ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.07 р.                                                                               Справа № 16/415

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур,

При секретарі      Москаленко  О.О. ,  розглянувши  матеріали  справи

за позовом  Малого    приватного   підприємства    “ Ліліт”  м.Донецьк

до відповідача  Відкритого    акціонерного  товариства    “  Докучаєвський    флюсово-  доломітний  комбінат  “  м.Докучаєвськ

про стягнення   101 429  грн.   48  коп.

За участю:

Представників сторін :

від позивача:             Манукян  В.М. по  дор.   ,Баріз В.М.  по  дор.

від  відповідача :               не з`явився

В С Т А Н О В И В:  в  судовому  засідання    було  оголошено  перерву  згідно ст. 77  ГПК  України  до   13.03.2007р.

Ухвалою  господарського суду Донецької  області 15.12.2006р. порушено  провадження  по  справі за  позовом Малого    приватного   підприємства    “ Ліліт”  м.Донецьк до Відкритого    акціонерного  товариства    “  Докучаєвський    флюсово-  доломітний  комбінат  “  м. Докучаєвськ    про стягнення   101 429  грн. 48 коп.  – заборгованності  за поставлений  товар .

Представника  позивача   було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні не було надано клопотання про фіксації судового процесу  технічними засобами,  на підставі чого фіксація не була здійснена. Крім цього, роз’яснено  вимоги ст.811 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір  №  169   від   08.02.2005р., на  додаткову угоду  до  нього   № 1 ,  на  накладні  :  № 47   від   15.07.2005р., №  51  від   24.07.2005р., № 90  від   18.11.2005р., № 16  від   21.03.2005р., № 72  від   06.09.2005р., №   68,  від   29.08.2005р., № 66   від 18.08.2005р., № 40 від   21.05.2005р.

Відповідач   після  перерви   в судове засідання  13.03.2007р.   не з’явився, пояснення по позову не надав , хоча був повідомлений належним чином, тому справа розглянута за наявними в неї документами на підставі ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача , суд встановив:

08.02.2005р.   між сторонами був укладений    договір купівлі-продажу   №  169 .

Відповідно до п. 1.1. договору Продавець (позивач) зобов’язується поставити та передати у власність Покупця (відповідача), а Покупець прийняти та оплатити    продукцію        (  автозапчастини )  .

Згідно ст. 171  ЦК  України  , взаємні  зобов`язання за  договором  повинні  виконуватись  одночасно , якщо  в  закону  , договору  або  змісту  зобов`язання  не  впливає   інше .

Укладений  між  сторонами  договір  передбачає  певний  порядок виконання  взаємних  зобов`язань  , а  саме  :  пунктами  1.1., 3.1.  передбачено , що   Продавець  зобов`язаний   поставити  товар     на  склад    ГТЦ   ;     пунктом  2.2. договору передбачено, що оплата за кожну партію поставляємої по договору партії товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця   на  протязі  20 (  двадцяти  )    банківських  днів з моменту  пред`явлення  рахунку.

Вартість     договору  формується    на  підставі    ціни  за  одиницю   продукції   з  урахуванням  ПДВ  та  навантаження   в  транспортний  засіб    та  доставку  на  склад   та  складає   350 000грн.  ( п. 2.1  договору   зі  змінами   в  додатковій  угоді  № 1  до  договору ).

В  виконання вимог договору    позивач  здійснив  поставку  товару  згідно накладних  № 47   від   15.07.2005р., №  51  від   24.07.2005р., № 90  від   18.11.2005р., № 16  від   21.03.2005р., № 72  від   06.09.2005р., №   68,  від   29.08.2005р., № 66   від 18.08.2005р., № 40 від   21.05.2005р.  на суму   448 570  грн.  52  коп.

Відповідач умови договору виконав частково, а  саме : за отриманий товар розрахувався в сумі    347 141   грн. 04 коп., що  підтверджується  виписками банку .

Таким чином , на момент слухання справи заборгованість відповідача перед позивачем складає  101 429   грн. 48   коп. , що  підтверджується  актом  звірки  розрахунків  станом    на  01.08.2006р.

Позивачем  на  адресу  відповідача  була  надіслана  вимога  б/н  від 28.08.2006р.  , згідно  якої   він  просив  відповідача  здійснити  оплату  на  протязі    місяця   .  Зазначена вимога  зі  сторони  відповідача  була  залишена без відповіді    та  задоволення  .

В  зв`язку  зі  ст. 526  ЦК України зобов`язання  повинні  виконуватися  належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст.599 Цивільного кодексу України, зобов”язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач не представив суду доказів перерахування боргу у сумі   101 429 грн.48  коп. , в зв’язку з чим господарський суд робить висновок, що борг не погашений до теперішнього часу.

Також,  позивач просить стягнути з відповідача  витрати пов’язані з наданням  адвокатських   послуг , наданих  адвокатом   Баріз Владиславом   Дмитровичем  ( свідоцтво  на  право на  зайняття  адвокатською  діяльністю   №   1498  від  27.02.2003р. ) у сумі  10 000 грн   .

Відповідно до частини 3 статті 48 ГПК  витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у  порядку, встановленому  Законому України “Про адвокатуру”. Дія названого Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 2 Закону України “Про адвокатуру”.

Статтєю 44 ГПК передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавалися, а їх сплату підтверджено відповідними фінансовими документами.

Тобто, статтеєю 44 ГПК передбачено відшкодування зазначених витрат за послуги, надані лише адвокатом, а не будь-яким представником.

В підтвердження  своїх  вимог  позивачем  були надані  наступні  документи : свідоцтво  на  право    зайняття  адвокатською  діяьністю  № 1498  від  27.02.2003р., договір про надання адвокатських  послуг   б/н   від   08.11.2006р. , видатковий  касовий   ордер            №  52      від 09.11.2006р.  про сплату  адвокатських  послуг  на  суму  10 000  грн.

Позовні вимоги обґрунтовані та підлягають      задоволенню.

Відповідно  до ст. 49    ГПК  України  Господарський  суд  судові  витрати     покладає     на  відповідача  по  справі  пропорційно  розміру  задоволених  вимог .

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі ст. 254, 256, 526, 530, 599 ЦК України і керуючись  ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 66, 75, 82-85  Господарського процесуального Кодексу України,    Господарський Суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Малого    приватного   підприємства    “ Ліліт”  м.Донецьк до Відкритого    акціонерного  товариства    “  Докучаєвський    флюсово-  доломітний  комбінат  “  м. Докучаєвськ    про стягнення   101 429  грн. 48 коп.  – заборгованності  за поставлений  товар  задовольнити   повністю      .

Стягнути з Відкритого    акціонерного  товариства    “  Докучаєвський    флюсово-  доломітний  комбінат  “  м. Докучаєвськ    на користь Малого    приватного   підприємства    “ Ліліт”  м.Донецьк -    101  429   грн. 48 коп. – основного боргу, 10 000грн.  -  послуг  адвоката,1 015 грн. - витрати по сплаті держмита і   118   грн.00  коп. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати  наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Суддя                                                                         Манжур В.В.