СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.01.07                                                                                 Справа № 10/747пн-ад

Суддя  господарського суду Луганської області Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Відкритого акціонерного товариства «Стахановський вагонобудівний завод», місто Стаханов Луганської області,

до Стахановської об’єднаної державної податкової інспекції  Луганської області, -

про  визнання дій незаконними, визнання відсутності права та визнання наявності права, -

при секретарі судових засідань Качановській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача – Гапонов О.С., – довіреність №92 від 05.01.07 року;  Холодова Л.І., -  довіреність №97 від 05.01.07 року;

від відповідача –Талащенко В.Є. –начальник юридичного відділу, - довіреність №1 від 09.01.07 року, -

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання:

1)протиправними дій відповідача –Стахановської об’єднаної державної податкової інспекції Луганської області (далі –ОДПІ; Стахановська ОДПІ, - відповідач) щодо проведення перевірки податкової декларації Відкритого акціонерного товариства «Стахановський вагонобудівний завод»(далі –ВАТ «СВЗ», - позивач) з податку на прибуток  підприємств за 1-е півріччя 2006 року та складення акту про результати проведення цієї перевірки №809/15-00210890 від 06.09.06 року;

2)відсутності у ОДПІ права на застосування до ВАТ «СВЗ»адміністративно-господарських санкцій на підставі зазначеного акту, а саме: про прийняття:

- рішення про зобов’язання ВАТ «СВЗ»подати нову декларацію, з уточненими показниками;

- рішення про донарахування (визначення сум податкового зобов’язання та штрафних санкцій з податку на прибуток підприємств, якщо за результатами наступних податкових періодів (починаючи з 01.01.06 року) ВАТ «СВЗ»буде мати прибуток в розмірі більшому, ніж сума збитків ВАТ «СВЗ», розрахована спеціалістами Стахановської ОДПІ (7521300 грн.), але менше, ніж сума збитків за даними ВАТ «СВЗ» (20892913 грн.);

3) наявності у ВАТ «СВЗ»права на віднесення до декларації з податку на прибуток підприємства за 1 півріччя 2006 року до складу валових витрат (рядок 04.9 декларації) збитків (сум від»ємного значення об’єкту оподаткування), що існували станом на 01 січня 2005 року та не були погашені протягом 2005 року, в сумі 13067113 грн.

Розпорядженням голови господарського суду Луганської області Зубової Л.В. від 04.12.06 року розгляд справи доручено судді цього суду Середі А.П.

Відповідно до вимог ст. 111 КАСУ попереднє судове засідання призначене та фактично відбулося  15.12.06 року, за участю представників сторін.

На підставі ст. 150 КАС України у судовому засіданні було оголошено перерву з 22 грудня 2006 року до 19 січня 2007 року.

Представники сторін звернулися до суду з клопотанням про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст. 41 та п. 2-1 розділу УІІ “Прикінцеві та перехідні положення ” КАСУ, а тому його задоволено судом.

Представники позивача  у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, про що також зазначив у своєму відзиві на нього (вих. №17134/10 від 18.12.06 року), посилаючись на те, що ОДПІ  у ситуації, яка стала предметом цього спору, керувалась чинним законодавством і при цьому жодних порушень не припустилася.

Заслухавши представників сторін,  дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,  суд  дійшов  наступного.

І.1.  08.08.2006 року позивач надав до Стахановської ОДПІ декларацію з податку на прибуток за 1 півріччя 2006 року (вх. №16637 від 08.08.06 року, у якій в рядку 04.9 «від»ємне значення  об’єкта оподаткування попереднього податкового періоду»вказав суму 20.892.913,00 грн.

2.Стахановською ОДПІ в особі її фахівця  Зіньковської В.Б. 06.09.06 року здійснено невиїзну документальну перевірку  податкової звітності ВАТ «СВЗ»по наданій декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2006 року, - за результатами якої того ж дня складено акт №809/15-00210890 «Про результати проведення перевірки податкової декларації з податку на прибуток».

