ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.07р.

Справа № 39/234-06

За позовом  Акціонерного товариства відкритого типу "Концерн "Весна" м. Дніпропетровськ

до  Товариство з обмеженою відповідальністю "Фактор" м. Дніпропетровськ

про стягнення 40 801 грн. 17 коп.

Суддя  Ліпинський О.В.

Представники:

Від позивача: Діденко Р.А. - дов.№83 від 06.09.07р.          Півень Л.С., дов. від 20.08.2007 № 81

Від відповідача: Хозяїнов В.В. - дов. від 06.09.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство закритого типу „Концерн Весна” (надалі Позивач) звернулося із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Фактор” (надалі Відповідач) у якому просить суд стягнути з Відповідача 40801 грн. 17 коп. неустойки за період з 01.04.2006 по 26.04.2006 за несвоєчасне повернення приміщення з оренди за договором № 685 від 28.04.2005 року, а також судові витрати у справі. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що між сторонами у справі було укладено договір оренди, строк дії якого скінчився 01.04.2006, однак Відповідач у порушення умов договору, у день закінчення строку його дії не повернув орендоване майно Орендодавцю (Позивачу), що відповідно до п. 5.2. договору та ст. 785 ЦК України є підставою для нарахування неустойки в розмірі подвійної орендної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що ним 23.03.2006 та 03.04.2006 було ініційовано повернення орендованого майна Позивачеві, однак останній ніяких дій щодо приймання майна з оренди не вчинив, Акт приймання-передачі не підписав, в зв’язку з чим на думку Позивача, в даному випадку мала місце прострочення кредитора, що виключає відповідальність боржника на час  прострочення кредитора.

В судовому засіданні оголошувалася перерва із 17.10.2007 по 18.10.2007, згідно ст. 77 ГПК України.

За згодою представників сторін, в судовому засіданні 18.10.2007 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

28.04.2005 року між сторонами у справі було укладено договір оренди № 685 відповідно до умов якого Позивач передав, а Відповідач прийняв в оренду нежитлові приміщення і місця загального користування, загальною площею 2538,0 кв.м. які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, 6 (площадка № 2а).

Додатковими угодами від 05.09.2005 та 25.10.2005 року сторони збільшили   площу орендованого майна до 2646,0 кв.м. та 2987,2 кв.м. відповідно.

Відповідно до п. 8.1. Договору, з урахуванням укладених сторонами додаткових угод, строк його дії було встановлено з 28.04.2005 по 31.03.2006.

Факт передачі майна в оренду підтверджується доданими до матеріалів справи актами приймання-передачі від 01.05.2005, 01.06.2005, 16.09.2005, 27.10.2005 та не заперечується сторонами.

Згідно п. 4.1.14. Договору Відповідач зобов’язався у день закінчення строку Договору, або день, зазначений при його розірванні з будь-яких передбачених в ньому причин, або відмови Орендодавця від Договору, передати Орендодавцеві приміщення за Актом повернення приміщень.

Позивач просить стягнути з відповідача 40801 грн. 17 коп. неустойки за період з 01.04.2006 по 26.04.2006 за несвоєчасне повернення приміщення з оренди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачем в порушення п. 4.1.14., в день закінчення строку дій Договору (31.03.2006) не повернув орендовані приміщення, та продовжив фактичне користування орендованим майном.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов’язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не   встановлено договором або законом.

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема такі як обов’язок сплатити неустойку (ст. 611 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, Відповідач приміщення, що є предметом оренди за договором № 685 від 28.04.2005, у строк визначений умовами зазначеного договору (31.03.2006), за актом приймання-передачі Позивачеві з орендного користування не повернув, що є порушенням зобов’язання передбаченого п. 4.1.14 Договору оренди.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 4 ст. 612 ЦК України встановлено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов’язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Листом від 23.03.2006 року № 23 Відповідач повідомив Позивача про  готовність орендованих приміщень до повернення Орендодавцю, та направив на його адресу два екземпляри підписаних з свого боку та скріплених печаткою Актів приймання-передачі датованих 31.03.2006.

Згідно копії накладної кур’єрської служби № 38044 064865 від 23.03.2006 року вищевказаний лист було доставлено за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 68, та отримано уповноваженою особо 23.03.2006 про, що є відповідна відмітка в графі квитанції „фамилия получателя”.

Позивачем із свого боку відповідних дій щодо прийняття майна з орендного користування не вчинив, мотивованої відповіді на лист від 23.03.2006 не надав.

Таким чином, слід дійти висновку, що Відповідач приступив до виконання свого зобов’язання щодо повернення майна з оренди в строки встановлені договором, однак в наслідок не вчинення Позивачем дії щодо прийняття майна, або надання обґрунтованих заперечень щодо вчинення таких дій, фактична передача майна не відбулася.

Відповідно до вимог ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що  прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій,  що встановлені  договором, актами цивільного законодавства чи  випливають із суті  зобов'язання  або звичаїв ділового обороту,  до вчинення яких боржник не міг виконати  свого обов'язку.

Частину друга наведеної статті визначає, що якщо кредитор не вчинив дії,  до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Як убачається з матеріалів справи (том. 2 а.с. 40-41), лист Позивача від 21.04.2006 відносно наявності заперечень щодо прийняття приміщень з оренди в зв’язку з виявленням недоліками, було отримано Відповідачем лише 28.04.2006 року.

Таким чином, в період із 31.03.2006 по 28.04.2006 Відповідач в наслідок прострочення кредитора (Позивача) не мав можливості виконати свій обов’язок щодо повернення орендованого майна, у зв’язку з чим, в силу ч. 2 ст. 613 ЦК України в зазначений період зобов’язання Відповідача не вважається простроченим.

Заперечуючи факт отримання від Відповідача повідомлення про готовність повернути майно та актів приймання-передачі, Позивач стверджує, що станом на 23.03.2006 в АТЗТ „Концерн Весна” не працювала співробітник з прізвищам, зазначеним в квитанції кур’єрської служби.

Суд вважає зазначені доводи позивача безпідставними з огляду на те, що зазначені Позивачем обставини не спростовує факту направлення та отримання цього повідомлення за юридичною адресою позивача (м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 68).

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, у суду відсутні правові підстави для застосування до Відповідача санкції у вигляді неустойки передбаченої ст. 785 ЦК України, за несвоєчасне повернення приміщень з оренди в період з 01.04.2006 по 26.04.2006.

Судові витрати у справі покладаються на позивача, згідно вимог ст.. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя

О.В. Ліпинський

Рішення підписано 01.11.2007