СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е
М   У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2007 р.
Справа №  16/5976

Господарський суд Черкаської
області в складі судді Спаських Н.М.,
при секретарі судового засідання Волна С.В. ,  за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
особисто,

від першого відповідача: Чеканова
Н.І. - за довіреністю,

від другого відповідача: Чепурна
С.А. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Відкритого
акціонерного товариства "Ватфарм" та до Українсько-італійського
спільного підприємства у формі ТОВ "Венето"  про
визнання незаконним та скасування рішення зборів акціонерів та про
визнання недійсним  договору
купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання
незаконним та скасування рішення зборів акціонерів від 19.12.2006 року,
викладене в протоколі № 2 зборів про надання дозволу керівним органам ВАТ
"Ватфарм" на продаж майна та основних засобів підприємства та про
визнання недійсним договору купівлі-продажу від 01.11.2007 року, укладеного між
відповідачами по справі.

В судовому засіданні позивачі позовні
вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Представники відповідачів проти
позову заперечили з мотивів, що рішення загальними зборами було прийнято у
відповідності до статутних процедур, а спірний договір є таким, що відповідає
чинному законодавству.  В задоволені
позову відповідачі просять відмовити.

Заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, дослідивши наявні документи,  суд вважає, що  позов до задоволення не підлягає з таких
мотивів:

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх  вимог і заперечень.

Стосовно вимоги про визнання
незаконним та скасування рішення зборів акціонерів, судом було встановлено
наступне:

Позивачі просять визнати незаконним
та скасувати рішення зборів акціонерів від 19.12.2006 року, викладене в
протоколі № 2 зборів, яким було надано згоду на продаж або довгострокову оренду
майна та основних засобів ВАТ "Ватфарм" ( а.с. 12-17) з мотивів, що
позивачі на ці збори не були запрошені, а згода на продаж майна порушує їх права
на отримання дивідендів з цього майна.

У відповідності до статуту ВАТ
"Ватфарм", зареєстрованого 03.07.1995 року виконкомом Черкаської
міської ради народних депутатів (зі змінами та доповненнями, зареєстрованими
22.10.1998 року та 10.10.2002 року), органами управління товариством є Загальні
збори товариства, Спостережна рада, дирекція та ревізійна комісія. Вищим
органом товариства є загальні збори товариства, до компетенції яких може бути
віднесено вирішення будь-якого питання діяльності підприємства ( п. 1,2,6 ст.
11 статуту - а.с. 25-38).

Таким чином, загальні збори
товариства є належним компетентним органом для розгляду питання про відчуження
майна та основних засобів товариства.

У відповідності до п. 9 ст. 11
Статуту, про проведення загальних зборів держателі іменних акцій повідомляються
персонально, а саме - листом-запрошенням з повідомленням про порядок денний,
час і місце проведення зборів. Крім того, загальне повідомлення друкується в
місцевій пресі за місцем знаходження товариства і в одному з офіційних
друкованих видань.

Згідно наявних у справі копій
сертифікатів, позивачі є власниками іменних акцій ( а.с. 11-12) з кількістю
цінних паперів 1350 та 1575 шт. відповідно.

Позивачі просять визнати незаконним
та скасувати рішення зборів акціонерів, викладене в протоколі № 2 від
19.12.2006 року ( а.с. 13) з мотивів, що вони не були присутні на цих зборах
через неотримання повідомлення про їх проведення.

Дані докази спростовуються наданою
в справу представником ВАТ "Ватфарм" копією реєстру акціонерів, яким
було направлено запрошення на участь у позачергових загальних зборах 19.12.2006
року ( а.с. 152).  Згідно цього реєстру
повідомлення обом позивачам було направлено 02.11.2006 року.

Строки направлення повідомлення про
збори з боку ВАТ "Ватфарм" були дотримані, оскільки п. 11 статуту
вимагається їх направлення не менш як за 45 днів до скликання зборів. Крім
того, оголошення про збори були опубліковані 03 листопада 2006 року в газетах
"Фондовий ринок Черкащини" та "Вісник цінних паперів" (
а.с. 125-126).

Доказів про те, що позивачам
запрошення на збори не направлялося чи вони його не отримували поштовим
зв'язком, позивачі суду не надали.

Виходячи з аналізу положень статуту
ВАТ "Ватфарм" суд приходить до висновку, що процедура скликання та
прийняття рішення загальними зборами 19.12.2006 року була дотримана в повній
мірі, що підтверджується наступним:

Питання про проведення зборів
19.12.2006 року було вирішено на засіданні Спостережної  ради ВАТ "Ватфарм" 12.10.2006 року
(протокол № 7 а.с. 39). Можливість скликання
позачергових зборів Спостережною радою передбачена п. 16 статуту
підприємства. Повістка дня зборів включала лише вирішення питання про
відчуження майна та основних засобів підприємства  і була доведена до відома всіх акціонерів (
а.с. 44-45).

