ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2007 р.

10
год. 00 хвил.              Справа №
АС-03/387-06

вх. № 11309/1-03

Суддя господарського суду Харківської області Мамалуй О.О.

за участю секретаря судового засідання Макаровських А.С.

представників сторін :

позивача - Гнатченко О.О. - державний податковий інспектор
(дов.)першого відповідача - ОСОБА_2 - представник (дов.)

другого відповідача - не з"явився.

Прокурор - Чопко М. П. - помічник прокурора

по справі за позовом
Прокуратури Жовтневого району, м. Харків в інтересах держави в особі ДПІ
у Жовтневому районі м. Харкова

до  СПД ФО ОСОБА_1 м. Харків

та до ПП "УкрАзовДон", м. Донецьк

про визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Жовтневого району м. Харкова в інтересах держави в особі
ДПІЖовтневого району м. Харкова просить визнати недійсною в порядку ст. 49 ЦК
України (1963 р.) угоду, укладену між СПД ФО ОСОБА_1та ПП „УкрАзовДон”, м.
Донецьк, на загальну суму 268658,00 грн. як такий, що укладений з метою,
завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, посилаючись на те, що при
проведені позапланової виїзної документальної перевірки СПД ФО ОСОБА_1(акт
перевірки від 19.12.2005 р. № НОМЕР_1) виявлено, що договір між першим та
другим відповідачем, був вчинений з метою ухилення від сплати податків, зборів.
В підтвердження даного доводу податкова інспекція посилається на податкову
накладну № НОМЕР_2, яка була виписана ПП „УкрАзовДон” на суму 268658,00 грн., в
т.ч. ПДВ - 44776,33 грн. До того ж, рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 22.07.2002 р. визнані недійсними установчі документи та свідоцтво
про реєстрацію платника ПДВ ПП „УкрАзовДон” з моменту їх реєстрації.

Перший відповідач, СПД ОФ ОСОБА_1 проти позову заперечує,
посилаючись на те, що  розрахунки між
сторонами були здійснені у повному обсягу, у зв'язку з чим усі зобов'язання
сторонами належним чином виконані, а цивільно-правові відносини припинили
існування у 2002 р. Відповідач звертає увагу, що позивач не надав суду у якості
доказу спірний договір для з'ясування питання, на яких ґрунтуються вимоги
податкової інспекції. Тому вважає, що у даній спірній ситуації відсутній
предмет позову та просить залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 7
ч. 1 ст. 155 КАС України.

Другий відповідач, ПП „УкрАзовДон”, відзив на позов до суду не
надав, представник другого відповідача в судове засідання не явився. Направлені
на вказану позивачем адресу поштові відправлення повернуті до суду з позначками
пошти про відсутність адресату.

Надані документи свідчать, що СПД ФО ОСОБА_1зареєстрований у
виконавчому комітеті Жовтневого районну м. Харкова 28.09.1999 р. (реєстраційна
справа № НОМЕР_3), за адресою: АДРЕСА_1Перебуває на обліку в ДПІ Жовтневого
району м. Харкова з 28.10.1999 р., зареєстрований як платник ПДВ з 01.11.99 р.,
свідоцтво НОМЕР_4(виключений з реєстру платників ПДВ з 24.11.03 р.).

ПП „УкрАзовДон” зареєстрований РВК Ленінської районної ради м.
Донецька 08.08.2002 р. за НОМЕР_5, код ЄДРПОУНОМЕР_6. Звітність не надає з 2001
р., за юридичною адресою підприємство не знаходиться.

Як передбачено ст. 8 Закону України „Про господарські
товариства”,  товариство може укладати
угоди тільки після його реєстрації.

За даними позивача, відображеними в акті перевірки від 19.12.2005
р.,  підприємцем ОСОБА_1були втрачені
документи фінансово-господарської діяльності за 2002-2003 роки, що
підтверджується постановою Московського РО ХГУ УУМВС від 07.04.2004 р. У
зв'язку з цим фактом позивачем були направлені запити на проведення зустрічних
перевірок до ДПІ за місцем реєстрації ПП „УкрАзовДон”.

В акті перевірки вказано, що згідно листів ДПІ у Ленінському
району м. Донецька від 28.04.2004 р. звітність не надав з 2001 р.

Позивач також стверджує, що ДПІ у Ленінському районі м. Донецька
звернулось до Ленінського районного суду м. Донецька з позовною заявою про визначення
установчих документів ПП „УкрАзовДон” недійсними. Рішенням Ленінського
районного суду м. Донецька від 22.07.2002 р. позов був задоволений та визнані
недійсними установчі документи та свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ ПП
„УкрАзовДон” з моменту реєстрації. Як стверджує позивач, на підставі рішення
цього суду, ДПІ у Ленінському районі м. Донецька був складений акт № НОМЕР_7про
анулювання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ № НОМЕР_8, видане 17.08.2001
р. ПП „УкрАзовДон”.

Крім того, позивачем не надано доказів набрання чинності рішення
Ленінського районного суду м. Донецька від 22.07.2002 р. щодо скасування
державної реєстрації підприємства „УкрАзовДон”. Згідно даним довідки Головного
управління статистики у м. Донецьку, ПП „УкрАзовДон” значиться у Єдиному
державному реєстрі підприємств та організацій і на час проведення операцій і на
теперішній час та має ознаки юридичної особи з відповідними правами та
обов'язками.

