. представники ТОВ „Техноторгсервіс” не з’явилися.

Ухвалою суд від 10.09.2007 р. розгляд справи відкладений до 10.10.2007 р.

Розпорядженням Голови суду № 01–23/1/1 від 10.10.2007 р. справу № 18/246 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Капацин Н.В., суддів Калатай Н.Ф., Смірнової Л.Г.

В судовому засіданні 10.10.2007 року представник позивача надав усні пояснення, в яких підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, і просив Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2007 р. у справі № 18/246 та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 10.10.2007 р. представник відповідача надав усні пояснення, в яких проти задоволення апеляційної скарги заперечив, та просив Київський апеляційний господарський суд рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2007 р. у справі № 18/246 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 10.10.2007 р. оголошено перерву до 17.10.2007 р.

Розпорядженням заступника Голови суду № 01–23/1/2 від 10.10.2007 р. справу № 18/246 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Капацин Н.В., суддів Калатай Н.Ф., Пашкіної С.А.

В судовому засіданні 17.10.2007 р. представники сторін підтримали раніше висловлені позиції.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду, з урахуванням правил ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно якій апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, встановила наступне.

01.07.2003 р. ВАТ „Запоріжгаз” виписав на користь ТОВ „Вікор Трейд” простий вексель № 572 номіналом 2000000 грн. із строком оплати за пред’явленням, але не раніше 30.05.2006 р. (далі Вексель)

18.07.2003 р. ТОВ „Вікор Трейд” передав Вексель Акціонерному товариству „Український інноваційний банк” (далі АТ „Укрінбанк”) згідно договору застави в забезпечення своїх зобов’язань, що випливають з кредитного договору № 145 від 18.07.2003 р., укладеного ТОВ „Вікор Трейд” з Київською філією АТ „Укрінбанк”, про що вчинив на зворотному боці Векселя відповідний заставний індосамент.

З настанням строку платежу за Векселем, в зв’язку з відмовою ВАТ „Запоріжгаз” від оплати, відповідач як держатель за заставним індосаментом у порядку, встановленому спеціальним вексельним законодавством, опротестував Вексель у неплатежі і звернувся до ДВС у Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя щодо примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Журавльовим Д.В. (реєстровий № 671).

ВАТ „Запоріжгаз” оплатити Вексель відмовляється, посилаючись на те, що він не підлягає оплаті, з позовом про що звернувся до суду.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.07.2003 р. у справі № 2279-6/4/82-4/33/03 затверджено укладену ВАТ по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз” (далі ВАТ „Запоріжгаз”) та ТОВ „Вікор Трейд” 13 травня 2003 року мирову угоду (далі Мирова угода), за умовами якої замість зобов’язання оплатити на користь ТОВ „Вікор Трейд” 7750000 грн. номінальної вартості 86 векселів та 1687330 грн. процентів і пені за ними ВАТ „Запоріжгаз” прийняв на себе зобов’язання сплатити ТОВ „Вікор Трейд” 2600000 грн. до 30.05.2004 р. (п. І Мирової угоди).

ТОВ „Вікор Трейд” в свою чергу пунктом ІІІ мирової угоди прийняв на себе зобов’язання передати ВАТ „Запоріжгаз” раніше емітовані ним на користь ЗАО „Узбекгазсинтез” прості векселі на суму 7750000 грн. в строк 2-х днів з моменту підписання мирової угоди та затвердження її судом.

Отже, за умовами мирової угоди ТОВ „Вікор Трейд” як держатель 86 простих векселів номіналом 7750000 грн. погодився повернути ВАТ „Запоріжгаз” ці векселі за грошову суму 2600000 грн.

