ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2007

Справа №2-29/10454-2007

За позовом – Державного підприємства «Кримське республіканське протизсувне управління» (м.Ялта, вул.Горького,30).

До відповідача - Дочірнього державного унітарного підприємства пансіонату «Зеніт» (м.Судак, с.Морське, вул.Пушкіна,1).

Про стягнення заборгованості у сумі 47 238,36 грн.

Суддя О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Руденко В.П. – представник, довіреність від 09.01.2007р. № 4.

Від відповідача – Халецькій О.В. – представник, довіреність від 01.03.07р. б/н.

Сутність спору: Позивач – Державне підприємство «Кримське республіканське протизсувне управління» звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Дочірнього державного унітарного підприємства пансіонату «Зеніт» про стягнення заборгованості за договором №86-Ф у розмірі 47 238,36 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не сплачував кошти на відновлення та капітальний ремонт берегозахісних споруд, у зв’язку з чим за ним виникла заборгованість в сумі 47 238,36 грн., яку він самостійно не погашає.

Заявою від 22.10.2007р. позивач змінив предмет позову та просить суд стягнути з відповідача 23 919,11 грн.

Заява прийнята судом.

Відповідач, у відзиві на позов, проти позовних вимог заперечує, посилається на те, що в порушення умов договору №86 позивач не передав у користування відповідачу майно, відповідно не настав момент, з яким пов’язаний початок дії договору. Таким чином договір не вступив у дію та залишився невиконаним сторонами.

Крім того, відповідач посилається на ненадання позивачем протягом 2003-2006 років розрахунку коштів, які підлягають перерахуванню на відновлення та капітальний ремонт берегозахісних споруд, що є порушенням умов договору №86-ф.

За клопотанням сторін, строк вирішення спору продовжувався відповідно до ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні оголошувалась перерва, розгляд справи відкладався в порядку ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2002р. між ДП «Кримське протизсувне управління» та відповідачем укладений договір користування берегозахісними, протизсувними та пляжними спорудами за №86 (а.с. 9).

Згідно умовам договору управління надає користувачеві берегозахісні споруди курорту «Морське» Судакського району, IV комплекс, ділянка откосо-ступінчатої набережної довжиною 50м, згідно додатку №2 договори.

Відповідно до п.3.1.1. договору, управління зобов'язано протягом 10 днів з моменту підписання договору надати користувачеві вказане майно відповідно до акту складу майна (додаток 1).

У пунктах 3.2.2-3.2.4 договору, користувач прийняв на себе зобов'язання нести витрати, пов’язані з користуванням майном, забезпечувати виконання норм протизсувного режиму і технічних умов управлення. Своєчасно проводити поточний ремонт майна за рахунок власних коштів.

Згідно п. 7.1 договору, договір набирає сили з моменту передачі майна в користування та діє 20років.

Крім того, 30.04.2002р. між ДП «Кримське протизсувне управління» та відповідачем укладений договір №86-Ф (а.с. 12), відповідно до якого, відповідач зобов’язався передавати управленню засоби на відновлення та капітальний ремонт майна, визначеного договором №86 від 30.04.2002р. відповідно до Постанови Ради міністрів АР Крим №68 від 11.03.1997р. та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 2.1 договору №86-Ф, перерахування коштів відповідачем, повинно проводитися на розрахунковий рахунок управлення щокварталу, не пізніше 5 числа місяця, наступного за кварталом, рівними частками.

Пунктом 2.2 договору №86-Ф, встановлено, що засоби, що передаються за перший рік дії договору складає 7 688грн. без урахування ПДВ згідно додатку №1.

Викладене свідчить про те, що сторони уклали два договори, відповідно до яких, у них виникли взаємні зобов’язання згідно по передачі в користування певного майна у позивача та по фінансуванню робіт пов’язаних з відновленням та капітальним ремонтом отриманого майна.

Відповідно до ст. 765 ЦК України, наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Відповідно до ст. 765 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Суд встановив, що між сторонами не був належним чином оформлений та підписаний акт прийому-передачі майна по договору №86.

Посилання позивача на те, що таким актом є акт складу майна, що надається у користування та є додатком до договору (а.с. 10), то суд вважає, що цей акт не може підтверджувати факт прийому та передачі майна, оскільки він не містить у собі відомостей про фактичний прийом-передачу цих відомостей, та лише підтверджує склад майна яке повинно було передаватися.

Відповідно до ст. 538 ЦК України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Переписка між сторонами (а.с. 51-52) на яку посилається позивач, також не може бути доказам прийняття відповідачем майна та фактичного користування їм.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 34 ГПК України встановлює, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що договір №86 не почав діяти внаслідок не оформлення сторонами акту прийому-передачі, тобто позивач фактично не передав відповідачу майно, суд вважає, що у відповідача не виникло зобов’язання по сплаті платежів в поряду договору №86-Ф, та відповідно відсутні підстави для задоволення позову.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошенні – 01.11.2007р.

Повний текст рішення оформлений та підписаний відповідно до ст. 84 ГПК України – 05.11.2007р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82–85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову – відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.