ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007 р.
№ 18/474

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. –головуючий,

Грека Б.М., Самусенко С.С.

розглянувши                   Акціонерного комерційного банку

касаційну скаргу            «ТАС –Комерцбанк», м. Київ

на постанову                    Київського апеляційного господарського суду від

28.11. 2007 року

у справі                             № 18/474

за позовом                        Акціонерного комерційного банку

«ТАС –Комерцбанк», м. Київ

до                                       1. Товариства з обмеженою відповідальністю

«Нікольська»;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю

«Проект –Н»;

3. Відкритого акціонерного товариства

«Агроекспорт»;

4. Товариства з обмеженою відповідальністю

«Юридична фірма «Основа»;

5. Товариства з обмеженою відповідальністю

«КРАТ –296»;

про                                   заборону вчиняти дії, що порушують права

іпотекодержателя та про визнання недійсними договорів

за участю представників сторін:

від позивача: Варвянська О.М., Сидоренко А.О.;

від відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю

«Юридична фірма «Основа»- Левченко В.С.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2007 року до господарського суду міста Києва із позовною заявою звернувся АКБ «ТАС –Комерцбанк»в якій просив зобов’язати відповідачів – ТОВ «Нікольська», ТОВ «Проект –Н», ВАТ «Агроекспорт», ТОВ «Юридична фірма «Основа» і ТОВ «КРАТ –296», припинити дії, що порушують право позивача, як іпотекодержателя за іпотечним договором від 30.09.2004 р. та іпотечним договором від 14.03.2005 р., шляхом заборони вчинення без згоди АКБ «ТАС –Комерцбанк»здійснення передачі предмету іпотеки у наступну іпотеку, відчуження предмета іпотеки, передачі предмета іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування або іншим чином обтяжувати предмет іпотеки, здійснювати інші дії, з наміром завдати шкоди АКБ «ТАС –Комерцбанк»як іпотекодержателя та порушити права позивача як іпотекодержателя. Також, позивач просить суд визнати  недійсним передачу майна до статутного фонду ТОВ «Крат – 296»в частині передачі нежитлового об’єкту за адресою: м. Миколаїв, вул. Веселинівська, 55-а, що оформлена актом прийому –передачі майна від 17.01.2007 р., визнати недійсним договір купівлі –продажу нерухомого майна, укладений 20.01.2007 р. між ТОВ «Крат –296»та ТОВ «Нікольська», визнати недійсним попередній договір купівлі –продажу майна від 20.01.2007 р., укладений між ТОВ «Крат –296»та ТОВ «Проект –Н».

Ухвалою господарського суду міста Києва (Суддя Мадриченко О.В.) від 31.10.2007 р., за заявою АКБ «ТАС –Комерцбанк»від 26.10.2007 р. № 751, вжито заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке стосується предмету позову, заборонено органами державної реєстрації чи будь –яким іншим особам вчиняти будь –які дії щодо відчуження, реєстрації, перереєстрації, будь –якого обтяження щодо майна, яке стосується предмету позову, а також заборонено органам державної реєстрації проводити будь –які реєстраційні дані, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію змін до установчих документів та державну реєстрацію припинення ТОВ «Юридична фірма «Основа», ТОВ «КРАТ – 296», ТОВ «Нікольська», ТОВ «ПРОЕКТ –Н».

Постановою Київського апеляційного господарського суду (Колегія суддів: Зеленін В.О., Рєпіна Л.О., Синиця О.Ф.) від 28.11.2007 р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.10.2007 р. скасовано, а матеріали справи повернуто до суду першої інстанції для розгляду спору по суті.

Не погоджуюсь  з постановою від 28.11.2007 р., до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою звернувся АКБ «ТАС –Комерцбанк», в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить зазначену постанову скасувати та змінити ухвалу про вжиття заходів до забезпечення позову, доповнивши пункт другий резолютивної частини, наступним абзацом: «Описати та передати зазначене вище майно на зберігання Акціонерного комерційного банку «ТАС –Комерцбанку»(01032, м. Київ, вул. Комінтерну, 30, к/р 01 в ОПЕРУ НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 300164, )».

