ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 р.                                                            Справа № 47/71-07

вх. № 1945/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Сивак А.Ю. за довіреністю від 01.06.2006р.  відповідача - Пєліхов О.І. за довіреністю від 28.02.2007р.

розглянувши справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" с. Подвірки

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський науково-технічний центр - ультразвукові технології та об'ємна фільтрація", м. Харків

про стягнення 135900,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ВАТ “Харківська ТЕЦ-5” звернулося до суду з позовом про стягнення з ТОВ “Харківський науково-технічний центр - ультразвукові технології та обємна фільтрація” 135900,00 грн. заборгованості, яка виникла у звязку з постачанням продукції неналежного асортименту за договором №108 від 24.02.2006р.

Товариство мотивувало позов обставиною передання відповідачем товару в асортименті, який не відповідає умовам договору та технічному завданню, на підставі чого та згідно ст.672 ЦК України позивач відмовився від прийняття товару та вимагав повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідач позов не визнав, надав 07.03.2007 р. суду відзив, в якому посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, заперечуючи проти доводів щодо неналежної якості поставленої продукції та наголошуючи на недоведеності вимог просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 04.04.2007р. позивач змінив підстави позову, обґрунтувавши позовну вимогу тим, що відповідач набув спірну суму коштів без достатньої правової підстави, оскільки договір №108 від 24.02.2006 р. є неукладеним та не створив прав і обовязків для сторін.

Відповідач 18.04.2007 р. надав відзив на заяву про зміну позовних вимог, в якому обґрунтовує факт досягнення сторонами договору №108 від 24.02.2006 р. у належній форми згоди по всім його істотним умовам та схвалення позивачем договору, технічного завдання діями, які спрямовані на виконання договору (перерахування коштів, видача довіреності серія ЯКУ №833601 від 14.06.2006 р.).

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 24.04.2007 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд встановив, що 01.02.2006 р. начальником котло-турбинного цеху позивача було підписано, а першим заступником головного інженера позивача було затверджено технічне завдання на фільтр очищення технічної (оборотної) води “БФВП-15.0.01”. Начальником виробництва відповідача вказане завдання було підписано, а генеральним директором відповідача затверджено без зазначення дати (примірник позивача). Відповідач надав суду примірник технічного завдання, в якому датою підписання та затвердження з його боку вказано 15.05.2006 р.

21.02.2006 р. начальником виробництва відповідача та начальником котло-турбинного цеху позивача було підписано інше технічне завдання на фільтр очищення технічної (оборотної) води “БФВП-15.0.01”. Вказане завдання було затверджене генеральним директором відповідача та першим заступником головного інженера позивача 21.02.2006 р. та 23.02.2006 р. відповідно.

Зазначені технічні завдання різняться за показниками допустимого робочого тиску (МПа < 1,0 та МПа < 1,5 відповідно), а також допустимого перепаду чистого фільтру (МПа < 0,05 та МПа < 0,04 відповідно).

24.02.2006 р. сторонами було підписано договір №108, відповідно до якого відповідач зобовязався поставити протягом терміну дії договору, а позивач зобовязався сплатити та прийняти згідно накладних фільтр очищення технічної води типу “БФВП-15.0.01”.

Відповідно до п.2.1., п.2.2. договору №108 від 24.02.2006 р. вартість продукції сторонами визначено у розмірі 135900,00 грн. (в т.ч. ПДВ 22650,00 грн.) та мала бути сплачена позивачем шляхом 100% передоплати на поточний рахунок відповідача.

Згідно п.3.1. договору №108 від 24.02.2006 р. якість продукції повинна відповідати технічному завданню, а також технічним вимогам позивача та підтверджуватися сертифікатом якості її виробника (паспортом виробу).

Положеннями п.7.1. договору №108 від 24.02.2006 р. передбачено набрання ним чинності з моменту підписання сторонами та дія до повного виконання ними своїх зобовязань, але не пізніше 31.12.2007 р.