Згідно протоколу засідання
реєстраційної комісії № 2 від 19.12.2006 року на збори було зареєстровано 89
акціонерів та їх представників, що склало 79,43% загального числа акцій.  Збори є правомочними, якщо на них присутні
акціонери, що мають відповідно до статуту більш як 60 відсотків голосів ( п. 7
статуту).

У відповідності до п. 14 статуту,
рішення на загальних зборах приймаються простою більшістю голосів, крім питань
про зміну статуту товариства, прийняття рішення про припинення діяльності
товариства, створення товариством філії та представництв і участь в інших
підприємствах з правами юридичної особи, які приймаються у 3/4 голосів.

Зі спірного протоколу вбачається,
що рішення про відчуження майна та основних засобів підприємства було прийнято
при такому розподілі голосів - ЗА - 6133960 і ПРОТИ - 5850.

З огляду на те, що позивачі мають
невелику кількість акцій, створити більшість голосів, які проголосували б проти
прийняття рішення про відчуження основних засобів, вони не змогли б, а тому
вплинути на результат голосування з їх боку не було ніякої можливості.

Доводи позивачів про те, що збори
дали згоду як на продаж так і на довгострокову оренду майна і краще було б
передавати майно в оренду, суд не приймає до уваги як доказ порушення прав
акціонерів, оскільки при альтернативному дозволі на вчинення дій  право вибору своїх дій належить уповноваженій
особі, тобто ВАТ "Ватфарм".

На позачергових зборах 19.12.2006
року йшла мова саме про продаж приміщень та споруд 2ї черги фабрики, що
засвідчується матеріалами зборів ( а.с. 53-55). Даний факт позивачами також не
заперечується.

На підставі викладеного, позивачами
не доведено порушення процедури проведення позачергових загальних зборів
акціонерів ВАТ "Ватфарм" 19.12.2006 року та порушення їх прав
прийнятим рішенням про відчуження майна підприємства.

Крім того, жоден акціонер крім
позивачів, не заявив про оскарження протоколу від 19.12.2006 року та рішення
про відчуження майна підприємства, а отже і не вбачає порушення своїх прав.

Доводи позивачів про те, що відчуження
більше половини наявної виробничої потужності підприємства нібито може
призвести до зупинення виробничої діяльності та створює загрозу ліквідації
підприємства суд до уваги не приймає, оскільки чинним законодавством не
заборонено здійснення всієї діяльності підприємства навіть і на орендованих
виробничих потужностях. Ліквідація підприємства з відсутністю у нього власного
майна законодавством не пов'язується. Доказів про припинення ВАТ
"Ватфарм" виробничої діяльності після продажу 2ї черги виробництва
позивачі у справу не надали.

За доводами представника ВАТ
"Ватфарм", що також підтверджується і даними протоколу засідання
Спостережної ради від 12.10.2006 року (а.с. 39), продаж 2-ї черги виробництва
викликаний економічними факторами. Зокрема, ці виробничі фонди не
використовуються на повну потужність протягом 10 років, але затрати на їх
утримання закладаються у вартість продукції та спричиняють її подорожчання, чим
істотно знижують конкурентоспроможність і тягнуть збитковість для підприємства.
За 9 місяців 2006 року ВАТ "Ватфарм" мав 821,4 тис. грн. збитків (
а.с. 43). Також реальною є загроза введення податку на нерухомість, збільшення
земельного податку, що лягає на витрати підприємства. За рахунок продажу майна
ВАТ "Ватфарм" отримав змогу розрахуватися за банківським кредитом та
отримати обігові кошти, а також виплатити дивіденди своїм акціонерам, до
підтверджується наявною у справі копією протоколу № 1 від 27.09.2007 року (
а.с. 197-200).

Крім того, у відповідності до п. 4
ст. 7 Статуту ВАТ "Ватфарм" акціонери товариства зобов'язані
виконувати вимоги установчих документів та рішення Вищого органу товариства.
яким є загальні збори товариства ( п. 2 ст. 11 статуту). Такі ж вимоги до
акціонерів передбачені і ст. 88 ГК України.

У відповідності до положень
вказаних статей Статуту та ст. 88 ГК України, акціонери мають право брати
участь в управлінні підприємством. Однак, за доводами представника ВАТ
"Ватфарм" жодних пропозицій про підвищення ефективності використання
майна підприємства від позивачів ніколи не надходило. Доказів перешкоджання в
реалізації цього права позивачі суду не надали.

