СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

06.02.2007

Справа №2-27/1210-2007

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ківвер-1», 98000, м. Судак, вул. Гагаріна, 44, кв. 20

До відповідача Державного
підприємства «Феодосійський морський порт», 98100, м. Феодосія, вул. Горького,
14

Про спонукання до виконання певних
дій

Суддя Н. В. Воронцова

Представники:

Від позивача  -
Кіреєв С. Ю., директор, паспорт НОМЕР_1.

Від відповідача -  Соколов Ю. В., дор.у  справі; Павлов В. А., дор. у справі;
Харманська Д. А., дор. у справі.

Сутність справи:  Позивач
звернувся до Господарського суду АР Крим із позовною заявою та просить
зобов'язати Державне підприємство «Феодосійський морський торгівельний порт»
укласти із ТОВ «Ківвер-1» додаткову угоду про продовження строку дії договору
від 29.03.2006р. №6/17 терміном на один рік до 01.02.2008р. в редакції ТОВ
«Ківвер-1», зобов'язати Державне підприємство «Феодосійський морський
торгівельний порт» не чинити перешкоди ТОВ «Ківвер-1» у здійсненні
підприємницької діяльності на території ДП «Феодосійський морський порт» шляхом
надання дозволу на відвідування та переміщення по території співробітників
позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані
положеннями ст. ст. 73, 116, 117 Кодексу торгівельного мореплавства України, у
розумінні яких Державне підприємство «Феодосійський морський торгівельний порт»
є державним транспортним підприємством, на території якого мають право надавати
послуги морські агенти, до яких відноситься й позивач з дійсного спору. Проте,
на думку позивача, відсутність з боку відповідача погодження договору №6/17 від
29.03.2006р., яким визначений порядок взаємовідносин між сторонами з дійсного
спору, перешкоджає праву позивача в частині здійснення ним підприємницької
діяльності, свобода якої гарантована суб'єктам господарювання законодавством
України.

Відповідач у відзиві на позов на
позовних вимогах заперечує та зазначив, що сторонами було фактично досягнуто
згоду щодо продовження строку дії договору до 01.02.2007р., редакція додаткової
угоди  до договору, копію якої позивач
додав до матеріалів позову, до відповідача не надсилалася, у зв'язку  з чим у позивача фактично відсутнє право на
звернення до суду, оскільки його право не порушувалося, відповідач у
продовженні договору від 29.03.2006р. позивачу не відмовляв.

22.01.2007р. до господарського суду
АР Крим надійшла заява від ДП «Феодосійський морський торгівельний порт» про
відвід судді господарського суду АР Крим Воронцової Н. В., у задоволенні якої
було відмовлено ухвалою господарського суду АР Крим від 22.01.2007р. по справі
№2-27/1210-2007.

Відповідач клопотанням від 24.01.2007
р. просив  припинити провадження по
справі по п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Вказане обґрунтовував тим,  що відповідно до ст.. 1 ГПК України
підприємства,  установи,  організації, інші юридичні особи (у тому  числі
іноземні),  громадяни,  які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку набули   статусу
суб'єкта  підприємницької  діяльності
(далі  - підприємства  та
організації),   мають   право
звертатися   до
господарського    суду   згідно   з
встановленою   підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених  або  оспорюваних прав   і
охоронюваних  законом  інтересів,
а  також  для
вжиття передбачених  цим  Кодексом
заходів,  спрямованих  на запобігання правопорушенням.  Відповідач вважає, що оскільки позивач не
звертався до відповідача з пропозицією про укладання договору та не отримував
відмови, отже права позивача не можно вважати такими, що порушені. За такими
обставинами, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Ухвалою ГС АР Крим від 22. -
25.01.2007 р. суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання в зв'язку з
наступним.

Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 80 ГПК України  господарський суд припиняє провадження у
справі, якщо, зокрема,  спір не підлягає
вирішенню в господарських судах України.

Загальними обставинами припинення
провадження по справі є помилково прийняття господарським судом справи до свого
провадження або неможливість чи недоцільність продовження  її розгляду. Спір не підлягає розгляду в господарських
судах, і провадження по справі припиняється,
якщо спор не підвідомчій господарському суду, в позові викладено вимоги,
які не підлягають судовому захисту; позивач і відповідач не володіють
процесуальною дієздатністю.

Суд дійшов висновку,  що у даному спорі додержаний суб'єктний
состав, викладений в ст. ст. 1, 21  ГПК
України. Предмет спору повністю відповідає вимогам ст.. 12 ГПК України. Позивач
і відповідач мають відповідну процесуальну дієздатність. А сама суть спору буде
розглядатися в процесі розгляду справи.

Відповідачем також було заявлено
клопотання від 24.01.2007 р., відповідно до якого просив  витребувати та приєднати до матеріалів
даної  справи висновок спеціаліста НІЕКЦ
при ГУ МВС України в АР Крим №515 від 02.11.2006 р.,  який знаходиться  в матеріалах перевірки заяви начальника ДП
“Феодосійський порт”. зареєстрованої в ЖРЗПЗ за №40 від 05.09.2006 р. в ЛПМ в
порту “Феодосія” Феодосійського ГО ГУ МВС України в АР Крим.

