ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.07                                                                                           Справа№ 19/301А

За позовом: ДПІ у Галицькому районі м. Львова, м.Львів;

До Відповідача-1: ТзОВ "Карнеол”, Львів;

До Відповідача-2: ТзОВ “Форум України Лтд.”, м.Київ

Про: визнання недійсним господарського зобов’язання

Суддя Левицька Н.Г.

Секретар судового засідання Байко А.Я.

В судовому засіданні вз’яли участь представники Сторін:

Позивача: Дорош А.Б.- ст.держ.под.інсп., дов. № 31/100 від 01.06.2007р.

Відповідача-1: не з’явився

Відповідача-2: не з"явився

Представнику Позивача, роз’яснено його права та обов’язки, передбачені ст.ст.49, 51 КАС України, в тому числі право заявляти відводи.

Суть спору:

Позов заявлено ДПІ у Галицькому районі м.Львова до Відповідача-1: ТзОВ “Карнеол”, м.Львів та Відповідача-2: ТзОВ “Форум України Лтд.”, м.Київ про визнання недійсним господарського зобов”язання між ТзОВ “Карнеол”, м.Львів та ТзОВ “Форум Україна ЛТД”, м.Київ на суму 773368,41 грн. та про застосування передбачених ст. 208 Господарського кодексу України наслідків, а саме: все одержане за зобов”язанням стягнути в доход державного бюджету.

Обставини справи:

Ухвалою суду від 04.10.2007р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в попередньому судовому засіданні 31.10.2007р. Ухвалою суду від 31.10.2007р. попереднє судове засідання відкладено на 22.11.2007р. Ухвалою суду від 22.11.2007р. попереднє судове засідання відкладено на 03.12.2007р.

03.12.2007р. судом закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник Позивача позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач-1 в судове засідання 03.12.2007р. не з’явився, однак направив суду Заперечення на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує повністю.

Відповідач-2 в судове засідання тричі не з`явився, заперечень на позов не подав, хоча був належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, судом встановлено:

Між ТзОВ „Карнеол” та ТзОВ "Форум Україна ЛТД" виникло господарське зобов”язання, що підтверджується виписаною ТОВ "Форум Україна ЛТД" податковою накладною 18.05.2006р. на загальну суму 773368,41грн.

Згідно з Довідкою про результати документальної невиїзної перевірки звітності з податку на додану вартість від 06.06.2007р. № 9401/7/23-1011 встановлено, що ТОВ “Форум Україна ЛТД”, зареєстроване Голосіївською райдержадміністрацією м. Києва 30.09.2005р. за №13775 та зареєстроване платником ПДВ з 04.10.2005р. за № 37110276.

Позивач стверджує, що господарське зобов’язання, яке виникло з усного договору на загальну суму 773368,41грн. укладеного з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави, повинне бути визнане недійсним в порядку ст.207 ГК України.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Форум Україна ЛТД" (продавець) та ТзОВ "Карнеол" (покупець) було укладено усний договір купівлі-продажу товарів, на виконання якого 12.07.2006 року ТОВ "Форум Україна ЛТД" передало ТзОВ "Карнеол" товарно-матеріальні цінності на загальну суму 773368,41грн.

Позивач зазначає, що згідно з відповіддю, наданою ДПІ у Голосіївському районі м.Києва від 06.06.2007 р. №9401/7/23-1011 - ТОВ "Форум Україна ЛТД" має ознаки фіктивності, відсутнє за юридичною адресою.

Додатковою підставою для визнання даного господарського зобов”язання недійсним є той факт, що ТОВ "Форум Україна ЛТД" за період протягом травня –липня 2006 року декларувало обсяг поставки ТзОВ „Карнеол” лише 622 775 грн., тоді як тільки по даній накладній продано товару на суму 773368,41грн., що свідчить про приховування від оподаткування, що суперечить інтересам держави і суспільства. Саме з цих підстав ДПІ у Галицькому районі м.Львова звернулася з позовом про визнання недійсним в порядку ст. 207 ГК України господарського зобов’язання, яке виникло з усного договору, таким, що вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та застосування наслідків, передбачених ст. 208 ГК України.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення частково.

При прийнятті постанови, суд виходив з наступного :

У відповідності до вимог ч.1 ст.207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Необхідними умовами для визнання зобов‘язання недійсним відповідно до ч.1 ст.207 ГК України, є, зокрема, його вчинення з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність вчинення зобов‘язання і суперечність його мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Умисел юридичної особи, в даному випадку, визначається за умислом тієї особи, що укладала угоду, на підставі якої виникло таке зобов‘язання.

