ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2007 р.                                                                                 Справа №5/411

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра", м.Верхньодніпровськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Весна", м.Кременчук

про  стягнення  2863,62 грн.

Суддя  Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача:  Чубата Р.С., дор. б/н від 20.08.07 р.

від відповідача:  не з"явився

Розглядається позовна заява про стягнення  2863,62 грн.. боргу за  наданні послуги та             50,93 грн. - 3 % річних.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на його  безпідставність.

Розглянувши матеріали справи, суд, встановив :

23.11.2005 року між ТОВ "Астра" та ТОВ "Торговий дім "Весна" укладено договір постачання обладнання та монтажу № 141/2005. Відповідно до п.7.3 договору термін експлуатації  обладнання складає двадцять чотири місяці.

Як зазначає позивач, 30 червня 2006 року  Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Весна" направило на адресу  Товариству з обмеженою відповідальністю  "Астра" заявку із проханням направити фахівців для пошуку й  усунення причини витоку хладогену в холодильній системі на об"єкті відповідача. Однак текст заявки позивач не надав.

Як стверджує позивач, фахівцями ТОВ “Астра” була знайдена причина витоку хладогену в холодильній системі і усунута.

В обґрунтування позову позивач посилається на дефектний акт і акт виконаних робіт. Саме на підставі цих документів були виписані і відправлені на адресу ТОВ “ТД Весна” акт виконаних робіт і використаних матеріалів (фреону) № У –0000200 від 31.07.2006 р. і рахунок на оплату № 968 на суму 2863,62 грн.

Відповідач відмовився підписувати акт виконаних робіт від 31.07.2006 р.  та відмовився від оплати наданих послуг.

Отже, позивач просить стягнути з відповідача 2863 грн. за надані послуги та 50,93 –3% річних.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з п. 7.2 гарантійний строк експлуатації обладнання складає 24 місяці. Відповідач звернувся із заявкою до ТОВ “Астра” щодо усунення недоліків 30.06.2006 р. Отже, обладнання яке вийшло з ладу знаходилося на  гарантійному обслуговуванні.

Відповідно до ст.1 Закону    У країни “Про захист прав споживачів гарантійний   строк  це -  строк,  протягом  якого  виробник (продавець,  виконавець або будь-яка третя  особа)  бере  на  себе зобов'язання   про  здійснення  безоплатного  ремонту  або  заміни відповідної продукції у зв'язку з введенням її в обіг.

Гарантійний строк –це передбачений стандартом, технічними умовами або договором триваліший, порівняно із загальними  строками якісної перевірки, для виявлення покупцем  недоліків поставленої продукції. Іншими словами, гарантійний строк означає гарантування продавцем протягом певного часу відповідності товарів певним вимогам, зазначеним у договорі купівлі-продажу або нормативних документах.

Відповідно до п. 5 ст. 269 Господарського кодексу Постачальник  (виробник) гарантує якість товарів у цілому.

Гарантійний  строк  на  комплектуючі  вироби  і  складові  частини вважається рівним гарантійному строку на основний виріб, якщо інше не передбачено договором або стандартами (технічними  умовами)  на основний виріб

Постачальник   (виробник)  зобов'язаний  за  свій  рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити  товари,  якщо  не  доведе,  що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.  ( п. 6 ст. 269 ГК)

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ “Торговий дім “Весна” не надало доказів, що недоліки обладнання виникли внаслідок порушення покупцем правил експлуатації.  Зокрема в дефектному акті від 30.06.2007 р.  вказано, що причиною виходу із ладу обладнання є витік фреону, але з чиєї вини стався витік в акті не зазначено. Відповідач не довів, що обладнання вийшло з ладу з вини позивача.

Крім того, позивач не обґрунтував суму боргу за надані послуги. Зокрема, в копії акту виконаних робіт від 30.06.2006 р., наданому  суду  відсутня сума, яку повинен сплатити відповідач за виконані роботи.

Крім того, як доказ по справі відповідач надав копію розрахунку по виконанню робіт на об’єкті позивача. Однак, він не може бути прийнятий судом як доказ, оскільки в ньому навіть не вказано вартості фреону, який  по твердженню позивача був замінений.

Таким чином, відповідач не надав обґрунтованого розрахунку суми боргу.

Не зрозуміло з яких підстав позивач вимагає стягнути 2863,63 грн., оскільки, як досліджено судом будь-яких додаткових договорів з позивачем щодо ремонту обладнання відповідачем не укладалось.

Вимога позивача про стягнення 3% річних в сумі 50,93 грн. також задоволенню не підлягає, оскільки підстави стягнення боргу у відповідача відсутні, то відповідно і відсутні підстави для нарахування 3   % річних.

Відповідно до ст. ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона   посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.     Докази    подаються    сторонами    та іншими учасниками судового процесу. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Отже, позовні вимоги є недоведеними, тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 44,49,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суддя                                                                                Гетя Н.Г.