ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.07                                                                                        Справа №  20/497/07

Суддя   Гандюкова  Л.П.

м. Запоріжжя

За позовом Концерну “Міські теплові мережі” в особі Філії Концерну “Міські теплові мережі” Орджонікідзевського району, м.Запоріжжя

до Приватного підприємства “Олмас”, м.Запоріжжя

про стягнення суми 619,20 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Семеренко С.О. (довіреність №4834/27 від 31.10.2006р.);

Чумак М.С. (довіреність №2555/27-19 від 08.05.2007р.);

Від відповідача   -  не з’явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь позивача 619,20 грн. основного боргу за період з 01.09.2004р. по 31.03.2005р. на підставі договору №2029 від 27.09.2002р.

Ухвалою господарського суду від 22.08.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/497/07,  судове засідання  призначено на 22.10.2007р.

У судовому засіданні 22.10.2007р. за згодою представників позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги, викладені у позові,  і на підставі ст.ст. 193, 276 ГК України, ст.ст. 11, 15, 16, 96, 509, 1000  ЦК України,  просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з’явився, письмовий відзив та витребувані судом документи не надав. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвала суду направлена  на адресу, вказану в позовній заяві та в ЄДРПОУ: м.Запоріжжя, бульвар Гвардійський,145.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст.75 ГПК України у відсутність відповідача, за наявними в ній матеріалами, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

27.09.2002 р. між Концерном “Міські теплові мережі” в особі Філії Концерну “Міські теплові мережі” Орджонікідзевського району (енергопостачальна організація, позивач) та Приватним підприємством “Олмас” (споживач, відповідач) був  укладений договір №2029 про постачання та використання теплової енергії, згідно з яким позивач  зобов`язався постачати теплову енергію, а відповідач - оплачувати вартість спожитої теплової енергії та здійснювати інші платежі  згідно з умовами Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору електропостачальна організація постачає споживачу теплову енергію з 01.08.2002р. з тепловим навантаженням, у період та за тарифами, визначеними в цьому пункті.

Згідно з п. 3.2.2. договору, відповідач зобов'язаний виконувати умови і порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни згідно з договором.

Відповідно до п. 6.5 Договору, яким обумовлено порядок розрахунків, споживач зобов`язаний за три дні до початку розрахункового періоду сплачувати вартість планової кількості теплової енергії, передбаченої договором на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми розрахунків на початок місяця.

Із матеріалів справи слідує, що Концерн належно виконував умови договору щодо постачання відповідачу теплової енергії в період з 01.09.2004р. по 31.03.2005р., проте відповідач не  здійснив оплату поставленої теплової енергії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість  у сумі 619,20 грн. Позивач своєчасно направляв рахунки на оплату спожитої теплової енергії, акти приймання виконаних робіт, що підтверджується  відповідними реєстрами з відміткою поштового відділення.

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

На підставі зазначених норм суд застосовує до спірних  правовідносин сторін  відповідні норми ЦК  України, що набрали чинності з 01.01.2004р.

Відповідно до  ст.ст. 525, 526 ЦК України  зобов’язання має  виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідач не надав суду доказів виконання зобов’язання і перерахування позивачу заявленої суми основного боргу.

Таким чином, вимоги про стягнення суми 619,20 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України  судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його  неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства “Олмас” (69091, м. Запоріжжя, б. Гвардійський, 145, р/р 8001 в ЗРУ КБ “Приватбанк”, МФО 313399, )  на користь Концерну “Міські теплові мережі” в особі Філії Концерну “Міські теплові мережі” Орджонікідзевського району, м.Запоріжжя   (69091, м. Запоріжжя, б. Гвардійський, 137, п/р 0001 в АКБ “Індустріалбанк”, МФО 313849, ) суму 619 грн. 20 коп. основного боргу,  суму 102 грн. витрат на державне мито та суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                               Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення  підписано у повному обсязі  09.01. 2008 р.