СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" січня 2007 р.
Справа  № 17/260

За позовом Фундації імені
Князів-Благодійників Острозьких

до відповідача підприємця ОСОБА_1

Третя особа -товариство з обмеженою
відповідальністю «Євро-Волинь»

-          про стягнення 24540 грн. боргу

-     зустрічний позов про стягнення 2660 грн.
збитків

Суддя  Маціщук А. В.

За
участю представників сторін :

від
поз.- пред-ки Жуковський О.В./пост.дор.№ 11/07 від 11.07.06 р./,
ОСОБА_3/пост.дор.

№
12/07 від 25.12.06 р./

від
відп.- пред-ки ОСОБА_7, ОСОБА_8/пост.дор.НОМЕР_4/

від
третьої особи -пред-к ОСОБА_3/пост.дор.НОМЕР_5./

В судовому засіданні 23.01.07 р.
оголошувалась перерва.

Позивач Фундація
ім.Князів-Благодійників Острозьких просить стягнути з відповідача 24540 грн.
боргу по сплаті роялті за розміщення символіки Фундації на картці
«Максі-картка»на підставі ліцензійного договору, укладеного сторонами 01.09.05
р. Стверджує у позовній заяві, що відповідач підприємець ОСОБА_1 одержав у
березні 2005 року від ПП «Інкотерра Системс»за замовленням ТОВ
«Євро-Волинь»3000 шт. карток «Максі-картка»із зображенням символіки Фундації і
на даний час реалізував їх повністю на умовах ліцензійного договору від
01.09.05 р., тому у відповідача виникло грошове зобов'язання по сплаті роялті
за 2454 шт. випущених та реалізованих карток з логотипом Фундації.

У заяві про зміну позовних вимог,
поданій в судовому засіданні 04.01.07 р., позивач зменшив суму позову до 21890
грн., погодившись, що 545 карток із символікою Фундації були безкоштовно
поширені (передані інвалідам, батькам дітей-інвалідів, ветеранам війни тощо)
через управління праці та соціального захисту населення /а.с.1-6 у т.2/. На
підтвердження реалізації відповідачем решти карток посилається на первинні
документи, за якими відповідач передав картки ТОВ «Євро-Волинь»та іншим особам
і одержав за них кошти. Така заява подана відповідно до ст.22 ГПК України і
прийнята судом до розгляду по суті.

Відповідач позов не визнає. Ухвалою
від 22.11.06 р. господарський суд Рівненської області прийняв зустрічну позовну
заяву підприємця ОСОБА_1 до Фундації імені Князів-Благодійників Острозьких для
спільного розгляду із первісним позовом у даній справі. За зустрічним позовом
підприємець ОСОБА_1, посилаючись на норми ст.ст.217,1109 ЦК України, вважає
нікчемним ліцензійний договір, укладений сторонами 01.09.05 р., і просить суд
стягнути з Фундації ім.Князів-Благодійників Острозьких 2660 грн. власних
коштів, перерахованих Фундації на виконання умов цього договору. Крім того,
23.01.07 р. позивач подав письмову заяву, відповідно до якої просить суд вийти
за межі позовних вимог /зустрічного позову підприємця ОСОБА_1./ та визнати
ліцензійний договір недійсним як нікчемний правочин (а.с.123 у т.2).

Третя особа залучена до справи на
стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору. Представіники ТОВ
«Євро-Волинь»у судових засіданнях заперечували повноваження один одного,
посилаючись на зміну керівництва ТОВ «Євро-Волинь». Суд приймає до уваги
пояснення, надані представниками третьої особи і оцінює їх відповідно до ст.43
ГПК України. Зокрема, ТОВ «Євро-Волинь»не заперечує існування правовідносин між
цим товариством та підприємцем ОСОБА_1 щодо випуску та реалізації пластикових
карток «Максі-картка»із зображенням символіки Фундації. При цьому представник
ОСОБА_3 доводить про передачу авторського права на зобораження символіки
Фундації лише позивачеві - Фундації імені Князів-Благодійників Острозьких.

Судом встановлено слідуюче.  01 вересня 2005 року Фундація імені
Князів-Благодійників Острозьких та підприємець ОСОБА_1 уклали ліценційний
договір. За умовами цього договору Фундація імені Князів-Благодійників
Острозьких надає право підприємцю ОСОБА_1, який у договорі визначений як
ліцензіар, розміщувати логотип фундації на пластиковій картці
«Максі-картка», а підприємець ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати роялті за право
використовувати символіку Фундації (п.п.1.1, 1.2, 2.3 договору). Опис символіки
у розд.3 цього договору.