В акті сказано, що перевірку проведено на підставі наступних документів:

декларацій з податку на прибуток:

за 2005 рік (вх. №35970 від 08.02.06 року);

за І квартал 2006 року (вх. №8267 від 10.05.06 року);

уточнюючого розрахунку  податкових зобов’язань у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх. №7594 від 03.05.06 року);

за 1 півріччя 2006 року (вх. №16637 від 08.08.06 року).

2.1.За результатами перевірки встановлено факт порушення платником податку ст. 86 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік», що призвело до завищення  валових витрат на 13.067.113 грн. та до завищення від»ємного значення об’єкта оподаткування на 13.067.113 грн. (пункт 1 висновку акту).

Штраф у зв’язку з виявленням цього порушення нараховане не було (п. 2).

2.2.Як вбачається з тексту акту, керівник та головний бухгалтер підприємства його не підписали; акт про відмову від його підписання  до суду не надано.

2.3. Відповідач надав до суду супровідний лист №11894/16 від 07.09.06 року –про спрямування ним на адресу ВАТ «СВЗ»двох примірників акту перевірки від 06.09.06 року –для підписання та повернення одного примірника до ОДПІ, - при цьому докази отримання цих актів ВАТ «СВЗ»до суду не надано.

Але як вбачається з наявних у справі доказів, є всі підстави вважати, що цей акт позивачем було отримано.

3.Позивач результати перевірки  оскаржив, а саме:

3.1.  18.09.06 року, за вих. №10330 ВАТ «СВЗ»на адресу ОДПІ спрямовано заперечення до акту перевірки №809/15/15-00210890 від 06.09.06 року, в якому стверджується, що податковою інспекцією при здійсненні спірної перевірки порушено вимоги наступних нормативних актів:

1)частини 3 та 6 ст. 1; частину 2 ст. 7 Закону України «Про систему оподаткування»;

2)статті 5, 6, 15 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»;

3)підпункт 2.1.3 п. 2.1 ст. 2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових  та виїзних позапланових  перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України №327 від 10.08.05 року.

Розглянувши ці заперечення, ОДПІ своїм листом (вих. №12603/15 від 25.09.06 року)  відхилило їх повністю,  стверджуючи, що при проведенні спірної перевірки ОДПІ діяла у повній відповідності до вимог чинного  законодавства;

3.2.Крім наведених вище підстав для звернення до суду з цим позовом, ВАТ «СВЗ»у своїй позовній заяві також посилається на порушення ОДПІ низки наступних законів:

3.2.1.Частини 8 статті 1; пункту 5.1 статті 5;  пункту 6.1 статті 6; ст. 15 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»;

3.2.2.Пункту 1.11 статті 1, підпункту 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(далі –ЗУ №2181-ІІІ).

4.На підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог  позивач також надав до матеріалів справи лист Комітету з питань фінансів і банківської діяльності Верховної Ради України (вих. №06-10/10-688 від 30.11.06 року), - згідно якому  пунктом 6.1 ст. 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» «передбачено включення від»ємного значення об’єкта оподаткування до складу валових витрат платника податку до повного його погашення, без обмеження періоду, протягом якого таке від»ємне значення може бути погашено».

ІІ. Заслухавши представників сторін, дослідивши  та оцінивши обставини справи та наявні у ній матеріали, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню НЕ ПІДЛЯГАЄ  з наступних підстав.

1.Право ОДПІ на проведення перевірки податкової декларації  з податку на прибуток підприємств,  наданої позивачем до ОДПІ за 1 півріччя 2006 року, передбачено:

1)частиною 1 ст. 67 Конституції, згідно якій:

кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом;

2)пунктом 1 ст. 10 Закону України від 04.12.1990 року №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні»(далі –ЗУ №509-ХІІ), згідно якому:

державні податкові інспекції в районах, містах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об’єднані державні податкові інспекції виконують такі функції:

здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів);

3)пунктом 1 статті 11 того ж Закону, згідно якому:

органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановленому законами України, мають право:

здійснювати  документальні невиїзні перевірки (на підставі податкових декларацій, звітів та інших документів, пов’язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов’язкових платежів) незалежно від способу їх подачі) (…).

