СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

26 вересня 2007 року

Справа № 2-29/6861-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна
О.А.,

суддів                                                                      Маслової
З.Д.,

Котлярової О.Л.,

за участю представників сторін:

позивача: Бордачева
В.О. дов. № 167/01-D14 від 21.06.2007 року;

відповідача:
ОСОБА_2 дов. б/н від 04.07.2007 року;

третьої особи: не
з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу
суб`єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя
Башилашвілі О.І.) від 30 липня 2007 року у справі № 2-29/6861-2007

за позовом           закритого акціонерного товариства
"Санаторій "Саки" (вул. Курортна, 4, м.Саки, АР Крим, 96500)

до суб`єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

3-тя особа -
Сакська міська рада  (вул. Леніна, 15,
м.Саки, АР Крим, 96500)

про усунення
перешкод в користуванні майном та стягнення 15203,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство
„Санаторій „Саки” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до
суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про зобов'язання усунути перешкоди
у користуванні орендованою за договором оренди від 30.08.2004 року земельною
ділянкою площею 320,00 кв.м., розташованої по АДРЕСА_1; зобов'язання привести
земельну ділянку площею 320 кв.м. біля кафе „Тавако” у стан, якій існував до
порушення та відновити природний стан землі; стягнути збитки у розмірі 15203,20
грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 незаконно займає земельну ділянку,
яка належить Закритому акціонерному товариству „Санаторій „Саки” на праві
користування, чим порушує права останнього як землекористувача.

Рішенням господарського суду АР
Крим від 30.07.2007 року у справі № 2-29/6861-2007 позов закритого акціонерного
товариства "Санаторій "Саки" задоволено. Суд зобов`язав суб`єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні позивачем
орендованою за договором оренди від 30.08.2004 року з Сакською міською радою
земельною ділянкою площею 320,00 кв.м., розташованою по АДРЕСА_1, зобов`язав
відповідача привести спірну земельну ділянку у стан, який існував до порушення
та відновити природний стан землі шляхом знесення початої будівництвом барної
стійки та декоративної плітки, а також стягнув 15203,20 грн. збитків та судові
витрати.

При прийнятті рішення, судом першої
інстанції було встановлено, що суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1
являється власником кафе „Тавако”, однак, в порушення вимог статей 125, 126
Земельного кодексу України, правовстановлюючі документи на користування
земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт нерухомості та яка необхідна
для обслуговування об`єкту нерухомості, не отримав. У зв`язку з цим,
господарський суд АР Крим прийшов до висновку про наявність самовільного
використання земельної ділянки та самовільного будівництва на ній.

Не погодившись з рішенням господарського
суду АР Крим, суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернулась до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить  рішення суду першої
інстанції скасувати, як прийнятого при неповному дослідженні обставин справи, у
задоволенні позову закритого акціонерного товариства "Санаторій
"Саки"  відмовити.

Представник позивача у судовому
засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції
законним та обгрунтованим.

Представник третьої особи у судове
засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце
слухання справи сповіщався належним чином ухвалами від 03.09. та 17.09.2007
року. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило. За
таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за
відсутності представника Сакської міської ради.

Повторно розглянувши справу у
порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши
пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга суб`єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

30.08.2004 року, на підставі
рішення ХХІІІ сесії 24-го скликання Сакської міської ради від 16.03.2004 року,
між закритим акціонерним товариством Санаторій „Саки”- Орендар, та Сакською
міською радою -Орендодавець, було укладено договір оренди земельної ділянки
розміром 238027,00 кв.м. з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1(а.с.14-15, 20-21).

24.09.2004 року було складено акту
прийому передачі орендованої земельної ділянки (а.а.16).

Відповідно до пункту 2.2.1
вказаного договору, строк його дії становить десять років з моменту його
державної реєстрації. Із змісту договору оренди вбачається, що його реєстрацію
було здійснено Сакською державною філією „Кримського регіонального центру
державного земельного кадастру” 24.09.2004 року за НОМЕР_2.

З матеріалів справи вбачається, що
16.04.2005 року Державною інспекцією по контролю за використанням та охороною
земель було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства у
м.Саки.

За результатами перевірки Державною
земельною інспекцією встановлено, що у АДРЕСА_1 суб`єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 використовується суміжна з кафе земельна ділянка,
орієнтовною площею 320,00 кв.м., що прилягає до кафе „Тавако”, замощена
декоративною плиткою. На земельній ділянці розташована недобудована барна
стійка. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні. За
результатами перевірки був складений акт (а.с. 42).

12.05.2005 року державним земельним
інспектором Державної інспекції по контролю за використанням та охороною земель
в АР Крим було складено протокол про адміністративне правопорушення, із змісту
якого вбачається, що суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 самовільно
зайняла земельну ділянку орієнтовано площею 320,00 кв.м під розміщення літнього
майданчика до кафе „Тавако” по АДРЕСА_1 та такі дії відповідача були
кваліфіковані як порушення статті 122 Земельного кодексу України. На вказаному
протоколі мається підпис особи, у відношенні якої він був складений - СПД
ОСОБА_1(а.с.40)

Постановою Республіканського
комітету АР Крим по земельних ресурсах від 12.05.2005 року суб`єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної
відповідальності. Також 12.05.2005 року було винесено Припис про усунення в 30
денний строк зазначеного порушення (а.с.38-39).

14.06.2005 року працівниками
Державної земельної інспекції було проведено перевірку виконання відповідачем
Припису від 12.05.2005 року. Під час перевірки було встановлено, що суб`єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 не усунув порушення земельного законодавства, не звільнив
земельну ділянку, про що був складений акт перевірки, протокол про
адміністративне порушення та постанова про накладення штрафу (а.с.31-37).