Згідно з п. 2.1 ліцензійного
договору за кожну випущену та реалізовану картку з логотипом Фундації імені
Князів-Благодійників Острозьких ліцензіар сплачує на розрахунковий рахунок
Фундації роялті в сумі 10 грн. шляхом перерахування на розрахунковий рахунок,
зазначений у договорі. Факт реалізації карток має підтверджуватись актом, що
складається сторонами за п.2.2.

Сторони погодили дію договору з
моменту його підписання.

На виконання цього договору
підприємець ОСОБА_1 уклав договір із підприємцем ОСОБА_2 щодо виготовлення 3000
шт. пластикових карток за оригіналом-макетом із зображенням символіки Фундації
імені Князів-Благодійників Острозьких /а.с.74-77 у т.1/. Суд звертає увагу, що
за умовами договору на виготовлення 1000 шт. пластикових карток, який укладений
підприємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03.02.05 р., виготовлені картки згідно з
макетом без зображення символіки /а.с.70-73 у т.1/.

Відповідно до правил тлумачення
змісту правочинів за ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину суд
бере до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а
також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, мету
правочину, наміри сторін, звичаї ділового обороту тощо.

Відповідно до ст.1109 ЦК України
предметом ліцензійного договору можуть бути лише ті права на використання
об'єкту права інтелектуальної власності, які на момент укладення договору були
визнані об'єктом правової охорони.

Відповідно до статуту (а.с.33-34 у
т.1) та довідки Рівненського обласного управління статистики НОМЕР_1 (а.с.18 у
т.1) Фундація імені Князів-Благодійників Острозьких є недержавною
неприбутковою, благодійною організацією, яка діє відповідно до Конституції
України, Закону України «Про благодійництво та благодійні організації», чинного
законодавства та Статуту. За ст.13 Закону України «Про благодійництво та
благодійні організації»благодійні організації мають право мати власну
символіку, яка підлягає державній реєстрації у порядку, визначеному Законом
України «Про об'єднання громадян»для реєстрації символіки об'єднань громадян,
тобто -відповідно до Положення «Про порядок реєстрації символіки об'єднань
громадян», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.93 р.
№ 144, реєстрація символіки здійснюється Міністерством юстиції України, і у
разі реєстрації заявникові видається свідоцтво про реєстрацію встановленого
зразка, а символиці присвоється реєстраційний номер.

Довідкою Міністерства юстиції
України № 32-50-3326 від 07.12.06 р. підтверджено, що символіка Фундації імені
Князів-Благодійників Острозьких Міністерством юстиції не зареєстрована (а.с.135
у т.1). В судовому засіданні представники сторін пояснили, що символіка/логотип
не зареєстровані.

Відповідно до ст.ст.418,420 ЦК
України та ст.10 Закону України «Про авторське право і суміжні права»/в
редакції на час укладення ліцензійного договору/ символи та знаки організацій
не є об'єктами права інтелектуальної власності, які охороняються.

У позовній заяві позивач Фундація
імені Князів-Благодійників Острозьких пояснює про передачу права на
використання символіки Фундації з метою отримання комерційного зиску.

У додаткових поясненнях, наданих
суду у письмовій формі 22.11.06 р./а.с.50-52 у т.1/, позивач Фундація імені
Князів-Благодійників Острозьких стверджує про те, що предметом ліцензійного
договору є право на використання фірмового найменування Фундації. Такі
твердження не відповідають обставинам справи і не грунтуються на законі. Так,
за умовами ліцензійного договору передається право на використання саме
символіки (опис у п.3 договору), а не фірмового найменування. Крім того,
відповідно до ч.2  ст.490 ЦК України
майнові права (право на використання відповідно до ст. 424 ЦК України) на
фірмове найменування передаються іншій особі лише разом з цілісним майновим
комплексом, чого не було в даному випадку.