Орган державної податкової служби вважає, що сторони даного спору, укладаючи спірний договір діяли з умислом на приховування від оподаткування прибутків та доходів.

Доказами в підтвердження спрямованості умислу на приховування від оподаткування прибутків та доходів можуть бути, зокрема, надані податковим органам відомості про відсутність підприємства за юридичною та фактичною адресою, про визнання недійсними в установленому чинним законодавством порядку установчих (статутних) документів, про неподання податкової звітності до органів державної податкової служби, про скасування (припинення) державної реєстрації підприємства та інше.

Таким чином, господарське зобов’язання, яке виникло між ТзОВ “Карнеол» та ТОВ "Форум Україна ЛТД" згідно усного договору, спрямоване на приховування від оподаткування доходів.

Зокрема, після здійснення фінансово-господарських операцій та поставки товару у ТОВ "Форум Україна ЛТД" виникли податкові зобов'язання з ПДВ, які останній згідно з ст.3, ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. № 168/97-ВР повинен був відобразити у деклараціях по податку на додану вартість та сплатити відповідну суму податку у встановлений Законом термін до державного бюджету України.

Однак, за період здійснення поставки товару ТОВ "Форум Україна ЛТД" взагалі не декларувало податкових зобов’язань, що підтверджує його намір на приховування від оподаткування доходів.

Даючи правову оцінку поданим позивачем доказам, що в своїй сукупності свідчать про спрямованість умислу сторін на приховування від оподаткування прибутків та доходів, суд приходить до висновку, що органом державної податкової служби надано достатньо доказів для встановлення мети згаданих підприємств, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, при укладенні спірної угоди.

Щодо вимоги Позивача про застосування передбачених ст. 208 Господарського кодексу України наслідків, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 208 ГК України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного.

Санкції застосовуються за вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Разом з тим за змістом ч. 1 ст. 208 ГК застосування цих санкцій можливе лише в разі виконання правочину хоча б однією стороною.

Частиною 1 ст. 208 ГК передбачено застосування санкцій лише судом. Це правило відповідає нормі ст.41 Конституції, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки санкції, передбачені цією частиною, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими, як такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст. 238 ГК. Тому такі санкції можуть застосовуватись лише протягом строків, встановлених ст.250 ГК (відповідає викладеному у Постанові Верховного суду України від 26 вересня 2006 року у справі за позовом ДПІ у м. Судаку про визнання недійсним договору та стягнення 109930936,68 грн.).

Відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Виконання господарського зобов’язання, укладеного між ТзОВ ”Карнеол” та ТОВ "Форум Україна ЛТД" відбулося згідно податкової накладної, виписаної ТОВ "Форум Україна ЛТД" 18.05.2006р. Позов подано Позивачем до суду 02.10.2007р. Таким чином, строки застосування адміністративно-господарських санкцій, визначені ст. 250 Господарського кодексу України сплили, тому в суду немає підстав для застосування таких санкцій.

Виконуючи вимоги ст. 151 КАС України, після з’ясування всіх обставин у справі та перевірки їх доказами, головуючим у судовому засіданні надано представникам Позивача можливість дати додаткові пояснення.

Після закінчення з’ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, керуючись вимогами ст. 152 КАС України, Позивач взяв участь в судових дебатах, в ході яких представник Позивача підтвердив свої правові позиції відносно предмету спору.

Після закінчення судових дебатів судом оголошено перерву для виходу до нарадчої кімнати для ухвалення постанови, згідно із вимогами ст.ст. 153, 154 КАС України.

Суд заслухав пояснення представника Позивача, оглянув та дослідив подані докази, оцінив їх у сукупності, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті в порядку, передбаченому ч.3 ст. 160 КАС України. В судовому засіданні 11.01.2008р. судом оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України, зокрема, частин 2 та 3, судові витрати у формі судового збору, з відповідачів не належить стягувати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 70, 122-124, 127, 130, 135, 143, 151-154,160-163, 167 КАС України,

суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати недійсним господарське зобов’язання між Товариством з обмеженою відповідальністю „Карнеол” та Товариством з обмеженою відповідальністю "Форум Україна ЛТД" на суму 773368,41грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності до вимог ст. 254 КАС України і може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою1 розділу IV КАС України.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                     Левицька Н.Г.