2.Стахановська ОДПІ результати проведеної нею перевірки ЗОБОВ»ЯЗАНА  оформити у відповідності до вимог, викладених у Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання  податкового, валютного та іншого законодавства», затвердженого наказом ДПА України №327 від 10.08.05 року.

З урахуванням викладеного вимога позивача про визнання незаконними  дій ОДПІ з проведення вищезгаданої перевірки та способу оформлення її результатів  -  задоволенню не підлягають, оскільки суперечать чинному законодавству.

3.Не підлягають задоволенню також вимоги позивача в частині визнання відсутності у Стахановської ОДПІ права на застосування до ВАТ «СВЗ» «адміністративно-господарських санкцій»на підставі акту перевірки, оскільки:

3.1.Пунктом 8 статті 11 ЗУ №509-ХІІ ПРЯМО ПЕРЕДБАЧЕНО право податкової інспекції:

вимагати від платників податків, діяльність яких перевіряється, усунення виявлених порушень податкового законодавства, контролювати виконання законних вимог посадових осіб органів державної податкової служби, а також припинення дій, які перешкоджають здійсненню повноважень посадовими особами  органів державної податкової служби;

3.2.Пунктом 11 статті 11 ЗУ №509-ХІІ також ПРЯМО ПЕРЕДБАЧЕНО право органів державної податкової служби:

застосовувати до платників податків фінансові  (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

3.3.Підпункт 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 ЗУ №2181-ІІІ ЗОБОВ»ЯЗУЄ податковий орган  самостійно визначити суму податкового зобов’язання платника податків у випадках, передбачених підпунктами «а»-«г» п.п. 4.2.2;

3.4.Статтею  17 того ж Закону чітко врегульовано підстави та порядок застосування органами державної податкової служби штрафних санкцій.

4.Що стосується вимоги ВАТ  «СВЗ»про визнання наявності у нього права на віднесення до декларації з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2006 року до складу валових витрат (рядок 04.9 декларації) збитків (сум від»ємного значення об’єкту оподаткування), що існували станом на 01 січня 2005 року та не були погашені протягом 2005 року, в сумі 13067113 грн., - оскільки відповідач за результатами  вищезгаданої перевірки послався на порушення ВАТ «СВЗ»вимог ст. 86 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік», - то суд при вирішенні спору у цій частині виходить з наступного:

4.1.Дійсно, частиною 3 статті 1  Закону України від 25.06.91 року № 1251-ХІІ «Про систему оподаткування»(далі –ЗУ №1251-ХІІ) встановлено, що:

ставки, механізм справляння податків і зборів (обов’язкових платежів)…і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування (…).

Аналогічне правило викладене у першому реченні частини 8 статті 1 цього Закону, де сказано:

зміни та доповнення до цього Закону, інших законів про оподаткування стосовно надання пільг, зміни податків, зборів (обов’язкових платежів, механізму їх сплати вносяться до цього Закону, інших законів України про оподаткування не пізніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року і набирають чинності  з початку нового бюджетного року.

4.2.Далі. У статті 7 ЗУ №1251-ХІІ  передбачено, що:

ставки податків і зборів (обов’язкових платежів) встановлюються Верховною радою України… відповідно до законів про оподаткування і не змінюються протягом бюджетного року, - за винятком випадків, пов’язаних із застосуванням антидемпінгових, компенсаційних і спеціальних заходів відповідно до законів України.

5.Але з обставин справи чітко видно, що позивач невірно трактує вищецитовані норми Закону №1251-ХІІ.

5.1.Так,  статтею 5 Закону України від 28.12.1994 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»(далі – ЗУ №334/94-ВР) врегульовано поняття валових витрат, їх склад; витрати, які включаються або не включаються до валових витрат  та таке інше.

