ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.01.2007
Справа  № 12/262

Суддя господарського суду Тисянчин В. М., розглянувши
матеріали справи

за позовом дочірнього
підприємства торгового дому „Вінніфрут” відкритого акціонерного товариства  „Вінніфрут”, м. Калинівка Вінницької
області

до приватного
підприємця  ОСОБА_1, м. Мукачево

про
стягнення заборгованості в сумі 4 391,45 грн.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від позивача
-не викликався

Від відповідача -не
викликався

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов дочірнім підприємством торгового дому „Вінніфрут” відкритого
акціонерного товариства „Вінніфрут”, м. Калинівка Вінницької області до приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Мукачево про стягнення заборгованості в сумі 4 391,45
грн.

На вимогу суду відповідач письмового
відзиву на позов не подав, свого уповноваженого представника для участі у
розгляді справи не направив, а тому справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК
України за наявними в ній матеріалами.

Ухвала про порушення
провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому неявка
уповноваженого представника відповідача у судове засідання не є перешкодою
розгляду справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення провадження у
справі.

Повідомлення № НОМЕР_1 підтверджує
вручення відповідачу 27.12.2006 року ухвали від 21.12.2006 року про порушення
провадження у справі, де вказано про
місце і час призначення розгляду справи, чим забезпечено йому реалізацію
Конституційного права на судовий захист (п.4 ст. 129 Конституції України).

Клопотання (вих. № НОМЕР_2 від
11.01.2007 року) яким позивач повідомив суд про відкладення розгляду справи на
пізніший термін через неможливість представництва у судовому засіданні -судом
відхиляється з огляду на те, що ухвалою суду від 21.12.2006 року визнано явку
уповноважених представників на розсуд сторін.

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість
відповідача в сумі 4 391,45 грн. -основного боргу щодо оплати за поставлений
товар, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-          товарно -транспортною накладною від
30.11.2003 року;

-
актами звірки від 31.10.2004 року та від 31.07.2005 року;

-
розрахунком позову, а за таких обставин сума основного боргу підлягає
стягненню примусово.

Заявлені вимоги про добровільне
погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11; 526); 509; 530
ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила
підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених ГК України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України в силу зобов'язання -кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від
боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах.
Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним
фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні відносини між сторонами, є
поставка товару (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов'язок відповідача
оплатити вартість поставленого товару є безспірним.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

Відповідно до вимог п.7 ст. 193 ГК
України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання
або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При постановленні судового рішення
враховується характер зобов'язання, наслідки його невиконання, особа
відповідача, ступінь його вини, обставини, що впливають на неможливість
виконання відповідачем зобов'язання належним чином та межі здійснення цивільних
прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з
наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, із встановлених судом
обставин вбачається, що склад цивільно -правової відповідальності є наявним на
момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем доведені ті
обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому
позов підлягає задоволенню повністю, поклавши відшкодування судових витрат за
змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у виникненні
спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши
повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі
доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України;
ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;
ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43, 44; 49; 77; 82 - 84, 115; 116; Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов
задоволити  повністю.

2. Стягнути з
приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_3) на користь
дочірнього підприємства торгового дому „Вінніфрут” відкритого акціонерного
товариства „Вінніфрут” (м. Калинівка Вінницької області, вул. Фрунзе, 45;
код 30807827) суму  4 391,45 (чотири
тисячі триста дев'яносто одну грн. 45 коп.) -основного боргу та 102 (сто дві
грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті
держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) -у відшкодування витрат на інформаційно
-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили
в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.