ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.01.07
р.
Справа № 40/426пн

Суддя
господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При
секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за
позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 м.Донецьк

до
відповідача Виконавчого комітету Донецької міської ради м.Донецьк

про
визнання права власності

за
участю:

представників
сторін:

від
позивача ОСОБА_2. - представник

від
відповідача Даніленко Л.А. - заступник начальника управління

СУТЬ
СПОРУ:

Заявлені
вимоги про визнання права власності на вбудовано-прибудоване приміщення,
загальною площею 125,8 кв.м., в тому числі: тамбур літер а47, площею 3,5
кв.м.,  розташоване за адресою:
м.Донецьк, АДРЕСА_1, як на нежитловий об'єкт нерухомості.

Відповідач
надав суду пояснення, в яких вважає можливим визнати право власності на спірну
будівлю за позивачем.

З'ясувавши  фактичні
обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію  відносинам сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи сторін, суд встановив:

Позов
обґрунтовано тим, що суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу квартири НОМЕР_1. та договору купівлі-продажу квартири
НОМЕР_2 є власником квартир № АДРЕСА_1 м.Донецька.

До
наступного часу позивачем не отримано дозвіл виконкому Донецької міської ради
на перепланування, переобладнання та перевід до нежитлового фонду квартир № №
АДРЕСА_1 м.Донецька.

Позивач
з метою реалізації своїх прав на здійснення підприємницької діяльності
самостійно, без належного на то дозволу, почав реконструкцію та переобладнання
квартир.

В
результаті виконання будівельних робіт змінилось призначення об'єкту, який в
наступний час є нежитловим приміщенням, і як наслідок виник новий об'єкт
цивільно-правового обігу: вбудовано-прибудоване приміщення, загальною площею
125,8 кв.м., в тому числі: тамбур літер а47, площею 3,5 кв.м.,  розташоване за адресою: м.Донецьк, АДРЕСА_1.

За
таких обставин основне призначення даного об'єкту - задоволення потреб в сфері
підприємницької діяльності. У зв'язку з чим позивач намагається встановити у
судовому порядку факт зміни статусу об'єкту нерухомості з житлового в нежитлове
та визнати за ним право власності.

Стаття
319 ЦК України надає можливість власникові володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Згідно
частини 1 ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для
здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно
до частини 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного
цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших
квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать
санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку

За
вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання
права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На
підставі технічного висновку ДП “Донецький Промбудндіпроект”, який зробив
обслідування будівельних конструкцій спірних об'єктів, випливає, що після
проведення робіт по переплануванню та переобладнанню приміщень спірні об'єкти
можуть використовуватись під кафе.

Судом
взято до уваги, що позов про визнання - це превентивна норма захисту права і
такий позов може пред'являтися у тому випадку, коли право ще не порушено, але
існує загроза його порушення. За приписами ст. 49 Закону України ”Про
власність” правомірність володіння майном визначається судом.

Тобто
позов про визнання права власності може пред'являтися за відсутності порушення
права, однак зацікавлена особа яка звертається до суду зі таким предметом
позову, повинна довести та надати докази зі урахуванням конкретних обставин
справи  про вчинення відповідачем дій, у
тому числі висловлювань, які можуть бути розцінені як невизнання  його права власності.

За
таких обставин суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню у
зв'язку з чим слід визнати право власності на вбудовано-прибудоване приміщення,
загальною площею 125,8 кв.м., в тому числі: тамбур літер а47, площею 3,5
кв.м.,  розташоване за адресою:
м.Донецьк, АДРЕСА_1, як на нежитловий об'єкт нерухомості за суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Якщо
спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право
покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.
Позивач без належного за законодавством дозволу почав реконструкцію спірних
об'єктів.

Тому,
з урахуванням заяви позивача, витрати по держмиту в сумі 85 грн. та судовому
процесу в розмірі 118 грн. покладаються на позивача згідно частини другої ст.
49 ГПК України.

На
підставі викладеного, керуючись ст.49 Закону України “Про власність”, ст. 319,
ч. 1 ст. 320, ч. 2 ст. 383, ст.392 ЦК України 2003р., ст. 44, 47, частиною
другої ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

1.
Позов задовольнити.

2.
Встановити факт зміни статусу об'єкту нерухомості, розташованого за адресою:
м.Донецьк, АДРЕСА_1, з житлового до нежитлового.

3.
Визнати право власності на вбудовано-прибудоване приміщення, загальною площею
125,8 кв.м., в тому числі: тамбур літер а47, площею 3,5 кв.м.,  розташоване за адресою: м.Донецьк, АДРЕСА_1,
як на нежитловий об'єкт нерухомості за суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1.

4.
Витрати по держмиту та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
покладаються на позивача.

5.
Рішення суду набирає законної сили після десятиденного строку з дня його
прийняття.

Суддя
Підченко Ю.О.