ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06"
квітня 2007 р.
Справа № 47/187-07

вх. № 4312/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача -  ОСОБА_1  відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Харків

до  Харківської міської
ради, м. Харків

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд
визнати за позивачем право власності на нежитлову будівлю літ. „З-2" під
магазин непродовольчих товарів з літнім майданчиком, загальною площею 304,8 м.
кв., за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач  в судове
засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним
чином. Відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального
кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, судом було встановлено, що позивач є
власником незакінченого будівництва нежитлового приміщення.

Новостворене майно утворилося в результаті будівництва нежитлової
будівлі літ. „З-2", під магазин непродовольчих товарів з літнім
майданчиком, загальною площею 304,8 м. кв., за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Харківської міської ради XXXIII сесії IV скликання від 22.02.05
року № 21/05, позивачу було надано земельну ділянку в оренду загальною площею
0,0405 га. для будівництва об'єкту, зі зміною його функціонального призначення
під магазин непродовольчих товарів з літнім майданчиком.

Право власності на майно виникло відповідно до ст. 331 ЦК України.
Згідно зазаначеної норми право власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або
законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його прийнятя до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації,
право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, склад та технічні
характеристики новоутвореного майна відображені в технічному паспорті на
нежитлову будівлю від 04.10.2006року, який виготовлений КП „ХМБТІ" у
відповідності до вимог Інструкції про порядок проведення технічної
інвертарізації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від
24.05.01 року.

Майно відповідає вимогам офіційних будівельних норм, правил і
придатність до експлуатації за адміністративно-господарським призначенням.

Технічним висновком Міністерства освіти та науки України
Харківської національної академії міського господарства від 25.10.2006року,
надана оцінка стану будівельних конструкцій майна та можливості його подальшого
використання.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд
у  визначеному  законом
порядку  встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними,
підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позивач не наполягає на стягненні з
відповідача судових витрат, суд вважає, що витрати по сплаті державного мита та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на
позивача.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 6, 8, 19, 41, 42, 124, 129
Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (код
ІНФОРМАЦІЯ_1) право власності на нежитлову будівлю літ. „З-2" під магазин
непродовольчих товарів з літнім майданчиком, загальною площею 304,8 м. кв., за
адресою: АДРЕСА_1.

Суддя                                                                                            Светлічний
Ю.В.