ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.07                                                                                        Справа №  20/509/07

Суддя   Гандюкова  Л.П.

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропродпостач”, м.Запоріжжя

до Приватного підприємства “Фабрика делікатесних сирів”, м. Запоріжжя

про стягнення суми  50 930,70 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача –      Макаренков О.Л. (довіреність №1від 26.03.2007р.);

Від відповідача –  Соболєва Д.І. (довіреність №2 від 04.01.2006р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на підставі договору поставки №11/02/07ф від 02.04.2007р. суми 47197 грн. 09 коп. боргу, суми 1699 грн. 10 коп. індексу інфляції, суми 324 грн. 67 коп. - 3% річних, суми 1709 грн. 84 коп. пені, всього суми 50 930 грн. 70 коп.

Ухвалою господарського суду від 27.08.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/509/07,  судове засідання  призначено на  23.10.2007р. На підставі ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено на 15.11.2007р., 22.11.2007р. Ухвалою голови господарського суду Запорізької області в порядку ст.69 ГПК України строк вирішення спору продовжений на один місяць –до 23.11.2007р. Ухвалою суду від 22.11.2007р. за клопотанням сторін строк вирішення спору продовжено до 26.11.2007р., розгляд справи відкладено на 26.11.2007р.

За згодою  сторін у судовому засіданні 26.11.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач у судовому засіданні  підтримав позовні вимоги, неодноразово їх уточнював. Остаточно заявою, одержаною господарським судом 21.11.2007р. та прийнятою в порядку ст.22 ГПК України до розгляду, просить  стягнути з відповідача на підставі договору поставки №11/02/07ф від 02.04.2007р. суму 42197 грн. 09 коп. основного боргу, а саме: 1) 10549,99 грн. згідно з видатковою накладною №0507/11 від 07.05.2007р.; 2) 3618,10 грн. згідно з видатковою накладною №0507/14 від 07.05.2007р.; 3) 17934,00 грн. згідно з видатковою накладною №0415/8 від 15.05.2007р.; 4) 3335,00 грн.. згідно з видатковою накладною №0526/2 від 26.05.2007р.; 5) 6760,00 грн. згідно з видатковою накладною №0528/2 від 28.05.2007р., а також згідно з актом звірки взаємних розрахунків від 14.08.2007р. Також стягнути суму 3924,33 грн. індексу інфляції; суму 2904,08 грн. пені, суму 544,52 грн. –3% річних, всього суму 49570 грн. 02 коп.  Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем зобов’язань  за договором щодо оплати отриманої продукції (п.4.4 договору). Просить на підставі ст.ст.11,96, 526, 551,625, 692 ЦК України, ст.ст.193,216,218,231 ГК України, ст.ст.1,2,22,54,55 ГПК України позов задовольнити.

23.10.2007р. позивач надав клопотання про накладення арешту на грошові кошти відповідача, яке ухвалою суду від 23.10.2007р. відхилено.

У судовому засіданні 26.11.2007р. позивач повторно заявив клопотання з метою забезпечення позову, виключення ускладнення або неможливість виконання рішення суду накласти арешт на грошові кошти відповідача.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно 02.04.2007р. між сторонами укладено договір поставки №11/02/07ф, відповідно до п.1.2 якого товарні накладні є невід’ємною частиною цього договору. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на видаткові накладні, виписані на підставі договору. Однак, жодна із накладних не містить вказівки на договір №11/02/07ф від 02.04.2007р. як на підставу поставки. Тобто видаткові накладні не є невід’ємною частиною договору №11/02/07ф від 02.04.2007р. Таким чином, проведені позивачем поставки по суті є позадоговірними, а тому на них не можуть поширюватися умови договору №11/02/07ф від 02.04.2007р. Так як умови договору №11/02/07ф від 02.04.2007р. не поширюються на ці поставки, то відповідно до ст.ст.549,551 ЦК України у позивача відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення  представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.2007р. між Приватним підприємством “Фабрика делікатесних сирів” (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Агропродпостач” (постачальник, позивач) укладений договір поставки №11/02/07ф, відповідно до якого постачальник зобов’язався передати (поставити) в обумовлені строки покупцю товар –нежирний сир, творог, сир на переробку, а покупець зобов’язався  прийняти товар і сплатити за нього ціну на умовах цього договору. Асортимент, кількість, ціна, сума кожної поставки товару вказується в товарних накладних, які є невід’ємними частинами даного договору  (п.п.1.1,1.2).

