ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2007 р.
Справа № А-13/320

Господарський суд Івано-Франківської області у складі  суду:

Cуддя  Шкіндер Павло Анатолійович

При секретарі   Федорук Оксана Михайлівна

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом:  Державної  інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області  вул.

Шашкевича,6, м. Івано-Франківськ,76000

до відповідача  Богородчанської районної санітарно-епідеміологічної станції

вул.Петраша,8,  смт. Богородчани, Івано-Франківська область,77700

За участтю представників:

Від позивача:  Кос Л.В.-начальник відділу контролю цін на  ринках продовольства, представник (довіреність № 16/137-в від 13.02.2007року); Літвінова  С.М.- головний спеціаліст-юрисконсульт, представник (довіреність б/н від 30.01.2007року ,

Від відповідача: Гуфчак Й.Г.-представник, юрист ( доручення № 112/01-123 від 06.02.2007року); головний лікар,

СУТЬ СПРАВИ: про стягнення в дохід державного бюджету 24315грн.00коп. економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

В судовому засіданні 06.03.2007року оголошено перерву до 29.03.2007року.

В ході  судового засідання  представникам сторін права та обов”язки, передбачені  ст.ст.  49, 51  Кодексу адміністративного судочинства України роз”яснено, заперечення  щодо складу  суду не поступало.  Клопотань щодо здійснення технічної фіксації судового процесу від представників сторін не поступало.

Позивач  в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просить суд позов задоволити.

Відповідач проти позову заперечує і просить суд в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що проведеною перевіркою правильності формування та застосування тарифів на платні послуги в Богородчанській районній санітарно-епідеміологічній станції встановлено  порушення державної дисципліни цін, про що складено акт від 27.10.2006року.

В акті перевірки зазначено , що Богородчанською районною санітарно-епідемаологічною станцією за період 01 листопада 2005року -30 квітня 2006року при наданні платних послуг до фіксованих розмірів тарифів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.03р. №1351 "Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби" нараховано непередбачені законодавством націнки в розмірі 20 відсотків, пояснюючи це додавання податку на додану вартість. Всього відповідачем необгрунтовано одержано 8105грн., в тому числі: за листопад - 1297,00грн., грудень 2005р.-1364,00грн., січень 2006р. - 1025,00грн., лютий 2006р.-1419грн., березень 2006р. -1783,00грн., квітень 2006р. -1217,00грн.

Статтею 35 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення" передбачено, що оплата зазначених у вказаній статті послуг здійснюється за тарифами та прейскурантами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2002р. №1544 затверджений Перелік робіт і послуг у сфері забезпечення санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, які виконуються і надаються за плату, а постановою Кабінету Міністрів України №1351 "Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби" від 27.08.2003року затверджено Тарифи (прейскуранти) на роботи і послуги, що виконуються за плату установами і закладами санітарно-епідеміологічної служби.

За результатами перевірки прийнято рішення №66 від 06.11.06р. про застосування до відповідача економічних санкцій, а саме: вилучення в доход державного бюджету необгрунтовано отриманої виручки в сумі 8105грн. та 16210грн. штрафу.

Богородчанський  районній санітарно-епідеміологічної станції направлено претензію від 06.11.06р. №8/1056-в, яку  запереченням від 20.11.2006р. №765/01-22,  відповідач не визнав.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те , що затвердження Кабінетом Міністрів України переліку послуг і цін/тарифів на них повністю відповідає п.3 ст.116 Конституції України, ст.4,8,9 Закону України "Про ціни і ціноутворення", ст.191 Господарського кодексу України.           Таким чином, відповідач нараховуючи на ціну послуг ПДВ, порушив ст.35 Закону "Про санітарно-епідеміологічну службу", постанову Кабінету Міністрів України від 27.08.2003р. №1351 "Про затвердження  тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби".

Відповідач подав заперечення проти позову, в якому вказує наступне: розроблення тарифів (прейскурантів) по платних послугах-це питання з рай СЕС не погоджують, будь-яка офіційна інформація (про те, що - в тарифи вже включено 20% ПДВ) з цього приводу в рай СЕС не поступала , а була чітка вказівка - (СОЗ України, ДПА України)- за надані платні послуги рай СЕС - обов"язково нараховувати ПДВ - 20%. Крім того, просить суд врахувати, що ПДВ (20%) на надані платні послуги нараховували всі санепідустанови України (це підтверджено перевірками санепідустанов області та листами МОЗ України).

Райсанепідстанція зареєстрована - як платник податку на додану вартість(свідоцтво №12443217 від 25 липня 1997р.), за всі ці роки рай СЕС регулярно, своєчасно, перераховувала ПДВ 20%- щомісячно і щоквартально, в дохід держбюджету - і ні від яких контролюючих  служб району, області - рай СЕС не мала будь-яких претензій, зауважень та пропозицій.