Відповідачем –ТОВ «Нікольська»подано відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить залишити її вимогу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного господарського суду –без змін. Від відповідача –ТОВ «Юридична фірма «Основа»поступило клопотання припинити провадження у справі № 18/474 у зв’язку з ліквідацією іншого відповідача –ТОВ «Крат –296».

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова Київського апеляційного господарського скасуванню із передачею матеріалів справи до місцевого господарського суду для розгляду спору по суті з таких підстав.

Скасовуючи вжиті судом першої інстанції заходи до забезпечення позову, апеляційний господарський суд виходив із того, що застосовані судом заходи є прямим втручанням у господарську діяльність відповідачів та, окрім того, зазначені заходи не пов’язані з предметом спору та не можуть бути гарантією забезпечення виконання можливого судового рішення. Однак, такий висновок є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд має право застосувати заходи забезпечення позову на будь –якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Ст. 67 цього ж Кодексу передбачається, що позов забезпечується шляхом заборони відповідачеві вчиняти певні дії, заборони іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору, а також накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу тощо. При необхідності допускається одночасне застосування декількох видів забезпечення позову.

Таким чином, забезпечення позову є гарантією реального виконання можливого рішення суду по справі, оскільки є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної чи фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми), які є у відповідача на момент подання позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову є заборона відповідачам вчиняти дії, що порушують права позивача як іпотекодержателя та про визнання недійсними договорів на тій підставі, що вони укладені з порушенням прав іпотекодержателя та в порушення норм Законів України «Про іпотеку»та «Про заставу». Таким чином, у випадку задоволення позовних вимог та в процесі виконання рішення суду на майно, що є предметом оскаржуваних договорів, та є предметом іпотеки, було правильно накладено арешт, оскільки невжиття такого заходу забезпечення позову могло призвести до порушення майнових прав та інтересів позивача, а їх захист був би суттєвим чином утруднений або унеможливлений взагалі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а також було встановлено судом першої інстанції при вирішенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, відповідачами були вчинені дії направлені на ліквідацію (припинення) їх як юридичної особи, зокрема щодо порушення справи про банкрутство ВАТ «Агроекспорт», прийняття рішення про ліквідацію ТОВ «КРАТ –296», що призведе до утруднення виконання можливого рішення суду або неможливості його виконання. Наведене, у свою чергу, у випадку невжиття застосованих заходів до забезпечення позову, вплине на права та інтереси позивача, оскільки матеріали справи свідчать, що без застосування заходів до забезпечення позову існує достатньо обґрунтована можливість подальшого відчуження іпотечного майна, що зробить в майбутньому неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В той же час, колегія суддів не знаходить достатніх правових підстав для повного задоволення вимог касаційної скарги та зміні ухвали суду першої інстанції, оскільки остання ґрунтується на повному і об’єктивному вивчені обставин, які стали підставою для вжиття заходів до забезпечення позову, а наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду.

Клопотання ТОВ «Юридична фірма «Основа»про припинення провадження у справі внаслідок ліквідації одного із відповідачів задоволенню не підлягає, оскільки ліквідація одного із декількох відповідачів не тягне за собою повного припинення провадження у справі, дана обставина не була предметом дослідження суду першої інстанції, а спір по суті справи на теперішній час не вирішено.

На підставі наведеного вище і керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу АКБ «ТАС –Комерцбанк», м. Київ задовольнити частково.

2.          Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2007 р. скасувати.

3.          Ухвалу господарського суду міста Києва від 31.10.2007 р. зі справи № 18/474  залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                             І. Плюшко

Суддя                                                                                                     Б. Грек

Суддя                                                                                                     С. Самусенко