Саме зазначеним договором позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Згідно з п.2.1 договору поставка товару здійснюється на умовах погодженою з постачальником заявки покупця. Заявка може бути подана будь-яким способами: письмово, факсом, електронним листом, телефонограмою.

Відповідно до п.2.2 договору строк поставки –не більше 3-х днів з моменту отримання заявки. Достатнім доказом прийняття товару є підпис уповноваженої особи покупця в товарній накладній (п.2.6).

Пунктом 4.2 встановлено, що сума договору визначається вартістю всіх партій товару, вказаних в товарних накладних, які є невід’ємною частиною договору.

Згідно з п.4.4 договору оплата за товар проводиться по факту поставки, але не пізніше п’яти календарних днів з моменту поставки.

Відповідно до п.5.1 договору за прострочку оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від вартості не оплаченого товару, але не більше подвійної облікової ставки  НБУ за кожен день прострочення виконання зобов’язання  по оплаті.

Пунктом 6.6 договору сторони встановили, що він вступає в силу з моменту підписання і діє  до 31 грудня 2007р. Вважається продовженим на такий же термін, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення  строку дії договору ні одна із сторін не заявить про своє бажання припинити його дію.

Позивач просить стягнути на підставі договору поставки №11/02/07ф від 02.04.2007р. суму 42 197 грн. 09 коп. основного боргу, а саме: 1) 10 549,99 грн. згідно з видатковою накладною №0507/11 від 07.05.2007р.; 2) 3 618,10 грн. згідно з видатковою накладною №0507/14 від 07.05.2007р.; 3) 17 934,00 грн. згідно з видатковою накладною №0415/8 від 15.05.2007р.; 4) 3335,00грн.. згідно з видатковою накладною №0526/2 від 26.05.2007р.; 5) 6 760,00 грн. згідно з видатковою накладною №0528/2 від 28.05.2007р., а також з актом звірки взаємних розрахунків від 14.08.2007р. Також стягнути суму 3924,33 грн. індексу інфляції; суму 2904,08 грн. пені, суму 544,52 грн. –3% річних, всього суму 49 570 грн. 02 коп.

Оцінивши представлені докази, проаналізувавши законодавство, суд вважає вимоги позивача такими, що   задоволенню не підлягають на наступних  підставах.

Приписами ст. ст. 33, 34  ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доведення.

Згідно з ст.11 ЦК України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Однією із підстав виникнення зобов’язання є договір та інші правочини. Статтею 509 ЦК України визначено поняття зобов’язання та підстави його виникнення.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, на які посилається позивач,  зобов’язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших  актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні приписи встановлені ст.193 ГК України.

Позивач наполягає, що зобов’язання відповідача виникли на підставі договору поставки №11/02/07ф від 02.04.2007р.

У підтвердження поставки товару на адресу відповідача за договором №11/02/07ф від 02.04.2007р. позивач надав  видаткову накладну №АГ-0507/11 від 07.05.2007р.на суму 12949,99 грн.; видаткову накладну №АГ-0507/14 від 07.05.2007р. на суму 22344,00 грн.; видаткову накладну №АГ-0415/8 від 15.05.2007р. на суму 17934,00 коп.; видаткову накладну №АГ-0526/2 від 26.05.2007р. на суму 15435,00 грн.; видаткову накладну №АГ-0528/2 від 28.05.2007р. на суму 11 760,00 грн.; а також довіреності серії ЯНУ №799805 від 28.05.2007р., №799804 від 26.05.2007р., №799524 від 14.05.2007р.

Жодна із видаткових накладних та довіреностей, на які посилається позивач, не містить посилання на договір №11/02/07ф від 02.04.2007р.

