ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 лютого 2007 р.

№ 8/3842

Вищий господарський суд України  у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Регіонального відділення Фонду
державного майна по Хмельницькій області

на постанову

Житомирського апеляційного
господарського суду від 08.11.2006 р.

у справі

№8/3842 господарського
суду Хмельницької області

за позовом

Приватного підприємця ОСОБА_1

до

Регіонального відділення Фонду
державного майна по Хмельницькій області

про

витребування майна з чужого
незаконного володіння

за зустрічним позовом

Регіонального відділення Фонду
державного майна по Хмельницькій області

до

Приватного підприємця ОСОБА_1

про

розірвання договору
купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга Регіонального відділення
Фонду державного майна України по Хмельницькій області на постанову
Житомирського апеляційного господарського суду
від 08.11.2006р. у справі №8/3842 господарського суду
Хмельницької області подана з порушенням вимог розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з  частиною 4 статті 111 Господарського
процесуального кодексу України до скарги, зокрема, додаються докази сплати
державного мита. Поряд з цим статтею 46 названого Кодексу визначено, що
державне мито сплачується в доход державного бюджету України в
порядку і розмірі встановленому Законодавством.

З вимогами наведеної норми статті
46 цього Кодексу кореспондуються приписи пункту 14 Інструкції про порядок
обчислення та справляння державного мита, затвердженої Наказом  Головної державної податкової інспекції України
№15 від 22.04.1993 р. та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 19.05.
1993р. за №50, відповідно до яких при перерахуванні мита з рахунку платника до
документа, щодо якого вчиняється відповідна дія додається останній примірник
платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту “Зараховано
в доход бюджету ______ грн.(дата). Цей напис скріплюється першим і другим
підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою
дати виконання платіжного доручення.

Додане до касаційної скарги
платіжне доручення від 23.01.2006 року НОМЕР_1
не містить відповідного напису, тобто скаржником не дотримані вимоги
вищенаведеного законодавства стосовно порядку сплати державного мита, що  справляється
при зверненні до касаційної інстанції, тому  вказане доручення не приймається судовою
колегією як належний доказ сплати державного мита.

Крім того, оскаржуваними рішеннями
судів попередніх інстанцій первісний позов задоволений, а в зустрічному позові
відмовлено. Разом з тим,  частиною 2
резолютивної частини рішення господарського суду Хмельницької області  від 10.08.2006 р. у даній справі з
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області
на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 стягнуто 102 грн. витрат з державного
мита.

Відповідно до підпункту г) пункту 2
статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993
р. №7-93 державне мито з апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови
господарських судів  справляється у розмірі
50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання для розгляду спору в
першій інстанції, а із спорів майнового характеру -50 відсотків ставки,
обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Поряд з цим, при сплаті держаного мита
слід враховувати норми підпунктів "а" та "б" пункту 2 цієї
статті Декрету.

Наданий неналежно оформлений  екземпляр платіжного доручення містить
інформацію про сплату лише 42, 50 грн. держмита.

Вказана обставина є підставою для
повернення поданої касаційної скарги відповідно до пункту 4 частини першої  статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України.

Поряд із наведеним касаційна
інстанція зауважує на тому, що відповідно до приписів частини 3 статті 1113
Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин,
зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4, 6 частини першої цієї статті, сторона у справі
має право повторно подати касаційну скаргу у загальному порядку з  урахуванням вимог статтей 53, 110 зазначеного
Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, повторно звертаючись до
касаційної інстанції після виправлення недоліків зазначених у даній ухвалі та
дотримавшись при цьому всіх приписів статті 111 Господарського процесуального
кодексу України щодо форми і змісту скарги, скаржник повинен подати клопотання
про відновлення пропущеного строку, встановленого для подання касаційного
скарги, із зазначенням причин пропуску цього строку.

Керуючись статтями 86, 111, пунктом
4  частини 1 статті 1113
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу  Регіонального відділення Фонду державного
майна України по Хмельницькій області на постанову Житомирського апеляційного
господарського суду  від 08.11.2006р. у справі
№8/3842 господарського суду Хмельницької області повернути скаржнику без
розгляду.

Головуючий  суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.