ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.07

Справа №АС10/719-06.

За
позовом                     Державної
податкової інспекції в м.Суми

до
відповідачів           1) Приватного
підприємця ОСОБА_1

2) Приватного
підприємства “Верніс”, м.Київ

про
визнання господарських зобов”язань недійсними

Суддя  Моїсеєнко В.М.

Представники:

від
позивача
Ануфрієва В.В.

від
відповідачів:                     1)
ОСОБА_1

2) не
з”явився

У
засіданні брали участь: секретар судового засідання Сорока Л.М.

У судовому засіданні, що відбулося
30.01.2007р. на підставі ст.150 КАС України
було оголошено перерву до 12.02.2007р., 12.02.2007р. було оголошено
перерву до 28.02.2007р., 28.02.2007р. було оголошено перерву до 15.03.2007р.

Суть
спору: позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та просить визнати
нечинним з моменту укладення правочин - угоду, укладену в усній формі між
Приватним підприємцем ОСОБА_1  та
Приватним підприємством “Верніс” на загальну суму 55 334 грн. 40 коп., згідно
податкових накладних від 29.12.04р. та від 29.10.04р.

Крім
того, позивач просить визнати нечинними господарські зобов'язання за цим правочином  та стягнути з Приватного підприємства
“Верніс”  в доход держави все одержане за
цим правочином на загальну суму 55 334 грн. 40 коп.

Також,
позивач просить стягнути з ПП ОСОБА_1  в
доход державного бюджету вартість будівельних матеріалів  та виконаних робіт на загальну суму  55334 грн. 40 коп., в т.ч.: відповідно до
податкової накладної від 29.12.04р. на суму 15 749,00 грн. та згідно податкової
накладної від 29.10.04р. на суму 39 585,40 грн.

Позивач - ДПІ в м.Суми подав клопотання про
забезпечення позову та просить вжити заходи забезпечення позову у вигляді
заборони відчуження активів шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно
ПП ОСОБА_1 та ПП “Верніс ” на загальну суму 55 334 грн. 40 коп.

Перший
відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог
заперечує, посилаючись на  те, що момент
укладення договору були  дійсними
реєстраційні документи ПП “Верніс” і зазначає, що між ним та другим відповідачем
не було будь-якої домовленості щодо укладання правочину всупереч інтересам
держави.

Крім
того, перший відповідач вказує на те, що надана позивачем копія рішення
Голосіївського районного суду в м.Києві від 02.11.2004р. про визнання
недійсними реєстраційних документів ПП “Верніс” не належним чином завірена, а
тому  не може бути доказом, на підставі
якого грунтуються позовні вимоги.

Другий
відповідач відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з”явився,
хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому
справа розглядається за наявними матеріалами, на підставі ст.128 КАС
України.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та
першого відповідача, оцінивши та дослідивши наявні в справі докази, суд  встановив:

Державною
податковою інспекцією в м.Суми на підставі ч.1 ст.11-1 Закону України “Про
державну податкову службу в Україні” №509-XII зі змінами та доповненнями, була
проведена планова документальна перевірка своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків, зборів (обов”язкових платежів) суб”єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.04.2003р.
по 31.03.2006р.

За
результатами здійсненої перевірки було складено акт за №НОМЕР_1 від
07.08.2006р.

Згідно
вищевказаного акту перевірки, позивачем в ході перевірки було виявлено, що
згідно усної угоди, укладеної між першим та другим відповідачами, СПД ФО
ОСОБА_1 придбала будівельні матеріали у ПП “Верніс” на загальну суму 55 334,40
грн., у тому числі ПДВ - 9 222,40 грн., відповідно до податкових  накладних: від 29.12.04р. на суму 15 749,00
грн., від 29.10.04р. на суму 39 585,40 грн. та квитанціями до прибуткових
ордерів НОМЕР_2, від 29.10.04р., від 12.10.04р., 13.10.04р.

Вартість
товару, придбаного СПД ФО ОСОБА_1 у ПП “Верніс” включено до складу валових
витрат за 2004 рік у сумі 46 112,00 грн., а сума ПДВ 92 222,40 грн. до
податкового кредиту.

В
обгрунтування вимог викладених в позовній заяві, позивач посилається на те, що
рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 02.11.2004р. по справі за
позовом ДПІ у Голосіївському районі м.Києва до ПП “Верніс”; ОСОБА_2 було
визнано недійсними: статут ПП “Верніс”, свідоцтво про реєстрацію платника
податків на додану вартість з моменту його видачі.