Згідно ст. 6 Закону України „Про підприємства в Україні”
підприємство вважається створеним з дня його державної реєстрації. Ліквідація
підприємства вважається завершеною з моменту виключення його з державного
реєстру України (ст. 34 цього ж Закону). За змістом ч. 19 ст. 8 Закону України
"Про підприємництво" (дія цього Закону поширювалась на спірні
правовідносини) підприємство втрачає статус юридичної особи із виключенням його
з Реєстру суб'єктів підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що позивачем не надані докази направлення ним
запитів для проведення зустрічних перевірок та отримання на них відповідей від
ДПІ у Ленінському районі м. Донецька, тому доводи позивача, які грунтуються на
результатах перевірки (акт перевірки від 19.12.2005 р. №НОМЕР_1) у ході
судового засідання не знайшли свого документального підтвердження.

Як випливає з позову та пояснень представника в судовому
засіданні, позивач пов'язує факт укладання договору між відповідачами з
податковою накладною № НОМЕР_2, яка була видана продавцем ПП „УкрАзовДон”
покупцю ОСОБА_1 а його недійсність з тим, що відповідно до Закону України „Про
ПДВ” відсутність у продавця статусу платника ПДВ позбавляє його права видавати
податкові накладні, а вже видані податкові накладні набувають статусу фіктивних
і позбавляють право покупця на податковий кредит, що в свою чергу є доказом наявності
протиправного умислу у учасників такої операції.

Суд вважає необхідним відмітити, що твердження позивача про
фіктивність будь-яких документів, в тому числі податкової накладної, є
передчасним, оскільки у ДПІ Жовтневого району м. Харкова відсутні документи,
які б свідчили про визнання їх такими, а чинне законодавство не надає органам
ДПС, а також окремим працівникам такого права.

Також відповідно п. 7.3.1 ст. 7 закону України „Про ПДВ” датою
виникнення податкового зобов'язання з продажу товару (робіт, послуг),
вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок платника податку як плата за товар, що
підлягають поставці; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) -дата
оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником
податку, що свідчить про те, що податкова накладна складається у момент
виникнення податкових зобов'язань продавця, а не в момент укладання договору.

Як випливає з позову та пояснень представника в судовому
засіданні, позивач ототожнює поняття укладання договору та здійснення операцій
за договором. Але укладання договору регулюється нормами цивільного
законодавства України, тоді як оформлення документів податкового обліку,
зокрема податкової накладної, регулюється відповідними нормами податкового
законодавства. Крім того, цивільне законодавство не пов'язує недійсність
договору з наявністю чи відсутністю податкової накладної.

Як вказано вище, в обґрунтування позовних вимог позивачем до
матеріалів справи надана копія податкової накладної № НОМЕР_2, яка засвідчена
печаткою ДПІ Жовтневого району м. Харкова. З пояснень представника позивача
випливає, що дана податкова накладна була передана СПД ОФ ОСОБА_1 під час
проведення перевірки від 19.12.2005 р. і знаходилася в матеріалах цієї
перевірки. Стосовно того, що копія не засвідчена підприємцем представник
позивача пояснив тим, що СПД ОФ ОСОБА_1відмовився засвідчувати копії документів.

Представник першого відповідача заперечує проти факту передачі
податкової накладної відповідачу. При досліджені наданих позивачем актів
перевірок судом не виявлено, що податкова накладна № НОМЕР_2 отримувалась у
ході перевірок.

В акті від 19.12.2005 р., на який посилається позивач, відсутні
дані про встановлення факту включення в розрахунок податкового кредиту суми ПДВ
по податковій накладній № НОМЕР_2

Прокурор в судовому засіданні також не надав пояснень щодо джерел
походження документа. У позивача відсутній оригінал податкової накладної і ним
не надано доказів того, що вона була отримана від СПД ОФ ОСОБА_1За таких
обставин позивач не довів законність отримання податкової накладної № НОМЕР_2

Відповідно до ч.3 ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням
закону, судом при вирішені справи не беруться до уваги.

Суд вважає необхідним відмітити, що ст. 49 ЦК України (1963 р.)
визначає, що недійсною є угода, укладена з метою, суперечною інтересам держави
і суспільства. Для визнання договору недійсним на підставі до ст. 49 ЦК України
необхідно з'ясувати питання у чому конкретно полягала завідомо суперечна
інтересам держави і суспільства мета укладення угоди і хто з її учасників мав
умисел на досягнення цієї мети.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини, на яких ґрунтується
позовна вимога, не підтверджені належними доказами (відсутній сам договір, який
є предметом позову). Крім того, позивач допускає вільне тлумачення норм чинного
законодавства та виходить при цьому за межи повноважень, посилається на
перекручені дані.

За таких обставин позовні вимоги є недоведеними, а тому
задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями   8
Конституції України, ст.ст. 4, 8, 17, 50, 94, 161- 163 , 164-167 Кодексу
адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також
особи,  які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в  апеляційному
порядку  постанову суду першої
інстанції повністю або частково.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному
обсязі.

Апеляційна скарга може бути
подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно
направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанови набирає законної сили після закінчення строків для
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 20.02.2007 р. о 10-00 хвил.

Суддя
Мамалуй О.О.