У п. 5.1 ст. 5  цього Закону сказано:

валові витрати виробництва та обігу –сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Пунктом. 5.11 ст. 5  ЗУ №334/94-ВР  закріплено, що:

встановлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що визначені у цьому Законі, не дозволяється.

5.2.Пунктом 6.1 ст. 6 ЗУ №334/94-ВР встановлено, що:

якщо об’єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від»ємне значення об’єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від»ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об’єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від»ємного значення об’єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від»ємного значення.

5.3.Але у статтях 1 та 7 ЗУ №1251-ХІІ мова  йде про неприпустимість зміни ставки, механізму справляння податків і зборів (обов’язкових платежів)…і пільг.

З пункту 6.1 ст. 6 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств»видно, що  порядок врахування від»ємного значення об’єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат НЕ Є нормою, якою встановлюються ставки, механізм справляння податків і зборів (обов’язкових платежів)…і пільги.

З огляду на це стаття 86 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік», - у якій сказано:

установити, що у 2006 році сума від»ємного значення об’єкта оподаткування з податку на прибуток, що рахувалася станом на 1 січня 2005 року і не була погашена протягом 2005 року, не підлягає протягом 2006 року врахуванню у складі валових витрат платника податку, -

не може вважатися такою, що вносить зміни до ставок, механізму справляння податків і зборів (обов’язкових платежів)…і пільг, бо п. 6.1ст. 6 ЗУ №334/94-ВР регулює лише порядок перенесення від»ємного значення податку на прибуток минулого року, але  не змінює об’єкт оподаткування, ставки, механізм справляння податків і зборів (обов’язкових платежі) і пільги.

Поняття об’єкту оподаткування наведено у статті 3 ЗУ №334/94-ВР:

об’єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього закону на:

суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону;

суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

До жодної з перелічених статтею ЗУ №334/94-ВР статтею 86 ЗУ «Про державний бюджет на 2006 рік»змін та доповнень не внесено.

Крім того, вона (ст. 86) не визнана у встановленому порядку неконституційною та не скасована.

ІІІ. Вищевикладене дає підстави, що ОДПІ у даному спірному випадку діяла у відповідності до чинного законодавства, у тому числі:

1)частини 2 ст. 19 Конституції України, в якій сказано:

органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2)Статті 3 Закону України від 04.2.90 року №509-ХІІ „Про державну податкову службу в Україні” (далі –ЗУ №509-ХІІ), згідно якій:

органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією  України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади, а також рішеннями... органів місцевого самоврядування з питань оподаткування, виданими у межах їх повноважень;

3)Пункту 2 ст. 10 ЗУ №509-ХІІ, в якому передбачено, що відповідно до покладених на них цим Законом функцій  державні податкові інспекції у… районах у містах:

забезпечують… правильність обчислення і своєчасність надходження податків, платежів,

4) вищецитованим пункту 1 ст. 10 та пунктам 1 , 8 та 11 Закону України №509-ХІІ.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач –суб»єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, належним чином довів правомірність своїх дій, - тобто виконав вимоги частини 2 ст. 71 КАСУ, - а тому у задоволенні позову повинно бути відмовлено.

Відповідно до частини 2 ст. 94 КАСУ суд не стягує з позивача судові витрати, прийнявши до уваги те, що відповідач згідно ст.4 Декрету КМУ від 21.01.03 року №7/93 “Про державне мито” при зверненні з позовом до суду звільнений від  його сплати; наявність інших судових витрат ним документально не підтверджена.

На підставі викладеного,  п.п. 4.2.2 п. 4.2. ст. 4 Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІВ “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”; п. 1.8. ст. 1, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.7.5 та 7.7.10  п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.97 року №168/97-ВР “Про податок на додану вартість”; ст.ст. 3 , 10, 11 та 11-1  Закону України „Про державну податкову службу в Україні”;  керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України,  суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС України у судовому засіданні 19.01.07 року за згодою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 23.01.2007 року.

Суддя                                                                                              А.П.Середа