СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.07                                                                                 Справа № 18/113.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу «Діброва», м. Кремінна Луганської області

до фермерського господарства «Стимул-777», м. Кремінна Луганської області

про стягнення 273600 грн.

за участю представників сторін:

від позивача:                     Колежук А.С. –ліквідатор, паспорт, ухвала суду від 27.07.2006;

від відповідача:                 Загребний О.О. –голова господарства, паспорт, статут;

Пухнєнков М.М. за довіреністю.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про відшкодування з відповідача збитків в сумі 273600 грн., заподіяних втратою майна (300 корів), переданого відповідачу на зберігання за договором від 09.11.2004.

Заявою від 15.03.2007 позивач зменшив розмір заявленої до стягнення суми та частково змінив предмет позову заявивши вимоги:

-          про відшкодування з відповідача збитків в сумі 104760 грн., заподіяних втратою майна (166 корів), переданого відповідачу на зберігання за договором від 09.11.2004;

-          про спонукання відповідача повернути 134 корови основної групи, які були передані відповідачу на зберігання за договором від 09.11.2004;

-          про спонукання відповідача повернути трактори та комбайни, передані відповідачу на зберігання за договором від 09.11.2004.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

09.11.2004 між сторонами за позовом був укладений договір зберігання згідно якому, позивач передав відповідачу на зберігання наступне майно: поголів’я корів основного гурту у кількості 200 голів загальною вагою 70000 кг., загальною вартістю 252000 грн.; молодняк великої рогатої худоби у кількості 100 голів загальною вартістю 6000 кг., загальною вартістю 21600 грн.; 8 тракторів МТЗ-80; 7 тракторів Т-150; 6 комбайнів СК «Нива», 1 комбайн «Дон-1500», 1 комбайн «Полісся-250»; 7 тракторів ЮМЗ-6; 3 трактори ДТ-75; 3 трактори Т-40 та борону БДТ-7.

Передача вказаного майна на зберігання відповідачу підтверджується актом приймання-передачі, який є додатком № 1 до договору зберігання від 09.11.2004, та який підписаний повноважними представниками сторін за договором.

Позивач зазначив, що відповідач продав корів без його відома, чим порушив умови договору зберігання.

З урахуванням заяви від 26.03.2007 позивачем заявлено вимоги:

-          про відшкодування з відповідача збитків в сумі 104760 грн., заподіяних втратою майна (166 корів), переданого відповідачу на зберігання за договором від 09.11.2004;

-          про спонукання відповідача повернути із зберігання решту майна, яке було передане відповідачу на зберігання за договором від 09.11.2004 (134 корови основної групи, трактори та комбайни).

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що він був вимушений продати корів, так як вони могли загинути, а позивач їх із зберігання не приймав.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав:

Вищевказаний договір зберігання від імені обох сторін підписаний Загребним Олександром Олексійовичем, який одночасно був керівником цих обох підприємств, які уклали вказаний договір.

Згідно ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником  якої  він  одночасно  є,  за  винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Загребний О.О., як перший керівник обох підприємств, на підставі повноважень, наданих йому статутами підприємств, мав право представляти обидва ці підприємства, тобто бути їх представником.

Однак, в силу ч. 3 ст. 238 ЦК України Загребний О.О. не мав права вчиняти правочин він імені підприємств, представником яких він був одночасно.

Таким чином, зміст договору зберігання від 09.11.2004, укладений між сторонами за позовом, суперечить ч. 3 ст. 238 ЦК України.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою ст. 203 ЦК України (в тому числі якщо зміст правочину суперечить актам цивільного законодавства).

Господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині (ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Враховуючи, що договір зберігання від 09.11.2004, укладений між сторонами за позовом, суперечить законодавству, вказаний договір суд визнає недійсним.

Недійсний  правочин  не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

За таких обставин, в позові слід відмовити в зв’язку з його безпідставністю, так як підставою позову є невиконання відповідачем договору, який судом визнано недійсним.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у  натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»(з подальшими змінами та доповненнями) визнаючи угоду недійсною, суд, якщо інше не передбачено законом, своїм рішенням зобов'язує кожну із сторін повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - повернути його вартість у грошах.

Судом встановлено, що одержане на зберігання поголів’я корів основного гурту у кількості 200 голів, загальною вагою 70000 кг., загальною вартістю 252000 грн. та молодняк великої рогатої худоби у кількості 100 голів загальною вартістю 6000 кг., загальною вартістю 21600 грн., на даний час у відповідача відсутні (частина відчужена, частина загинула).

За таких обставин, відповідач повинен повернути позивачу вартість поголів’я корів та молодняку великої рогатої худоби в загальній сумі 273600 грн., а також одержану за договором сільськогосподарську техніку (її перелік наведений у додатку № 1 до договору зберігання від 09.11.2004).