В
позовній заяві позивач вказує, що ПП “Верніс” створене з метою завідомо
суперечною інтересам держави та суспільства, а саме: ухилення від сплати
податків та зборів та надання іншим СПД права на зменшення податкових
зобов”язань по податку на прибуток та податку на додану вартість; отримання
незаконного податкового кредиту по податку на додану вартість, а також
документів на збільшення валових витрат.

Крім
того, позивач посилається на те, що усна угода, укладена між сторонами, без
належних повноважень на її укладення з боку ПП “Верніс”, оскільки засновник
даного підприємства не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Відповідно
до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність
обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у
справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Частиною
1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу визнання господарських
зобов”язань недійсними посилається на рішення Голосіївського районного суду
м.Києва №2-4608/5 від 02.11.2004р. по справі за позовом ДПІ у Голосіївському
районі м.Києва до ПП “Верніс”; ОСОБА_2, яким було визнано недійсними: статут ПП
“Верніс”, свідоцтво про реєстрацію платника податків на додану вартість з
моменту його видачі.

Надана
позивачем суду  в якості письмового
доказу ксерокопія рішення Голосіївського районного суду м.Києва №2-4608/5 від
02.11.2004р. неналежним чином завірена. А саме, в правому верхньому куті першої
сторінки даного рішення міститься напис “Копія вірна” та підпис, завірений
печаткою Державною податкової інспекції в м.Суми. Позивач, також, не подав
доказів про вступ рішення Голосіївського районного суду   №2-4608/5 від 02.11.2004р. в законну силу.

Ухвалою
суду №АС 10/719-06 від 25.12.2006р. позивачеві було запропоновано подати
належним чином завірену копію вищевказаного рішення, але позивачем не було
надано суду даної копії.

Відповідно
до ч.4 ст.87 ЦК України встановлено, що юридична особа вважається створеною з
дня її державної реєстрації.

Згідно
ч.7 ст.59 Господарського кодексу України, скасування державної реєстрації
позбавляє суб”єкта господарювання статусу юридичної особи і є підставою для
вилучення його з державного реєстру.

Крім
того, відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України, цивільна правоздатність юридичної
особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до ЄДРПОУ
запису про її припинення.

Відповідно
до ст.1 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
- підприємців” №755-IV від 15.03.2003р. зі змінами та доповненнями, Єдиний
державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, це автоматизована
система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про
юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Під
поняттям державної реєстрації розуміється засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу
підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які
передбаченим зазначеним Законом, шляхом внесення відповідних записів  до ЄДР. Державна реєстрація юридичних та
фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором виключно у
виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній
державній адміністрації за місцем знаходження юридичної особи.

Як
встановлено судом, Приватне підприємство “Верніс” (м.Київ, код 32553183)
зареєстроване Голосіївською районною у м.Києві державною адміністрацією
24.07.2003р. за №07441, юридична адреса м.Київ, вул.Амурська, 6.

Згідно
витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України наданого
Головним управлінням статистики у м.Києві станом на 05.02.2007р. ПП “Верніс”
значиться  за ідентифікаційним кодом
32553183 за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вул.Амурська, 6.

За
таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не надав відповідних доказів,
які встановлюють наявність обставин викладених в позовній заяві та
обгрунтовують його вимоги.

Позивач
- ДПІ в м.Суми подав клопотання про забезпечення позову та просить вжити заходи
забезпечення позову у вигляді заборони відчуження активів шляхом накладення
арешту на грошові кошти та майно ПП ОСОБА_1 та ПП “Верніс ” на загальну суму 55
334 грн. 40 коп.

Клопотання
позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки є
необгрунтованим.

Враховуючи
вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо

визнання
нечинним з моменту укладення правочину - угоди, укладеної в усній формі між
Приватним підприємцем ОСОБА_1  та
Приватним підприємством “Верніс” на загальну суму 55 334 грн. 40 коп., згідно
податкових накладних від 29.12.04р. та від 29.10.04р.; визнання нечинними
господарських зобов'язань за цим правочином; стягнення з Приватного
підприємства “Верніс”  в доход держави
коштів одержаних за даним правочином на загальну суму 55 334 грн. 40 коп. та
стягнення з ПП ОСОБА_1  в доход
державного бюджету вартості будівельних матеріалів  та виконаних робіт на загальну суму  55334 грн. 40 коп., в т.ч.: відповідно до
податкової накладної від 29.12.04р. на суму 15 749,00 грн. та згідно податкової
накладної від 29.10.04р. на суму 39 585,40 грн.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
В позові відмовити.

2.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

3.
Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її
складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

4.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                          В.М.
МОЇСЕЄНКО

У
судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний
текст постанови підписано 16.03.2007р.