Тобто ТОВ „Вікор Трейд” погодився на припинення зобов’язання ВАТ „Запоріжгаз” за 86 раніше виданими векселями шляхом передання відступного, право на що суб’єктам господарювання надає ст. 600 Цивільного кодексу України (ЦК України), згідно якій зобов’язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки і порядок передання відступного сторони встановили в умовах Мирової угоди.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, що спірний Вексель був емітований в числі інших векселів замість 86 простих векселів, внаслідок чого його слід приймати як такий, що виданий для оплати придбаного майна, і що з видачею цього Векселя у ВАТ „Запріжгаз” припинилися грошові зобов’язання щодо платежу за Мировою угодою та виникли грошові зобов’язання щодо платежу за Векселем.

Зобов’язання емітувати на користь ТОВ „Вікор Трейд” та передати йому на протязі 2-х днів з моменту підписання Мирової угоди та затвердження її судом простий вексель на суму 5150000 грн. зі строком оплати за пред’явленням не раніше 30.05.2006 р. ВАТ „Запоріжгаз” прийняло на себе пунктом ІІ Мирової угоди.

ТОВ „Вікор Трейд” в свою чергу зобов’язався цей Вексель повернути ВАТ „Запоріжгаз” за умови виконання ним зобов’язання сплатити 2600000 грн. у повному обсязі у встановлений мировою угодою строк (п. ІV Мирової угоди).

При цьому, згідно п. V мирової угоди, ТОВ „Вікор Трейд” звільняється від зобов’язання, вказаного в п. ІV мирової угоди, у випадку неналежного виконання ВАТ „Запоріжгаз” зобов’язання сплатити 2600000 грн. згідно п. І Мирової угоди.

Отже, Вексель був виданий ВАТ „Запоріжгаз” на випадок порушення ним грошового зобов’язання перед ТОВ „Вікор Трейд” в розмірі 2600000 грн.

Проте, згідно ч. 1 ст. 4 Закону України „Про обіг векселів в Україні” (ЗУ „Про обіг векселів в Україні”) видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги.

Видача суб’єктом господарювання векселя на користь іншого суб’єкта господарювання на випадок невиконання ним грошового зобов’язання перед цією особою чинним вексельним законодавством України не передбачено.

Отже, при видачі спірного Векселя ВАТ „Запоріжгаз” не було дотримано норм спеціального вексельного законодавства щодо обов’язкової умови його видачі, передбаченої ч. 1 ст. 4 ЗУ „Про обіг векселів в Україні”, - наявності грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 14 Закону України „Про цінні папери та фондову біржу” вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Як свідчать умови Мирової угоди, скористатися правами держателя спірного Векселя за домовленістю сторін ТОВ „Вікор Трейд” мав право лише за умови порушення ВАТ „Запоріжгаз” зобов’язання зі сплати відступного в розмірі 2600000 грн.

Отже, при видачі Векселя позивачем не було дотримано вимог спеціального вексельного законодавства щодо безумовності грошового зобов’язання, яке посвідчується векселем.

З огляду на висновки, що їх дійшла колегія суддів під час розгляду справи, враховуючи, що АТ „Український інноваційний банк” наполягає на погашенні Векселя як такого, що виданий у відповідності до вимог спеціального вексельного законодавства, що не відповідає дійсним обставинам справи, вимоги позивача про визнання простого векселя № 572 номінальною вартістю 2000000 грн. строком оплати за пред’явленням, але не раніше 30.05.2006 р., виданий ВАТ „Запоріжгаз” на користь ТОВ „Вікор Трейд”, таким, що не підлягає виконанню з боку Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз” на користь Акціонерного товариства „Український інноваційний банк”, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

При цьому посилання відповідача на те, що ВАТ „Запоріжгаз” як трасат на свій власний страх і ризик здійснив платіж за векселем до строку платежу особі, яка не була держателем векселі, не підтверджуються жодним документальним доказом і не відповідають дійсним обставинами справи.

Посилання відповідача на те, що єдиною підставою для визнання векселя недійсним (документ не має вили простого або переказного векселя) є відсутність будь-якого з реквізитів, вказаних у ЗУ „Про цінні папери та фондову біржу” та Уніфікованому законі „Про переказні векселі та прості векселі”, до уваги судом не приймається як таке, що не має відношення до цієї справи, в якій вирішується спір про визнання векселя таким, що не підлягає виконанню, а не визнання його недійсним.

