ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2007 р.                                                 Справа №  11/396/06

м. Миколаїв

за позовом:  Вознесенського міжрайонного прокурора в інтересах держави  в особі

Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області

(56500, Миколаївська обл., м.Вознесенськ, пл..Центральна, 1)

до  відповідача:  Товариства з обмеженою відповідальністю “Стоун”

(56500,Миколаївська обл.,Вознесенський р-н,смт.Олександрівка,вул.Генарала Позігуна,157)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Федоренко О.О. –дов. від 07.11.2006р.

від відповідача: Куріпка О.О. –дов. від 04.08.2006р.

Суть спору: визнання права власності

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивачем не доведено факту використання земельної ділянки як самовільно зайнятої. Земельним законодавством не передбачено вилучення земельної ділянки у зв’язку з використанням її без правовстановчих документів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін,  суд –

в с  т а н о в и в:

17.01.2003р. товариство „Стоун” отримало в Міністерстві екології та природних ресурсів спеціальний дозвіл на користування надрами по видобутку піску на ділянці Південно Олександрійського родовища на південній околиці с.Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області.

05.05.2003р. товариство отримало акт про надання гірничого відводу з метою розробки родовища пісків площею 7,5 га.

03.07.2003р. товариство зареєструвало гірничий відвід в Первомайській державній гірничо-технічній інспекції.

Розпорядженням Вознесенської райдержадміністрації № 621-р від 23.12.2004р. товариству „Стоун” надано погодження на виділення земельної ділянки в межах Олександрівської селищної ради площею 37,85 га строком на п’ять років.

05.07.2005р. Вознесенською райдержадміністрацією було внесено зміни до розпорядження №621-р,  якими надано дозвіл товариству „Стоун” на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 7,0 га в оренду терміном на 10 років із земель запасу в межах території Олександрівської селищної ради  для видобування корисних копалин.

02.08.2005р. Вознесенська райдержадміністрація прийняла розпорядження №305, яким було погоджено товариству „Стоун” проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 10 років площею 7,0 га із земель державної власності.

Оскільки відповідач не отримавши проект відведення земельної ділянки, до укладання договору оренди з Вознесенською райдержадміністрацією приступив до використання земельної ділянки, позивач просить вилучити у нього земельну ділянку, як самовільно зайняту.

Приймаючи рішення по справі судом взято до уваги наступне.

Відповідно до приписів ст.125 Земельного кодексу України право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування. Право на оренду виникає після укладання договору оренди та його державної реєстрації.

Відповідачем не надано доказів того, що з ним було укладено договір оренди.

Отже, підстав для використання спірної ділянки у товариства немає.

Позивач посилається як на доказ того, що відповідач використовує спірну земельну ділянку на довідку товариства про кількість видобутого та реалізованого піску та довідкою про розміри нарахованих та сплачених податків.

Суд не може погодитись з такими твердженнями, оскільки, відповідно до приписів ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Довідка про кількість добутого піску не свідчить про те, що товариство видобуває пісок саме на спірній земельній ділянці, оскільки представник відповідача пояснив, що видобуток піску проводиться на інших ділянках.

Не може бути також доказом використання спірної ділянки надання товариством довідки про розміри нарахованих та сплачених податків. Оскільки ця довідка не містить посилань щодо використання земельної ділянки, а є виключно документом, який стосується тільки розмірів сплачених податків.

При цьому, достовірність викладених у довідках даних не перевірена, не визначено кому і для чого ці довідки були видані.

Окрім сказаного, позовні вимоги  про вилучення земельної ділянки не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до приписів ч.1 ст.149 Земельного кодексу України вилучатись можуть лише земельні ділянки надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності для суспільних потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. При цьому, вилучення проводиться за згодою землекористувачів. Між тим, таких рішень до суду не надано. Спірна земельна ділянка не надавалась відповідачу у користування, отже і підстави для її вилучення у позивача відсутні.

Керуючись ст.ст.44,49,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя                                                        К.Л.Василяка

31.01.2007р.