Крім того, ВАТ "Ватфарм"
як будь-який господарюючий суб"єкт, зобов'язано своєчасно розраховуватися
за своїми боргами і за доводами представника цього підприємства інших джерел
швидкого розрахунку ніж продаж майна, у підприємства фактично не було. Доводи
позивачів про те, що через продаж частини виробничих фондів підприємства вони
втрачають можливість отримання дивідендів, суд до уваги не приймає, оскільки у
відповідності до п. 1,2 ст. 15 Статуту ВАТ "Ватфарм", прибуток
товариства утворюється від надходжень від господарської діяльності і на
дивіденди виплачується частина прибутку підприємства. Приміщення 2ї черги
виробництва в створенні цього прибутку участі взагалі не брали, оскільки не
використовувалися підприємством протягом 10 років. Продаж цього майна дасть
можливість підвищити ефективність виробництва та знизити його затратність, що в
кінцевому рахунку вплине на збільшення прибутків підприємства та доходів
акціонерів.

За аналогією зі ст. 21 ЦК України,
рішення загальних зборів підприємства може бути визнано незаконним, якщо воно
суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси
зацікавленої особи. Наявність цих обставин позивачі суду не довели.

Таким чином, позивачами не доведено
порушення процедури чи компетенції прийняття загальними зборами рішення про
продаж частини виробничих фондів та порушення їх прав цим рішенням.

З цих підстав у задоволенні вимоги
про скасування рішення, викладеного у протоколі № 2 від 19.12.2006 року
позачергових зборів акціонерів позивачам слід відмовити повністю.

Стосовно вимоги про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від 01.11.2007 року будівель і споруд,
укладеного між відповідачами по справі, судом встановлено наступне:

На підставі рішення загальних
зборів ВАТ "Ватфарм" від 19.12.2006 року між відповідачами по справі
було укладено договір купівлі-продажу від 01.11.2007 року ( а.с. 9,10), який
посвідчено нотаріально приватним нотаріусом ОСОБА_3 01.11.2007 року за
реєстровим № 13950 - далі Спірний договір.

У відповідності до умов даного
договору ВАТ "Ватфарм" продав, а СП ТОВ "Венето" придбав та
зобов'язався оплатити нерухоме майно згідно опису в розділі 1 договору
(прохідні, ангар, склад, сатураторна, виробничий корпус з прибудовами, пожежні
депо, насосна станція, огорожа, замощення, залізнична колія та інше майно з
додатку № 1 (а.с. 173) до договору, яке розташовано у м. Черкаси, пр. Хіміків,
66. Ціна продажу складає 26 411 500,00 грн.

Даний договір є договором
купівлі-продажу та відповідає ст. 655 ЦК України, у відповідності до якої за
договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується
передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець
зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього обумовлену суму.

У відповідності до ст. 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідні для договорів
даного виду, а також усі ті умови, які за заявою хоча б однієї сторони повинні
бути досягнуті в договорі.

У відповідності до ч. 3 ст. 180 ГК
України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому
разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У відповідності до ст. 658 ЦК
України право продажу майна належить його власникові.

Право власності на продане нерухоме
майно за спірним договором належало ВАТ "Ватфарм" на підставі
завершення приватизації підприємства у 1996 році на підставі наказу
Регіонального відділення ФДМУ № 269-ПА від 14.06.2006 року. Продане за спірним
договором  майно входить до переліку
майна, включеного до статутного фонду відкритого акціонерного товариства з
додатку до листа Регіонального відділення ФДМУ від 06.04.2007 року № 1351/01,
копія якого наявна у матеріалах справи. Право власності на продане майно за ВАТ
"Ватфарм" зареєстровано також в органах БТІ, що засвідчується копіями
витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, які є в справі ( а.с.
190-193).

Судом також встановлено, що перед
укладенням спірного договору відповідачами по справі було укладено нотаріально
посвідчений попередній договір від 15.05.2007 року з додатковою угодою до нього
від 02.10.2007 року стосовно майбутнього продажу майна, яке стало предметом
спірного договору ( а.с. 182-187).

Можливість укладення попереднього
договору передбачена ст. 635 ЦК України, згідно якої попереднім є договір,  сторони якого зобов'язуються у певний строк
укласти договір в майбутньому на умовах, встановлених у попередньому договорі.

Для визначення вартості майна за
спірним договором ВАТ "Ватфарм" було замовлено оцінку вартості
частини майнового комплексу підприємства, яка була виготовлена Командитним
товариством "Консалтингове підприємство "Деолоцінка/Українська
нерухомість" та здійснена 04.09.2007 року ( а.с. 194-196).

З дослідженого у судовому
засіданні  звіту № 012-1/2007 про оцінку
вартості вбачається, що вартість об'єкта за спірним договором визначена у
розмірі 26 122 000,00 грн. з урахуванням ПДВ ( навіть менше, ніж об'єкт було
продано).

Доводи позивачів про те, що ціна
продажу майна була заниженою суд до уваги не приймає, оскільки відповідних
доказів суду з боку відповідачів не надано.