Жодним чином у договорі та позовній
заяві, заяві про зміну позованих вимог не зазначено про використання символіки
Фундації як твору образотворчого мистецтва чи твору іншої групи об'єктів авторського
права. Відсутні також будь-які відомості щодо сповіщення про авторське право на
твір чи про знак охорони авторського права в порядку ст.11 Закону України «Про
авторське право і суміжні права». В обгрунтування того, що предметом
ліцензійного договору є право на використання твору образотворчого мистецтва за
ст.8 Закону 3792, представники позивача Фундації імені Князів-Благодійників
Острозьких у відзиві на зустрічний позов, поданому суду 25.12.06 р., пояснюють,
що виключне право на використання емблеми Фундації передане громадянином
ОСОБА_3, автором твору, Фундації за авторським договором від 02.02.98
р./а.с.120-123 у т.1/. Однак існування авторського договору від 02.02.98 р. не
доводить використання авторського права на твір за оспорюваним ліцензійним
договором у даній справі, поскільки :

- спір у даній справі не стосується
реалізації авторського права ОСОБА_3 на твір, однак у авторському договорі від
02.02.98 р. сторони визначили, що твором є емблема організації Фундації імені
Князів-Благодійників Острозьких (у описі символу на арк.123 у т.1 вжиті терміни
''символ'' і ''символіка''), а не її проект;

-
правовідносини сторін у спорі грунтуються на умовах ліцензійного
договору, укладеного 01.09.05 р., і у цьому договорі відсутнє будь-яке застереження
стосовно того, що цей договір є субліцензійним, та відсутні так само будь-які
знаки охорони твору;

-
предметом ліцензійного договору визначено не твір, а -''логотип
Фундації'' чи ''символіка Фундації'', тоді як символи та знаки організацій не є
об'єктами права інтелектуальної власності, які охороняються.

Такі різні і суперечливі тлумачення
позивачем Фундацією імені Князів-Благодійників Острозьких предмету договору в
процесі вирішення спору свідчать про намір обгрунтувати майнову вимогу, однак
не доводять існування іншого змісту предмету ліцензійного договору, ніж той, що
зазначений в умовах -предметом договору сторони мали на увазі одержання
комерційного зиску за використання/розміщення підприємцем ОСОБА_1 на картці
саме символіки Фундації.

За таких обставин, керуючись
ст.ст.34,43 ГПК України суд дійшов висновку про те, що предметом ліцензійного
договору, укладеного 01.09.05 р., сторони визначили право на використання
символіки організації «Фундація імені Князів-Благодійників Острозьких», і така
умова не відповідає нормам законодавства, чинного на час укладення договору,
зокрема -нормам ст.420 ЦК України, ст.10 Закону України «Про авторське право і
суміжні права»та ч.5 ст.1109 ЦК України.

Згідно з ч.9 ст.1109 ЦК України
умови ліцензійного договору, які суперечать положенням цього Кодексу, є
нікчемними. Поскільки умова щодо предмету є істотною умовою правочину, визнання
недійсною такої умови договору має наслідком недійсність договору в цілому.

Поскільки учасник ліцензійного
договору Фундація імені Князів-Благодійників Острозьких вимагає від іншого
учасника підприємця ОСОБА_1. виконання зобов'язань щодо сплати роялті на умовах
п.п.1.2, 2.1, 2.3 цього договору, є потреба захистити право шляхом визнання
правочину (нікчемного) недійсним. Враховуючи вищенаведені обставини та заявлене
клопотання відповідача підприємця ОСОБА_1., суд, керуючись п.2 ч.1 ст.83 ГПК
України, виходить за межі позовних вимог і визнає недійсним ліцензійний
договір, укладений 01.09.05 р. Фундацією імені Князів-Благодійників Острозьких
та підприємцем ОСОБА_1, на підставі ст.215 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з
його недійсністю. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовної
вимоги Фундації імені Князів-Благодійників Острозьких про стягнення з
підприємця ОСОБА_1. 24540 грн./21890 грн. боргу по сплаті роялті за право
використовувати символіку/розміщення символіки Фундації на картці
«Максі-картка»на підставі ліцензійного договору.

Відповідно до п.1.30 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств»роялті - платежі будь-якого
виду, одержані як винагорода за користування або за надання права на
користування будь-яким авторським правом на літературні твори, твори мистецтва
або науки, включаючи комп'ютерні програми, інші записи на носіях інформації,
відео- або аудиокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо чи
телевізійного мовлення; за придбання будь-якого патенту, зареєстрованого знака
на товари і послуги чи торгової марки, дизайну, секретного креслення, моделі,
формули, процесу, права на інформацію щодо промислового, комерційного або
наукового досвіду (ноу-хау).

Тобто, роялті може сплачуватись за
надання права на користування авторським правом на твір мистецтва,
зареєстрованим знаком для товарів/послуг чи торгову марку. Символіка Фундації
не використана сторонами як твір мистецтва і не має правової охорони як знак
для товарів та послуг (свідоцтва про реєстрацію не подано), про що зазначено
вище. Відповідно, відсутні підстави для нарахування роялті.