Суд дійшов висновку  задовольнити вказане клопотання та направити
відповідний запит до     Феодосійського
ГО ГУ МВС України в АР Крим. Доставку запиту за призначення та представленням
необхідної відповіді на запит суд покладає на відповідача.

Слухання по справі відкладалося у
порядку ст. 77 ГПК України.

По справі оголошувалася
перерва. Після закінчення перерви слухання по справі було продовжено.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, оцінивши докази, пояснення і заперечення сторін, суд -

Встановив:

29.03.2006р. між Державним
підприємством «Феодосійський морський торгівельний порт» (надалі Порт) та
Товариством з обмеженою відповідальністю «Ківвер-1» (надалі Агент) був
укладений договір №6/17, яким був визначений порядок взаємовідносин між Портом
та Агентом при надходженні до Порту суден, які знаходяться в агентському
обслуговуванні Агенту.

Строк дії договору №6/17 від
29.03.2006р. встановлений до 31.12.2006р.

Згідно статуту ТОВ «Ківвер-1»
основною метою товариства є діяльність транспортних агентств, морського
вантажного транспорту, діяльність у галузі бухгалтерського обліку, тощо.

У зв'язку з чим суд вважає за
необхідне зауважити наступне.

Згідно з положеннями ст. 73 Кодексу
торгівельного мореплавства України, морські торгівельні порти є державними
підприємствами, на території яких може здійснюватися господарська діяльність
підприємств та організацій будь-яких форм власності з метою обслуговування
суден, пасажирів і вантажів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів
України. При цьому, законом забороняється порту втручатися в таку діяльність та
перешкоджати їй, за винятком випадків, передбачених законодавством України,
установчими документами цих підприємств і організацій. Ці положення означають,
що конституційне право кожного на підприємницьку діяльність на території
державного транспортного підприємства, яким є морський порт, державою не
забороняється.

Одночасно, встановлені загальні
засади діяльності таких підприємств на території порту статтями 116-117 Кодексу
торгівельного мореплавства України.

Таким чином, приймаючі до уваги
викладене, укладення договорів щодо впорядкування взаємовідносин між Портом та
Агентом при надходженні до Порту суден, які знаходяться в агентському
обслуговуванні Агенту, є обов'язковим, як для Порту, так й для суб'єктів
господарювання, які здійснюють агентську діяльність.

У зв'язку зі спливом строку дії
договору від 29.03.2006р., листом від 27.11.2006р. вих. №1/27/11/2006 ТОВ
«Ківвер-1» звернувся до ДП «Феодосійський морський торгівельний порт» із заявою
про продовження строку дії договору до 31.12.2007р.

Листом від 28.12.2006р. ДП
«Феодосійський морський торгівельний порт» надав відповідь, згідно якої у
зв'язку з проведення розслідування факту підробки документів Порту, ДП
«Феодосійський морський торгівельний порт» погоджує продовження терміну
договору до 01.02.2007р.

У зв'язку з чим, повторно, листом
від 29.12.2006р. вих. №29/12/06 ТОВ «Ківвер-1» звернувся до ДП «Феодосійський
морський торгівельний порт» із заявою про продовження строку дії договору до
31.12.2007р.

Доказів з надання відповіді на
повторну пропозицію ДП «Феодосійський морський торгівельний порт» суду не
надав. При цьому, матеріали справи свідчать та ДП «Феодосійський морський порт»
цього не заперечує, що відповідач з дійсного спору приймав платежі у виконання
умов договору від 29.03.2006р. №6/17 після спливу його строку.

Згідно п. 6.1 Договору від
29.03.2006р. №617 в період дії договору в письмовій формі змінення та
доповнення до договору вносяться шляхом підписання таких угод обома сторонами.
Відповідно п. 6.6 Договору строк дії договору може бути продовжений за
письмовою згодою сторін.

Отже, сторонами був встановлений
порядок пролонгації договору від 29.03.2006р. №6/17 шляхом складення та
підписання окремого документу (договору, додаткової угоди до договору, тощо).

Пунктом першим ст. 181 Господарського
кодексу України встановлена можливість спрощеного порядку укладення договору
шляхом обміну листами, тощо.

Слід зазначити, що у розумінні ст.
181 Господарського кодексу України якщо сторона, яка одержала протокол
розбіжностей щодо умов договору, укладення якого є обов'язковим для сторін на
підставі закону, та сторона  яка одержала
протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду
розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони
вважаються прийнятими.

При цьому, зазначене положення
набуває чинності, якщо одна зі сторін за таким договором в установленому
порядку визнаний, зокрема, монополістом на певному ринку товарів (робіт,
послуг).

У зв'язку з чим, вважається за
необхідне зауважити наступне.

