ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
січня 2007 р.

№
10/289/06

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Дерепи
В.І. -головуючого,  Грека Б.М.,  Стратієнко Л.В.

за
участю повноважних представників:

позивача

Процька
В.Я.,

відповідача

ОСОБА_1,

3-ї
особи

розглянувши
у відкритому засіданні касаційну скаргу

Відкритого
акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго”

на
рішення

від 23
жовтня 2006 року господарського суду
Запорізької області

у
справі за позовом

Відкритого
акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” в особі Запорізьких міських електричних
мереж

до

Приватного
підприємця ОСОБА_1

про

стягнення
1199,76 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У
вересні 2006 року позивач звернувся до господарського суду Запорізької області
з позовом до відповідача про стягнення 1119 грн. 76 коп., посилаючись на те, що
останній в порушення правил користування електричною енергією здійснював
електропостачання свого офісу по вул.Жуковського 57 кв. 7 м.Запоріжжя у
відсутність договору.

Рішенням
господарського суду Запорізької області від 23 жовтня 2006 року в позові відмовлено.

У
касаційній скарзі позивач просить рішення місцевого господарського суду
скасувати, як прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відзив
на касаційну скаргу від відповідача до суду не надходив.

Заслухавши
пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та на підставі
встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність
застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм
матеріального і процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 1.6 постанови
від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
законодавства України.

Обгрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна
частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення
для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких
суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і
відхиляючи інші докази, суд має це обгрунтувати.

Всупереч
зазначеному та в порушення вимог ст.84 ГПК України рішення місцевого
господарського суду прийняте в даній справі, за своїм змістом не відповідає цим
вимогам.

Зокрема,
господарським судом з достовірністю не були з'ясовані дійсні правовідносини, що
склалися між сторонами у справі.

Поряд
з цим, приймаючи рішення у справі господарський суд не зазначив в ньому докази
на підставі яких прийнято рішення, доводи, за якими суд відхилив докази надані
позивачем у справі та законодавство яким господарський суд керувався, приймаючи
рішення.

Обгрунтовуючи
відмову позивачу в позові наявністю наданого відповідачем до матеріалів справи
договору оренди від 4 квітня 2005 року, укладеного відповідачем з ПП ОСОБА_2 на
приміщення АДРЕСА_1, господарський суд не звернув уваги на ті обставини, що у
вказаному договорі маються виправлення № квартири, загальної площі, та поверху
на якому знаходиться дана квартира.

Оскільки
Акт про порушення Правил користування електричною енергією від 19.08.2005 року
було складено позивачем відносно відповідача, згідно порушень що мали місце в
користуванні квартирою НОМЕР_1 зазначеною в договорі оренди будинку, яка також
належить ПП ОСОБА_2, господарському суду доцільно було б, для повноти
з'ясування обставин справи, вирішити питання про залучення останнього до участі
у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору.

Не
можна погодитись також з висновками господарського суду зробленими в рішенні і
в тій частині, що Акт НОМЕР_2 підписано невстановленою особою, оскільки
вказаний висновок нічим не мотивований, хоч в акті про порушення зазначено, що
його складено у присутності П.П.ОСОБА_1 та правильно зазначено його
ідентифікаційний код НОМЕР_3 та домашня адреса, а експертиза відносно
ідентичності його підпису в акті господарським судом по справі не призначалась.

За
вказаних обставин, суд вважає, що рішення місцевого господарського суду як
прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права не може
залишатись без змін і підлягає скасуванню.

На
підставі наведеного,  керуючись ст.ст.
1115, 1117, 1119, 11110, 11111  ГПК України Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення
господарського суду Запорізької області від 23 жовтня 2006 року скасувати,
задовольнивши касаційну скаргу.

Справу
передати на новий розгляд до господарського суду Запорізької області в іншому
складі суду.

Головуючий,
суддя
В.Дерепа

Судді
Б.Грек

Л.Стратієнко

тс