Крім того, згідно п. 3.3.2 кредитного договору № 145 від 18.07.2003 р., укладеного ТОВ „Вікор Трейд” з Київською філією АТ „Укрінбанк”, видача кредиту ТОВ „Вікор Трейд” як Позичальнику проводиться після підписання ним договору застави на простий вексель № 572 ВАТ „Запоріжгаз” номінальною вартістю 2,0 млн. грн., договору застави майнових прав на кошти згідно Мирової угоди від 13.05.2003 р. в розмірі 240,0 тис. грн., договору про уступку права вимоги з ТОВ „Вікор Трейд” на кошти та вексель від 18.07.2003 р.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України „Про підприємництво” в редакції на дату укладення АТ „Укрінбанк” кредитного договору № 145 та договору застави спірного Векселя з ТОВ „Вікр Трейд”, підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність” банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб;

АТ „Укрінбанк”, маючи у своєму розпорядженні Мирову угоду ТОВ „Вікор Трейд” з ВАТ „Запоріжгаз” і приймаючи Вексель в якості забезпечення повернення ТОВ „Вікор Трейд” кредиту, не міг не усвідомлювати порушень вексельного законодавства, що сталися під час видачі Векселя, і не розуміти ризикованості прийняття його в якості застави під видачу кредиту ТОВ „Вікор Трейд”.

За таких обставин, посилання відповідача на те, що йому не було відомо про відсутність будь-яких законних підстав для видачі (передачі) спірного векселя до або під час його придбання, не приймаються судом як підстава для відмови позивачу у задоволенні його позову про визнання Векселя таким, що не підлягає оплаті.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) в апеляційній інстанції скарги (подання) розглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у Розділі ХІІ ГПК України.

Апеляційний господарський суд переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

З огляду на підстави задоволення позову, решта документальних доказів, що міститься в матеріалах справи, в тому числі, що стосуються взаємовідносин ВАТ „Запоріжгаз” з ТОВ „Вікор Трейд” щодо повернення Векселя, та дій АТ „Укрінбанк” щодо пред’явлення Векселя до оплати, до уваги колегією суддів не приймається як такі, що не мають відношення до справи.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення  господарського суду міста Києва 18/246 від 06.07.2007 року прийняте з неповним з’ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, що є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз” задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2007 у справі № 18/246 скасувати повністю.

3. Визнати простий вексель № 572 номінальною вартістю 2000000 грн. строком оплати за пред’явленням, але не раніше 30.05.2006 р., виданий ВАТ „Запоріжгаз” на користь ТОВ „Вікор Трейд”, таким, що не підлягає виконанню з боку Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз” на користь Акціонерного товариства „Український інноваційний банк”.

4. Стягнути з Акціонерного товариства „Український інноваційний банк” (м. Київ, вул.. Інститутська, 12-А, ідентифікаційний код 05839888, к/р 1 в Головному управлінні НБУ по с. Києву та Київській області, МФО 321024, або з будь-якого іншого рахунку, встановленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) 85 (вісімдесят п’ять) грн.. витрат на сплату державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Стягнути з Акціонерного товариства „Український інноваційний банк” (м. Київ, вул.. Інститутська, 12-А, ідентифікаційний код 05839888, к/р 1 в Головному управлінні НБУ по с. Києву та Київській області, МФО 321024, або з будь-якого іншого рахунку, встановленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) 42 (сорок дві) грн. 50 коп. Витрат на сплату державного мита за подачу апеляційної скарги.

6. Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

Повернути до господарського суду міста Києва матеріали справи № 18/246.

Головуючий суддя                                                                      Капацин  Н.В.

Судді                                                                                          Калатай  Н.Ф.

Пашкіна С.А.

26.10.07 (відправлено)