Разом з тим, суд враховує такі
обставини. За умовами п. 2.1. ліцензійного договору ліцензіар сплачує Фундації
роялті за кожну випущену і реалізовану картку з логотипом Фундації. Термін
''реалізація'' передбачає передачу майна/майнових прав іншим особам на платній
основі згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими
цивільно-правовими  договорами. Позивачем
не доведено, що з 3000 карток, виготовлених відповідно до ліцензійного договору
від 01.09.05 р., було реалізовано більше, ніж 266 карток «MAXI CARD»з логотипом
Фундації. Твердження позивача Фундації імені Князів-Благодійників Острозьких
про реалізацію карток з логотипом Фундації до 01.09.05 р. не має відношення до
виконання умов договору, який сторони уклали 01.09.05 р. Довідка ТОВ
«Євро-Волинь», акти приймання-передачі та платіжні документи /а.с.16 у т.1,
64-65 у т.2/, на які посилається позивач, не є доказом реалізації карток із
символікою, які були виготовлені у вересні 2005 року. Листи ТОВ
Навчально-тренінгового центру «Професіонал», підприємців ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про
передачу підприємцеві ОСОБА_1 виручки від реалізації пластикових карток
/а.с.66-68 у т.2/ не є доказами за змістом ст.34 ГПК України  - такі відомості не підтверджені первинними
документами відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від
24.05.95 р. № 88, зареєстрованого Мінюстом України 05.06.95 р. за № 168/704.
Тому суд не приймає до уваги як необгрунтовані доводи позивача Фундації імені
Князів-Благодійників Острозьких про реалізацію карток із символікою.

Підприємець ОСОБА_1 заперечує, що
здійснювалось реалізація карток з логотипом Фундації, крім зазначених 266 штук.
Відповідач доводить, що решта карток були поширені безоплатно серед
малозабезпечених громадян міста, і посилається в обгрунтування таких тверджень
на лист управління праці та соціального захисту населення виконкому Рівненської
міської ради про проведення акції публічної безкоштовної передачі для соціально
вразливих груп населення безстрокових дисконтних карток «MAXI CARD» та подяку
виробнику карток /а.с.78,108-110 у т.1/, договори і акти приймання-передачі
робіт - опитування та безоплатне поширення карток, виконані підприємцями
ОСОБА_1 та ОСОБА_6./а.с.67-69 у т.1/. Акт як доказ реалізації карток, складання
якого передбачене за  п. 2.2. договору, -
відсутній, поскільки не було підстави для його складання.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України
наслідком недійсності правочину є обов'язок кожної із сторін повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Матеріалами справи підтверджено одержання Фундацією імені Князів-Благодійників
Острозьких від підприємця ОСОБА_1. 2660 грн. як роялті за ліцензійним
договором. Підприємець ОСОБА_1 перерахував Фундації 2660 грн. за платіжним
дорученням НОМЕР_2./а.с.8 у т.1/. Підставою платежу у пл.дорученні визначено
''роялті за технологію «Максі-картка»''. Актом від 15.11.05 р. сторони
підтвердили, що зазначені кошти є платою/роялті за ліцензійним договором б/№
«Система соціального дисконту «Максі-картка»(соціальна картка)»від 01.09.05 р.,
що сплачена після реалізації 266 шт. карточок з розміщеною на них символікою
Фундації. Акт підписаний представниками сторін і скріплений печатками. Наслідком
визнання недійсним ліцензійного договору має бути повернення коштів, одержаних
без достатніх підстав, тому зустрічна позовна вимога про стягнення з Фундації
2660 грн. підлягає задоволенню.

Керуючись  ст.ст.49,82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В
:

Відмовити у
задоволенні позову Фундації імені Князів-Благодійників Острозьких про

стягнення з підприємця ОСОБА_1
21890 грн. заборгованності.

Визнати недійсним ліцензійний
договір, укладений 01.09.05 р. Фундацією імені Князів-Благодійників Острозьких
та підприємцем ОСОБА_1.

Стягнути з Фундації імені
Князів-Благодійників Острозьких на користь підприємця ОСОБА_1 2660 грн.
збитків, 102 грн. витрат на державне мито і 118 грн. витрат на оплату
інформаційно-технічної послуги по забезпеченню судового процесу. Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Суддя

підписано
"16" березня 2007 р.