Згідно рішення Конституційного Суду
України у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої
статті 73 Кодексу торговельного мореплавства України (справа про морський порт
як державне підприємство) по справі № 1-17/2004 від 15 грудня 2004 року, було
зазначено щодо встановлення статусу морського порту як державного транспортного
підприємства, що можливо вважати різновидом монополії, що таке повноваження
законодавця закріплюється приписом тієї ж частини третьої статті 42 Конституції
України: види і межі монополії визначаються законом. Тобто це регулюється не
лише Законом України “Про природні монополії”, на який посилається суб'єкт
права на конституційне подання, а й іншими законами України.

Таким чином, суд не може погодитися
із посиланням відповідача з дійсного спору на положення п.п. 2-4 ст. 188
Господарського кодексу України, оскільки діючим законодавством встановлений
окремий порядок щодо укладення відповідних договорів.

Таким чином, позовні вимоги в
частині продовження строків дії договору від 29.03.2006р. №6/17 підлягають
задоволенню. При цьому, суд встановлюючі межі сторків виходить з дати набуття
чинності рішенням суду, у звязку з чим термін договору, який був запропонований
у листі ТОВ «Ківвер-1» до 31.12.2007р. має бути змінений.

Дослідивши надану до матеріалів
справи проект додаткової угоди  до
договору від 29.03.2006р. №6/17, суд дійшов висновку, що зазначеною угодою
вносяться зміни до зазначеного договору не тільки в частині строків дії
договору, а й щодо порядку внесення змін договору, зокрема його пролонгації, у
зв'язку  з чим, суд вважає за необхідне
зазначити.

Суд при розгляді справи розглядає
спір між сторонами виключно в межах позовних вимог. Предметом позовних вимог з
дійсного спору є термін дії договору оренди від 29.03.2006р. Уточнень на час
розгляду справи до господарського суду АР Крим в частині внесення змін до
договору щодо умов про порядок внесення змін до договору та поряду пролонгації
договору, не надходило.

Отже, суд вважає такими, що
підлягають задоволенню позовні вимоги з пролонгації договору від 29.03.2006р.
№6/17  строком на 1 рік, проте, не може
погодитися із твердженням позивача щодо необхідності укладення додаткової угоди
з пролонгації договору в редакції позивача, оскільки зазначені умови договору
не є предметом спору між сторонами з дійсного позову, не були заявлені як
окремі позовні вимоги, тощо.

Крім того, суд вважає за необхідне
зауважити, що за загальним правилом, у господарському суді розглядаються спори
з порушення іншими особами прав та охоронюваних законом інтересів позивачів.
При цьому, умовою для звернення до господарського суду будь-якої особи є факт
порушення її прав.

Превентивний захист прав суб'єктів
господарювання діючим законодавством не передбачений, оскільки в дійсному
випадку має місце так зване «умовне порушення прав», тобто фактично лише
припущення щодо можливості порушення прав суб'єкту господарювання.

Так, позивачем з дійсного спору не
було надано доказів зі створення перешкод з боку відповідача зі спору щодо
допуску на територію порту ТОВ «Ківвер-1», його співробітників, тощо.

Отже, суд роз'яснює позивачу з
дійсного спору, що звернення до суду із відповідними позовними вимогами можливо
лише у випадку здійснення відповідачем будь-яких дій, які свідчать про
створення таких перешкод ТОВ «Ківвер-1».

За такими обставинами, позовні
вимоги підлягають частковому задоволенню.

Провадження по справі  в частині позовних вимог щодо зобов'язання
Державного підприємства «Феодосійський морський торгівельний порт» не чинити
перешкоди товариству з обмеженою відповідальністю «Ківвер-1» у здійсненні
підприємницької діяльності шляхом надання дозволу на відвідування та
переміщення по території ДП «Феодосійський морський торгівельний порт»
співробітників ТОВ «Ківвер-1», підлягає припиненню у зв'язку з відсутністю
предмету спору.

На підставі вищевикладеного,
керуючись п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82-84 Господарського процесуального
кодексу  України, суд   -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги  задовольнити частково.

2.          Зобов'язати Державне підприємство
«Феодосійський морський торгівельний порт» (98100, м. Феодосія, вул. Горького,
14) укласти із ТОВ «Ківвер-1» (98000, м. Судак, вул. Гагаріна, 44, кв. 20)
додаткову угоду про продовження строку дії договору від 29.03.2006р. №6/17
терміном на один рік до 01.08.2008р.

3.          Провадження по справі  в частині позовних вимог щодо зобов'язання
Державного підприємства «Феодосійський морський торгівельний порт» не чинити
перешкоди товариству з обмеженою відповідальністю «Ківвер-1» у здійсненні
підприємницької діяльності шляхом надання дозволу на відвідування та
переміщення по території ДП «Феодосійський морський торгівельний порт»
співробітників ТОВ «Ківвер-1»  припинити.

4.          У задоволенні в останній частині
позовних вимог відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Воронцова Н.В.