ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"13" березня 2007 р.
Справа № 13-3-23/74-04-2852

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя :                                                            Балух В.С.

Суддя :                                                                                Савицький Я.Ф.

Суддя :                                                                                Сидоренко М.В.

Секретар судового засідання:                                        Іоффе С.Б.

Розглянувши апеляційну скаргу
Південної регіональної митниці

на постанову
господарського суду Одеської області

від
9.01.2007р.

зі справи:
№ 13-3-23/74-04-2852А

за позовом :
ВКФ ТОВ “Болеро”

до відповідача:
Південної регіональної митниці

до відповідача:
Головного управління Державного казначейства у Одеській області

про
стягнення 242 720,76 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача:                                        Суворова Ю.І.

Від відповідача ПРМ:                          Власенко Г.Ю.

Від відповідача ГУДК:                        Кривогуз С.Ю.

встановив:

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.12.2004р. у задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки позовні вимоги не відповідають встановленим способам захисту  прав, суперечать імперативним нормам ст.12 ГПК України.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.03.2005р. рішення суду у цій справі залишено без зміни з тих же мотивів та підстав.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.07.2005р. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.03.2005 та рішення господарського суду Одеської області від 15.12.2004 у  справі № 3-23/74-04-2852 скасовано, позивачу з державного бюджету повернуто надмірно сплачений акцизний збір у розмірі 1059973,81 грн. Приймаючи відповідну постанову, суд виходив з того, що між Україною та Республікою Молдова укладено Угоду „Про вільну торгівлю”, ратифіковану Верховною Радою. Оскільки відповідно до зазначеної Угоди сторони домовилися не обкладати прямо або побічно товари іншої Договірної Сторони, які підпадають під дію цієї Угоди, внутрішніми податками або зборами, що перевищують відповідні податки або збори, якими обкладаються аналогічні товари внутрішнього виробництва або товари, що походять з третіх країн, суд дійшов висновку про необхідність застосування до товарів виробників республіки Молдова ставок акцизного збору, передбачених для вітчизняного виробника, та, відповідно, про надлишкову сплату акцизного збору.

В частині вимог щодо повернення ПДВ справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області, у зв’язку з неповним з’ясуванням обставин, що стосуються сплати цього податку до Держбюджету.

При новому розгляді справи постановою господарського суду Одеської області від 9.01.2007р. (суддя Панченко О.Л.) уточнені позовні вимоги про стягнення 242 720,76 грн. ПДВ задоволено, виходячи з того, що встановлений постановою Вищого господарського суду України факт надмірної сплати акцизного збору спричинив надмірну сплату податку на додану вартість.

Не погоджуючись із постановою суду від 9.01.2007р., Південна регіональна митниця, що є правонаступником Одеської митниці, звернулася до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові в повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на те, що дії митниці не порушували положень міжнародних договорів, так як базувалися на Угоді про принципи справляння непрямих податків під час експорту та імпорту товарів між державами-учасницями СНД, ратифікованої Законом України від 20.04.2000р. №1690-ІІІ, статтею 3 якої визначено, що товари, експортовані з території держави-учасниці, оподатковуються у країні-імпортері відповідно до її національного законодавства.

Представник Головного Управління державного казначейства в Одеській області у судовому засідання пояснив, що підтримує апеляційну скаргу Південної регіональної митниці і просить рішення суду скасувати, в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для зміни або скасування судового рішення, виходячи з наступного:

Вищим господарським судом України при розгляді справи встановлено, що при митному оформленні імпортованих з Республіки Молдова алкогольних напоїв ТОВ „Болеро” сплатило акцизний збір згідно до статті 7 Закону України “Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої”, якою тимчасово, до вступу України у Світову організацію торгівлі, встановлені  ставки акцизного збору на алкогольні напої, що імпортуються в Україну, які є вищими за ставки акцизного збору на алкогольні напої, що виробляються в Україні.

Приймаючи до уваги положення Угоди між Урядом України та Республіки Молдова про вільну торгівлю, які містять домовленість Договірних Сторін про те, що вони не будуть прямо або побічно обкладати товари іншої Договірної Сторони, які підпадають під дію цих Угод  внутрішніми податками або зборами, що перевищують відповідні податки або  збори, якими обкладаються аналогічні товари внутрішнього виробництва або  товари, що походять з третіх країн, а також положення ст. 19 Закону України "Про систему оподаткування", якою передбачено пріоритетне застосування правил міжнародного договору України, Вищий господарський суд України дійшов висновку про надмірну сплату акцизного збору.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до п.4.1 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість” від 3.04.1997р. зі змінами та доповненнями, база оподаткування операцій з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням, зокрема, акцизного збору. Таким чином, надлишкова сплата акцизного збору зумовила, відповідно, надмірну сплату податку на додану вартість.

Факт сплати ВКФ ТОВ „Болеро” податку на додану вартість та перерахування його до Державного бюджету України підтверджується наданими митним органом відповідними реєстрами (т.2, а.с.88, т.3, а.с.105).

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов правильних висновків щодо необхідності задоволення позовних вимог про стягнення надмірно сплаченої суми податку на додану вартість.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду Одеської області від 9.01.2007р. у справі №13-3-23/74-04-2852А залишити без змін, а апеляційну скаргу Південної регіональної митниці без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом місяця з дня складення ухвали у повному обсязі.

Головуючий суддя:                                                            В.С.Балух

Суддя:                                                                                Я.Ф.Савицький

Суддя:                                                                                 М.В.Сидоренко