Виходячи з оцінки спірного
договору, суд вважає, що сторонами були досягнуті всі істотні умови, необхідні
для договорів даного виду.

У відповідності до ст. 203 ЦК
України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.  Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його внутрішній волі.  Правочин має вчинятися у формі, встановленій
законом.  Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ст. 215 ЦК
України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених
цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо
недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Позивачі просять визнати недійсним
спірний договір із підстав, що при укладенні договору було порушено вимоги
статуту товариства та чинного законодавства, зокрема було порушено порядок проведення
зборів акціонерів 19.12.2006 року та отримання згоди акціонерів на продаж майна
підприємства.

Суд оцінив дані доводи позивачів при
розгляді першої частини позовних вимог стосовно визнання незаконним та
скасування рішення зборів акціонерів, яке викладено в протоколі № 2 від
19.12.2006 року і не знайшов доказів порушення процедури проведення зборів та
прийняття ними рішення стосовно продажу майна підприємства.

Спірний договір підписано
уповноваженими представниками обох сторін, в договорі (п. 1.3) застережено, що
продаж проводиться згідно рішення позачергових загальних зборів акціонерів від
19.12.2006 року (протокол № 2) та рішення спостережної ради від 04.05.2007 року
(протокол № 2). Об"єкт продажу було оглянуто покупцем до підписання
договору ( п. 1.5. договору).

Таким чином, суд вважає, що позивачі
не довели існування підстав для визнання недійсним спірного договору. Позивачі
також не вказали частину ст. 203 ЦК України, з якою вони пов'язують підстави
недійсності спірного договору.

Спірний договір укладено належним
чином та у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Підстави для
визнання його недійсним відсутні.

При цьому суд також враховує
слідуюче:

Спірний договір його сторонами не
оспорюється та повністю виконаний, що підтверджується наявною у справі копією
платіжного доручення № 2 від 01.11.2007 року про сплату 26 411 500,00 грн. ще
на підставі попереднього договору між сторонами ( а.с. 180). Майно було
передано покупцю на підставі акту приймання-передачі до спірного договору від
01.11.2007 року ( а.с. 127-151).

За доводами представників
відповідачів, спорів між ними, як сторонами спірного договору щодо його
виконання чи умов договору -- немає.

Крім того, суд вважає, що права
позивачів, як акціонерів не порушуються господарськими угодами, які укладає
товариство.  При цьому суд виходить з
такого:

У відповідності до ст. 85 ГК України,
ст. 115 ЦК України, господарське товариство є власником майна, переданого йому
у власність засновниками і учасниками як внески; продукції, виробленої в
результаті господарської діяльності товариства; доходів, одержаних від
господарської діяльності товариства; іншого майна, набутого товариством на
підставах, не заборонених законом.

Виходячи з цього, майно, яке стало
предметом спірного договору, є власністю ВАТ "Ватфарм", бо отримано в
процесі приватизації майна підприємства. Згідно ч. 6 ст. 21 статуту ВАТ
"Ватфарм", навіть при ліквідації товариства його акціонери мають
право лише на розподіл залишку коштів від продажу майна та розрахунків з
кредиторами, а не на майно підприємства.

Права акціонера товариства
передбачені ст. 88 ГК України, ст. 116 ЦК України та положеннями Статуту ВАТ
"Ватфарм". Оспорення господарського договору не є по своїй суті
реалізацією акціонером права на управління підприємством.  Право акціонера на управління
підприємством передбачає право обирати та бути обраним до керівного та
контролюючого складу органів товариства, брати участь у прийнятті рішень
загальними зборами товариства. Однак ці права кореспондують з обов'язками
акціонера виконувати рішення вищого органу товариства (загальних зборів).
Тобто, якщо рішення зборами прийнято, але воно не подобається акціонеру, то
воно все ж таки є обов'язковим для такого акціонера аж до відміни цього
рішення.

Постановою Верховного Суду України у
справі № 21/317 від 09.08.2005 року встановлено, що господарське товариство є
власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність,
одержаного в результаті господарської діяльності, а акціонер є лише власником
акцій. Акціонер не наділений суб'єктивним правом щодо здійснення повноважень
власника майна товариства.

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку, що позивачі  не
довели  існування підстав для визнання
незаконним і скасування рішення загальних зборів акціонерів, викладеного в
протоколі № 2 від 19.12.2006 року та для визнання недійсним договору купівлі-
продажу майна від 01.11.2007 року, не довели порушення своїх прав спірним
рішенням та договором, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі ст. 49 ГПК України, при
відмові у позові судові витрати покладаються на позивачів.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 49, 82, 84, 85  ГПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Київського міжобласного апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Суддя
Н.М. Спаських

Рішення підписано 03 січня 2008 року.