ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 6/199

17.05.07

За позовом                     Прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах держави в особі державного підприємства "Агроспецсервіс"

До відповідача 1          Державного комплексного торговельне підприємство "Хрещатик"

До відповідача 2          Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРВЕСТ-ТРЕЙД"

Третя особа           Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву

Про                              визнання недійсним договору та повернення майна

Суддя Ковтун С.А.

Представники:

від позивача                    Боднаровська І.І. (за дов. № 467/54-16 від 02.04.2007)

Боков О.Г. (за дов. № 442/54-16 від 06.04.2007)

від відповідача 1          Боженко А.В. (за дов. № 442/54-16 від 02.04.2007)

від відповідача 2          не з'явились

від третьої особи          Дятел Ю.В. (за дов. № 8 від 06.02.2007)

від прокуратури          Єфімов А.А. (посв. № 19 від 29.01.2003)

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернувся з позовом прокурор Шевченківського району міста Києва в інтересах держави в особі державного підприємства (далі –ДП) "Агроспецсервіс" до державного комплексного торговельного підприємства (далі –ДКТП) "Хрещатик" та товариства з обмеженою відповідальністю (далі –ТОВ) "УКРВЕСТ-ТРЕЙД" про визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.09.2006 нежилих приміщень першого поверху з номера 1 по номер 8 в групі приміщень № 176-а (літера "А") загальною площею 137,00 кв. м. та нежилих приміщень підвалу з номера 9 по номер 24 в групі приміщень № 176-а (літера "А") загальною площею 167,00 кв.м., розташованих за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24, укладених між відповідачами, та зобов’язати останніх повернути один одному все одержане за договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час укладення договору не були додержані вимоги закону, він укладений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, а також він укладений з порушенням господарської компетенції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на те, що майно, яке є предметом купівлі-продажу за оспорюваним договором, є державною власністю і віднесено до об’єктів групи "А", відчуження яких може здійснюватись з додержанням приватизаційної процедури, передбаченої Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

ДКТП "Хрещатик" не було наділено повноваженнями щодо відчуження вказаного майна, оскільки йому воно належало на праві господарського відання і продавцем майна повинно було виступати Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву. Крім того, на час укладення договору була розпочати ліквідація ДКТП "Хрещатик" та створено ліквідаційну комісію, до якої перейшли повноваження по управлінню справами ДКТП "Хрещатик". Вказані обставини, на думку прокурора, свідчать про те, що генеральний директор не мав повноважень, визначених статутом ДКТП "Хрещатик". Також прокурор посилається на різні оцінки проданого майна, що може свідчити про заниження ціни продажу нерухомості. Звернення з позовом до суду в інтересах ДП "Агроспецсервіс", відповідно до позову, мотивовано тим, що останнє є правонаступником ДКТП "Хрещатик".

Позивач та третя особа на стороні позивача позовні вимоги підтримали з тих же підстав, що наведені у позові.

Відповідач-1 позовні вимоги визнав повністю, погодившись з доводами прокурора про те, що продавцем приміщення повинно було виступати РВ ФДМУ по міста Києву, та з відсутністю на час укладення договору у генерального директора повноважень, визначених статутом, у зв’язку з призначенням ліквідаційної комісії.

Відповідач-2 відзиву чи письмових пояснень по суті спору суду не надав, його повноважні представники у судові засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Процесуальні документи, направлені на його адресу, до суду не повернулись, що свідчить про те, що відповідач-2 був належним чином повідомлений про день та час проведення судових засідань. За таких обставин, відповідно ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

21.09.2006 відбулись біржові торги з продажу державного майна, що знаходиться в господарському віданні ДКТП "Хрещатик". За результатами вказаних торгів (протокол № 1 від 21.09.2006) 22.09.2006 між ДКТП "Хрещатик" та ТОВ "УКВЕСТ-ТРЕЙД" було укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень на біржових торгах (далі –Договір), предметом якого є прийняття на себе відповідачем-1 зобов'язань передати нежилі приміщення у власність відповідача-2, та зобов’язання останнього прийняти нежилі приміщення і сплатити продавцю грошову суму.

Зокрема, відповідачем-1 за Договором було продано нежилі приміщення першого поверху з номера 1 по номер 8 в групі приміщень № 176а, (літера "А") загальною площею 137,00 кв. м., та нежилі приміщення підвалу з номера 9 по номер 24 в групі приміщень № 176а, (літера "А") загальною площею 167,60 кв. м., розташовані в місті Києві, вулиця Хрещатик, будинок під номер 24.

Вказані приміщення були продані за 1562427 грн.

22.09.2006 відповідач-1 передав відповідачу-2 приміщення, які є предметом Договору, що підтверджується актом від вказаної дати (копія акту у матеріалах справи).

Отже, на даний час вказані приміщення перебувають у володінні відповідача-2.

Нежилі приміщення, продані відповідачем-1, були закріплені за ним на праві господарського відання і належали до державної власності (п. 4.4 статті 4 статуту ДКТП "Хрещатик").

Відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, є приватизацією державного майна (ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного майна" від 04.03.1992 № 2163-ХІІ).

Правовий механізм приватизації окремого індивідуально визначеного майна регулюється Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" від 06.03.1992 № 2171-ХІІ.

Окреме індивідуально визначене майно Державною програмою приватизації на 2000-2002 роки, яка діє до затвердження чергової Державної програми приватизації (затверджена Законом України "Про Державну програму приватизації" від 18.05.2000 № 1723-ІІІ) віднесено до об’єктів приватизації групи А, продаж яких здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продавцями об’єктів малої приватизації, що перебувають у загальнодержавній власності, є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва.

Також Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначені виключні способи приватизації (викуп, продаж на аукціоні, за конкурсом), та регламентована приватизаційна процедура, яка включає порядок підготовки до приватизації, визначення способу приватизації та порядок продажу за обраним способом.

У той же час, оскаржуваний Договір укладений всупереч визначеному Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" механізму приватизації (укладений не РВ ФДМУ по місту Києву; іншим, ніж визначено Законом, способом та, відповідно, без застосовання приватизаційної процедури), що свідчить про невідповідність змісту Договору вимогам Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, однією з яких є відсутність суперечності змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статі 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину.

Також суд погоджується з доводами щодо відсутності на час укладення Договору у директора ДКТП "Хрещатик" повноважень щодо управління підприємством.

Зокрема, відповідно до наказу Міністерства аграрної політики України № 490 від 05.09.2006, вирішено ліквідувати ДКТП "Хрещатик", створивши на його базі ДП "Агроспецсервіс". Одночасно даним наказом створено комісію з ліквідації ДКТП "Хрещатик".

Відповідно до ч. 3 ст. 105 ЦК України з моменту призначення комісії до неї переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Комісія виступає в суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Отже, на час укладення Договору у генерального директора були відсутні повноваження виступати від імені ДКТП "Хрещатик".

Правові наслідки недійсності правочину визначені ст. 216 ЦК України, відповідно до якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Таким чином, на відповідача-2 покладається обов’язок повернення відповідачу-1 нежилих приміщень першого поверху з номера 1 по номер 8 в групі приміщень № 176а, (літера "А") загальною площею 137,00 кв. м., та нежилих приміщень підвалу з номера 9 по номер 24 в групі приміщень № 176а, (літера "А") загальною площею 167,60 кв. м., розташованих в місті Києві, вулиця Хрещатик, будинок під номером 24.

У свою чергу, на відповідача-1 покладається обов’язок повернення відповідачу-2 коштів, отриманих в рахунок оплати за майно за Договором, в розмірі 1562427 грн.

Суд погоджується з визначенням прокурором у спірних правовідносинах позивачем ДП "Агроспецсервіс", оскільки останнє, відповідно до наказу Міністерства аграрної політики України № 490 від 05.09.2006, є правонаступником ДКТП "Хрещатик", майно якого підлягає передачі на баланс позивача та зарахуванню до статутного фонду останнього.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно зазначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 встановлено, що прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Предметом позову є визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло з державної власності, повернення його у володіння особи, за якою держава, як власник, закріпила вказане майно.

Отже, позов подано в інтересах держави.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідачів у рівних частинах шляхом стягнення їх до Державного бюджету України. Зокрема, підлягає стягненню 85 грн. державного мита з вимог про визнання договору недійсним, 15624,27 грн. державного мита з вимог про повернення майна, яке визначається, виходячи з вартості майна, що витребовується (п. 2 ч. 1 ст. 55 ГПК України), та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень на біржових торгах від 22.09.2006, укладений між державним комплексним торговельним підприємством "Хрещатик" та товариством з обмеженою відповідальністю "УКВЕСТ-ТРЕЙД".

Зобов’язати товариство з обмеженою відповідальністю "УКВЕСТ-ТРЕЙД" (м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 4-а, ) повернути державному комплексному торговельному підприємству "Хрещатик" (м. Київ, вул. Хрещатик, 24, ) нежилі приміщення першого поверху з номера 1 по номер 8 в групі приміщень № 176а, (літера "А") загальною площею 137,00 кв. м., та нежилі приміщення підвалу з номера 9 по номер 24 в групі приміщень № 176а, (літера "А") загальною площею 167,60 кв.м., розташовані в місті Києві, вулиця Хрещатик, будинок під номер 24.

Зобов’язати державне комплексне торговельне підприємство "Хрещатик" (м. Київ, вул. Хрещатик, 24, ) повернути товариству з обмеженою відповідальністю "УКВЕСТ-ТРЕЙД" (м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 4-а, код ЄРПОУ 33938 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "УКВЕСТ-ТРЕЙД" (м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 4-а, код ЄРПОУ 33938210) до Державного бюджету України 7854,6 грн. державного мита та 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з державного комплексного торговельного підприємства "Хрещатик" (м. Київ, вул. Хрещатик, 24, ідентифікаційний код 21583968) до Державного бюджету України 7854,6 грн. державного мита та 59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя                                                                                          С.А. Ковтун

Рішення підписано 5 липня 2007 року.