За роз"ясненням Богородчанська райсанепідстанція зверталася до Прем"єр Міністра України п.В.Януковича, Головного державного санітарного лікаря України п.С.Бережнова по завданню КМ України №46746/2/1 - 06 від 22.11.2006р. і отримала відповіді, в т.ч. - від Державної податкової адміністрації України лист №141/6/161/1515-9 від 15.12.2006р. та від МОЗ України лист №05.0301-23/10/2987 від 25.12.2006р., в яких чітко вказано, що Богородчанська районна санітарно-епідеміологічна станція ніяких порушень, в т.ч. державної дисципліни цін не допускала.

Вказівки які містяться в листах МОЗ України та Державної податкової адміністрації України є обов"язковими для виконання на місцях, бо вони мають силу нормативного акту, а трактування Держінспекції з контролю за цінами "порушення державної дисципліни цін" рахувати відомчим, рекомендаційним, а не нормативним документом.

Богородчанська районна санітарно-епідемаологічна станціїя не допустила будь-яких порушень вимог Постанови Кабінету Міністрів України №1602 від 05.10.1998р., тобто на послуги, які платно надаються органами охорони здоров"я, і які звільняються від обкладання податком на додану вартість Богородчанська районна санітарно-епідемаологічна станціїя ПДВ 20% не нараховувала, а нараховувала тільки на ті послуги, які не звільняються від обкладання податком на додану вартість.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази по справі суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову виходячи з наступного.

Статтею 35 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення" передбачено, що оплата послуг у сфері забезпечення  санітарного та епідемічного благополуччя,що не відноситься до медичної допомоги населенню  здійснюється за тарифами та прейскурантами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2002р. №1544 затверджений Перелік робіт і послуг у сфері забезпечення санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, які виконуються і надаються за плату, а постановою Кабінету Міністрів України №1351 "Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби" від 27.08.2003року затверджено Тарифи (прейскуранти) на роботи і послуги, що виконуються за плату установами і закладами санітарно-епідеміологічної служби.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 92 Конституції України,виключно Законами України встановлюється система оподаткування,податки і збори. Принципи побудови  системи оподаткування в Україні, види податків і зборів(обов"язкових платежів) до бюджетів та цільових фондів, а також права , обов"язки  і відповідальність платників визначається Законом України "Про систему  оподаткування", яким передбачено,що ставки,механізм спраавляння податків зборів (обов"язкових платежів), і пільги щодо оподаткування операцій можуть встановлюватись або змінюватись тільки законами про оподаткування (ч.3 ст.1 Закону).

Платники податку на додану вартість , об"єкти, база та ставки  оподаткування, перелік неоподаткованих та звільнених від оподаткування операцій, тощо, визначаються Законом України "Про податок на додану вартість".  Згідно п.3.1 зазначеного  Закону, операції платників податку з продажу товарів (робіт,послуг) на митній території України є об"єктом оподаткування.

За пунктом 6.1 Закону України "Про податок на додану вартість",об"єкти оподаткування, визначені ст. 3 цього Закону, за винятком операцій,звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом , оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Виходячи з аналізу вищеназваних правових норм суд приходить до висновку, що при справлені плати за надання послуг в сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя,розмір цієї плати збільшується на суму податку на додану вартість , а тому  у  суду відсутні будь які підстави до задоволення позову.

Крім того, суд погоджується з запереченнями відповідача, який посилається на роз"яснення  податкової служби щодо застосування до ціни послуг податку на додану вартість, виходячи з наступного.

Підпунктом 1.4.2 п. 1 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковими роз"ясненнями вважаються будь-які відповіді контролюючого органу на запити зацікавлених осіб чи питань оподаткування.Роз"яснення окремих положень податкового законодавства  надаються контролюючими органами  у порядку,визначеному відповідним центральним органом контролюючого органу,виходячи  із положень підпункту 4.4.1  цього пункту,принципів оподаткування,викладених у Законі України "Про систему оподаткування",та економічного змісту податку,збору (обов"язкового платежу), який розглядається.

Оскільки порядок та розмір сплати відповідачем податку на додану вартість при наданні платних санітарно-епідемічних послуг є питанням оподаткування, ДПА України було надано роз"яснення, за змістом якого, при здійсненні операцій з надання зазначених послуг до законодавчо визначеної ціни необхідно додавати податок на додану вартість.

Обгрунтування позивача, викладені в позові та надані в судовому засіданні, не можуть бути взяті до уваги судом , оскільки вони не грунтуються на діючому законодавстві.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України , суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб"єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб"єкта владних повноважень.

Керуючись ст.124,п.4 ч.2 ст. 92 Конституції України,ст. 35 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення", Законом України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" Законом України "Про податок на додану вартість", Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в позові відмовити.

На постанову господарського суду, яка не набрала законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) постанови через місцевий господарський суд.

Суддя                                                            Шкіндер Павло Анатолійович

"16" квітня 2007року

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________   16.04.2007