Платіжними дорученнями №2184 від 04.04.2006 р., №2185 від 04.04.2006 р. позивач сплатив відповідачу 135900,00 грн. в якості оплати за фільтр згідно рахунку №06/031 від 03.03.2006 р.

Виготовлення фільтрів очищення технічної води типу “БФВП-15.0.01” відповідачем було замовлено згідно договору №06/043 у ТОВ “ІЦ “Енергомаш”. За актом №1 від 18.06.2006 р., протоколом №1 від 18.06.2006 р. представниками відповідача та ТОВ “ІЦ “Енергомаш” було здійснено випробування та перевірка якості фільтру “БФВП-15.0.01”.

Згідно накладної №06061 від 20.06.2006 р. відповідач відпустив працівнику позивача, який надав довіреність серія ЯКУ №833601 від 14.06.2006 р., фільтр очистки технічної води “БФВП-15.0.01”. Продукцію було прийнято з приміткою про її некомплектність та відсутність 2-х манометрів та фільтру тонкої очистки.

Відповідно до технічного паспорту та інструкції з експлуатації фільтру очистки технічної води “БФВП-15.0.01”, оформленого відповідачем, показник тонкості фільтрації визначено на рівні мкм < 200,0, допустимий робочий тиск визначено на рівні МПа < 1,0,  а допустимий перепад тиску визначено на рівні МПа 0,35.

04.12.2006 р. позивач направив на адресу відповідача вимогу №23-19/юр про відмову від прийняття виконання за договором та повернення сплачених коштів.

Відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Закону України "Про господарські суди", цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання врегульовано Господарським кодексом України (ГК України).

Відповідно до ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет договору умови щодо якого повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Згідно ст.268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч.3 ст.631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Сторони фактично підписували та затверджували технічні завдання на фільтр очищення технічної (оборотної) води “БФВП-15.0.01” з відмінними показниками до підписання 24.02.2006 р. договору №108, який не містить положень про застосування до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Договір №108 від 24.02.2006 р. не містить положення про прийняття сторонами певних показників якості за конкретним узгодженими ними технічним завданням, як і вказані технічні завдання не містять посилань на їх складання, підписання та затвердження в межах певного договірного зобовязання.

Передаючи продукцію відповідач не надав позивачу сертифікат якості (паспорт виробу) її виробника, яким, як вбачається з матеріалів справи, є ТОВ “ІЦ “Енергомаш”. Паспорт фільтру очищення технічної (оборотної) води “БФВП-15.0.01” оформлений самим відповідачем, серед загальних технічних характеристик містить показник тонкості фільтрації на рівні мкм < 200,0, що не відповідає в цій частині жодному з технічних завдань, які підписувалися та затверджувалися сторонами (мкм < 500,0).

Суд вважає, що саме відсутність належного узгодження умов договору №108 від 24.02.2006 р. щодо якості продукції та різне їх розуміння і тлумачення сторонами спричинило виникнення спору та звернення позивача з відповідними вимогами до суду.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що сторони договору №108 від 24.02.2006 р. не узгодили у передбачених законом порядку та формі його умови щодо предмету, а саме стосовно якості продукції, що поставляється.

Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 1359,00грн. та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 268, ч.1 ст. 179, ч.3 ст. 631, ч.1 ст. 1212, Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ТОВ “Харківський науково-технічний центр - ультразвукові технології та об’ємна фільтрація” (61024 м.Харків, вул.Дарвіна, 20, к.103, п/р 3001 в філії АКБ “Імексбанк” в м.Харкові МФО 350794, ) на користь ВАТ “Харківська ТЕЦ-5” (62371, сел.Подвірки, Дергачівський район, Харківська область п/р 665 в АКБ "Базис" м.Харків МФО 351760, ) 135900,00 грн., 1359,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 25.04.2007р.

Суддя                                                                                            Светлічний Ю.В.