Також позивач вказує, що відповідач здійснив оплату отриманого за договором товару частково, у підтвердження зазначеного позивач надав  виписки з банку   по рахунку  за 11.04.2007р., 19.04.2007р., 25.04.2007р., 03.05.2007р., 07.05.2007р., 09.05.2007р., 15.05.2007р., 16.05.2007р., 17.05.2007р., 25.05.2007р., 30.05.2007р., 12.06.2007р., 25.07.2007р.,22.08.2007р., із яких слідує, що в призначені платежу є посилання на накладні та рахунки, однак відсутнє посилання на договір №11/02/07ф від 02.04.2007р.

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини сторін щодо постачання (купівлі-продажу) товару  були врегульовані не лише на підставі договору №11/02/07ф від 02.04.2007р., який вказаний у підставі позову. Зокрема, як вбачається із видаткових накладних №АГ –0415/8 від 15.05.2007р. на суму 17934,00грн. та №АГ-0517/12 від 17.05.2007р. на суму 2499,00 грн. підставою для поставки був рахунок-фактура позивача №АГ-0322/5 від 22.03.2007р., тобто виставлений до укладення договору поставки №11/02/07ф від 02.04.2007р.  Надані відповідачем  рахунки-фактури позивача №АГ-0507/11 від 07.05.2007р. від 07.05.2007р., №АГ-0515/7 від 15.05.2007р. від 15.05.2007р., №АГ-0528/1 від 28.05.2007р. також не містять посилання на договір №11/02/07ф від 02.04.2007р.

Таким чином, суд вважає, що позивач не надав належних доказів поставки товару на адресу Приватного підприємства “Фабрика делікатесних сирів” саме за договором №11/02/07ф від 02.04.2007р. та наявності заборгованості у заявленому до стягнення розмірі саме за цим договором.  Акт звірки взаємних розрахунків станом на 14.08.2007р., підписаний головними бухгалтерами, не є підставою виникнення зобов’язань і належним доказом заборгованості відповідача саме за договором, оскільки лише є документом, по якому проводиться звірка бухгалтерського обліку між підприємствами. Із змісту акту не слідує, що він є звіркою взаєморозрахунків за договором №11/02/07ф від 02.04.2007р.

У зв’язку з цим не підлягають задоволенню вимоги про стягнення суми 3924,33 грн. індексу інфляції; суми 2904,08 грн. пені, суми 544,52 грн. –3% річних. При цьому суд також зазначає, що наведені позивачем як правова підстава ст.ст.551, 625 ЦК України, ст.ст.216,218,231 ГК України  передбачають поняття, підстави виникнення права на неустойку та відповідальність за порушення грошового зобов’язання. Із змісту зазначених норм, а також ст.ст.610,611 ЦК України слідує, що правові наслідки у вигляді сплати пені, інфляційних витрат та 3% річних настають у разі порушення зобов’язання. Позивач  у розрахунку інфляційних витрат, 3% річних та пені зазначає період розрахунку з урахуванням умов договору №11/02/07ф від 02.04.2007р. Оскільки суд вважає, що позивач не доказав виникнення заборгованості у сумі  42197 грн. 09 коп. саме за договором №11/02/07ф від 02.04.2007р., відсутні підстави для відповідальності за порушення умов  цього договору.

Вирішуючи спір, суд враховує, що предмет позову –це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Оскільки позивач в даній справі способом захисту свого права обрав стягнення за договором  №11/02/07ф від 02.04.2007р., то суд не має права виходити за межі позовних вимог і розглядати інший предмет. На зазначених підставах суд не бере до уваги посилання позивача  на інші нормативні акти, а також письмові докази, викладені у письмових запереченнях, які не звільняють сторони в судовому засіданні  від обов’язку доказати ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв’язку з викладеним, суд вважає, що вимоги позивача з підстав, які заявлено, у вибраний ним спосіб захисту прав, є необґрунтованими та недоведеними, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, клопотання про забезпечення позову відхиляється. Позивач не позбавлений права звернутися до суду з вимогами до відповідача за іншим предметом чи підставами позову.

Згідно з ст.49 ГПК України судові витрати  покладаються на позивача.

Керуючись  ст. ст. 49, 66,67, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову  відмовити повністю.

Клопотання про забезпечення позову відхилити.

Суддя                                                             Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано  у повному обсязі 05.12.2007 р.