Надаючи правову оцінку заявленим
позовним вимогам судова колегія виходить з наступного.

Рішенням 33 сесії 4-го скликання
Сакської міської ради від 31.03.2005 року № 27/9 суб`єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 було дозволено розробку проекту відведення земельної ділянки
під комерційне використання за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування кафе
„Тавако” з літнім майданчиком, а також зобов`язано суб`єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 у місячний термін укласти договір на розробку проекту
відведення земельної ділянки, погодити його у встановленому законом порядку та
надати на розгляд міської ради.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою,
та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа,
що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Стаття 126 Земельного кодексу
України передбачає, що право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право
оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Суд апеляційної інстанції виходить
з того, що, відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підстави свої вимог і заперечень.

Однак, суб`єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 не надано суду доказів виконання рішення Сакської міської
ради від 31.03.2005 року № 27/9 стосовно необхідності розробки проекту
землеустрою, не надано доказів виконання вимог земельного законодавства щодо
необхідності отримання документа, який посвідчує право на користування
земельною ділянкою.

Відповідно до частини 1 статті 24
Закону України „Про планування і забудову територій”, фізичні та юридичні
особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на
земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування,
зобов'язані отримати від виконавчих
органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних
адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними
радами,  дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування.

Частиною 3 статті 24 Закону України
„Про планування і забудову територій” передбачено, що  дозвіл на виконання будівельних робіт
надається на підставі документа, що засвідчує право власності чи користування
земельною ділянкою, а у разі, якщо замовник (забудовник) не є власником чи
користувачем земельної ділянки, також подається нотаріально засвідчена  згода власника земельної ділянки на забудову
цієї ділянки, а якщо ділянка перебуває у користуванні, - нотаріально засвідчені
згоди власника та користувача земельної ділянки на її забудову;

Із змісту наведених вище норм
вбачається, що необхідною умовою здійснення будівництва є отримання дозволу на
будівництво, який, в свою чергу, надається за наявності права власності, права
користування земельною ділянкою, або нотаріально засвідченої згоди власника та
користувача земельної ділянки на її забудову.

Однак, відповідачем наявність
вказаних обставин суду також не доведено.

Згідно з частиною 10 статті 24
Закону України „Про планування і забудову територій”, здійснення будівельних
робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або
його перереєстрації, а також  здійснення
не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

На підставі викладеного, судова
колегія приходить до висновку про те, що використання суб`єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 320,00 кв.м. по АДРЕСА_1, а також
здійснення будівництва на вказаній ділянці є самовільним.

Відповідно до статті 212 Земельного
кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і
споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно
зайняли земельні ділянки.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що на день розгляду справи відповідач продовжує користуватись
земельною ділянкою площею 320,00 кв.м., яка входить до вкладу ділянки
орендованої позивачем. При цьому, спірна земельна ділянка з законного
користування ЗАТ Санаторій „Саки” не вилучалась, відповідачеві у користування
не надавалась, збоку власника земельної ділянки та її користувача дозвіл на будівництво
не отримувався.

Згідно з пунком „в” частини 1
статті 156 Земельного кодексу України, власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок встановлення обмежень щодо
використання земельних ділянок.

Статтею 157 Земельного кодексу
України передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та
землекористувачам здійснюють, зокрема, громадяни та юридичні особи, які
використовують земельні ділянки,  а також
органи громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права  власників і землекористувачів або погіршує
якість земель, розташованих у зоні
їх  впливу, в тому числі
внаслідок  хімічного і радіоактивного забруднення
території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними
водами.

Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і землекористувачам
встановлюється  Кабінетом  Міністрів України.

Так, згідно з пунктами 3, 4 Порядку
визначення і відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284,
відшкодуванню полягають збитки орендарів, включаючи і неодержанні доходи.
Розмір збитків визначається в повному обсязі відповідно до реальної вартості
майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат по поліпшенню якості
земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Таким чином, господарський суд АР
Крим вірно встановив, що на відповідачеві лежить обов`язок по відшкодуванню
збитків, заподіяних внаслідок самовільного користування спірною земельною ділянкою.

Грошова оцінка спірної земельної
ділянки на дату подачі позову складає 11308662,77 грн., що підтверджується
розрахунком, довідкою про оцінку земельної ділянки (а.с.13,19). Сума збитків за
незаконне користування спірною землею позивачем розрахована в сумі
15203,21грн., по 47,51 грн. за один квадратний метр (320 х 47,51 грн.), яка і
підлягає стягненню на користь позивача. Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідач спірну земельну ділянку покрила декоративною плиткою
та почала будувати барну стійку.

Відповідно до частини 4 статті 376
Цивільного кодексу України, якщо власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо
це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На підстави викладених обставин та
наведених норм законодавства, судова колегія вважає, що позовні вимоги
закритого акціонерного товариства „Санаторій „Саки” є обґрунтованими,
підтверджуються наявними у справі матеріалами, у зв`язку з чим, їх задоволення
у повному обсязі господарським судом АР Крим є правомірним.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті
94 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга (подання)
подається (вноситься) у письмовій формі і повинна містити вимоги особи, яка
подає апеляційну скаргу (подання), а також підстави, з яких порушено питання
про перегляд  рішення,  з посиланням на законодавство і матеріали, що
є у справі або подані додатково.

При цьому, доводи апеляційної
скарги взагалі не містять посилань на невірне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права, а містять лише обставини, які раніше
викладались у відзиві на позовну заяву, яким було надано належну оцінку під час
розгляду справи в суді першої інстанції та які визнано необгрунтованими і не
підтвердженими належними доказами.

За таких обставин, підстави для
скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу суб`єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим від 30 липня 2007 року у справі №
2-29/6861-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя
О.А.Латинін

Судді
З.Д.
Маслова

О.Л. Котлярова