Позивач нічого не одержував від відповідача за вказаним договором і тому, нічого не повинен повертати відповідачу.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати на держмито та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони по справі в рівних частинах, так як спір виник в результаті їх неправомірних дій (дій їх керівника).

Таким чином, витрати позивача на держмито в сумі 546,22 грн. (50 % витрат) та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 115,05 грн. (50 % витрат), підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, п. 1 ст. 83, ст. ст. 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Визнати недійсним договір зберігання від 09.11.2004, укладений між сільськогосподарським виробничим кооперативом «Діброва» (м. Кремінна Луганської області) та фермерським господарством «Стимул-777» (м. Кремінна Луганської області).

2.          Фермерському господарству «Стимул-777» (м. Кремінна Луганської області, вул. Обушенка, 3, ідентифікаційний код 32974022) у семиденний строк з дня набрання даним рішенням законної сили, повернути сільськогосподарському виробничому кооперативу «Діброва» (м. Кремінна Луганської області, вул. Куйбишева, 100, ідентифікаційний код 03738516) наступну сільськогосподарську техніку:

№
п/п

Найменування майна

Кількість

Вартість

1.
Трактор МТЗ-80  1984 г.в., р.н. 3430 УГ.
1
3500,00

2.
Трактор МТЗ-82   1982 г.в., р.н. 00896 ЯА.
1
3500,00

3.
Трактор МТЗ-80  1991  г.в., р.н. 4086 ВЖ.
1
3500,00

4.
Трактор МТЗ-80   1992 г.в., р.н. 4092 ВЖ.
1
3500.00

5.
Трактор МТЗ-80  1991  г.в., р.н. 00853 ЯА.
1
3500,00

6.
Трактор МТЗ-80  1992 г.в., р.н. 0738 ВЧ.
1
3500,00

7.
Трактор МТЗ-80  1992 г.в., р.н. 4084 ВЖ.
1
3500,00

8.
Трактор   Т-150   1992   г.в.,   р.н. 1978ЛУ.
1
2500,00

9.
Трактор   Т-150   1992   г.в.,   р.н. 1980 ЛУ.
1
2500,00

10.
Трактор   Т-150   1985   г.в.,   р.н. 04457 ЯА.
1
5000,00

11.
Трактор Т-150К   1992 г.в., р.н. 4088 ВЖ.
1
7000,00

12.
Трактор   Т-150   1989   г.в.,   р.н. 1977 ЛУ.
1
2500,00

13.
Трактор  Т-150   1986  г.в., р.н. 1979ЛУ
1
2500,00

14
Комбайн СК "Нива" 1988 г.в., р.н. 1986 ЛУ.
1
8500,00

15
Комбайн СК "Нива" 1991 г.в., р.н. 1987 ЛУ.
1
8500,00

16
Комбайн СК "Нива" 1991 г.в., р.н. 1988 ЛУ.
1
8500,00

17
Трактор ЮМЗ-6 1978 г.в.. р.н. 5410 ВЖ.
1
3500,00

18
Трактор ЮМЗ-6 1979 г.в., р.н. 6210 ВЖ.
1
3500,00

19
Трактор ЮМЗ-6 1993 г.в., р.н. 5304 ВЧ.
1
3500,00

20
Трактор ЮМЗ-6 1990 г.в., р.н. 4087 ВЖ.
1
3500,00

21
Трактор ЮМЗ-6 1980 г.в., р.н. 3428 УГ.
1
3500,00

22
Трактор ЮМЗ-6 1993 г.в., р.н. 5305 ВЧ.
1
375,00

23
Трактор ДТ-75 1988 г.в., р.н. 1982 ЛУ.
1
1000,00

24
Трактор ДТ-75 1987 г.в., р.н. 1983 ЛУ.
1
1000,00

25
Трактор ДТ-75 1986 г.в., р.н. 1981 ЛУ.
1
1000,00

26
Трактор Т-40 1992 г.в., р.н. 4089 ВЖ.
1
1500,00

27
Трактор Т-40 1992 г.в., р.н. 4090 ВЖ.
1
1500,00

наказ видати.

3.          Стягнути з фермерського господарства «Стимул-777», м. Кремінна Луганської області, вул. Обушенка, 3, ідентифікаційний код 32974022 на користь сільськогосподарського виробничого кооперативу «Діброва», м. Кремінна Луганської області, вул. Куйбишева, 100, ідентифікаційний код 03738516, вартість поголів’я корів та молодняку великої рогатої худоби в сумі 273600 грн., одержаних за договором зберігання від 09.11.2004, витрати на держмито в сумі 1368 грн. та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 59 грн.; наказ видати.

4.          В позові відмовити.

26 березня 2007 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано 02 квітня 2007 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                                               В.В. Корнієнко