ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

30.10.2007
Справа №2-29/9750-2007

За позовом – Державного підприємства «Санаторій «Форос» (м.Ялта, смт.Форос).

До відповідача – Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (м.Київ, вул. Госпітальна,12г) в особі Ялтинського відділення №4549 (м.Ялта, вул. Чехова,22).

Про визнання недійсним договору оренди та спонукання усунути перешкоди в користуванні майном.

Суддя О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача  – Кисельова О.О. – представник, нотаріальна довіреність від 08.08.2007р.

Суть спору: Позивач – ДП «Санаторій «Форос» звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Ялтинського відділення №4549 ВАТ «Державний ощадбанк України» про визнання недійсним договору оренди будівлі, споруди №31 від 01.01.2000р., укладеного між ДП «Санаторій «Форос» та Ялтинським відділенням №4549 ВАТ «Державний ощадбанк України»; зобов’язання усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення з нежитлового приміщення гуртожитку «Лучи» ДП «Санаторій «Форос», розташованого за адресою: м.Ялта, смт.Форос, вул..Космонавтів,3, а також інших осіб, які знаходяться в зазначеному приміщенні.

Позивач надав суду пояснення, згідно до яких уточнив позовні вимоги та просить суд визнати недійсним договір оренди будівлі, споруди №31 від 01.01.2000р., укладений між ДП «Санаторій «Форос» та ВАТ «Державний Ощадбанк України» в особі Ялтинського відділення №4549; зобов’язати ВАТ «Державний Ощадбанк України» в особі Ялтинської філії №4549 усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення з нежитлового приміщення будівлі гуртожитку «Лучи» ДП «Санаторій «Форос», розташованого за адресою: м.Ялта, смт.Форос, вул. Космонавтів,3, а також інших осіб, які знаходяться в зазначеному приміщенні.

Також позивач надав суду заяву про уточнення найменування відповідача та просить суд у якості відповідача зазначити: відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (м.Київ, вул..Госпітальна,12г) в особі Ялтинського відділення №4549 (м.Ялта, вул..Чехова,22).

Ухвалою від 08 – 15 жовтня 2007р., суд замінити відповідача - Ялтинського відділення №4549 ВАТ «Державний ощадбанк України» на належного - відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (м.Київ, вул..Госпітальна,12г) в особі Ялтинського відділення №4549 (м.Ялта, вул..Чехова,22).

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний договір не відповідає законодавству, оскільки: не відповідає вимогам, які пред’являються до типового договору оренди державного майна; не затверджений Фондом державного майна та Державним управління справами Президента України.

Відповідач надав суду заперечення на позов, відповідно до яких позовні вимоги не визнає у повному обсязі. При цьому відповідач посилається на те, що відповідно до додаткової угоди від 02.01.2003р. термін дії договору продовжено до 31.12.2007р. та під час дії договору позивач жодного разу не направив на адресу відповідача проект додаткової угоди до договору оренди, в якій виклав би умови, які він хоче змінити або добавити для приведення договору оренди у відповідність до діючого законодавства.

За клопотанням сторін, строк вирішення спору продовжувався відповідно до ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні оголошувалась перерва, розгляд справи відкладався відповідно до ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2000р. між СМП СКК «Санаторій «Форос» та Ялтинським відділенням № 4549 ВАТ «Державний Ощадний банк України», укладений договір оренди № 3 нежитлового приміщення в будівлі гуртожитку «Лучи» СКК «Форос», площею 16,5 кв.м., розташований за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Форос (а.с. 8, далі договір).

Відповідно до п. 4.1 договору, договір укладений строком на 1 рік з моменту прийняття об’єкту оренди за актом прийому-передачі.

З додаткових угод укладених сторонами до договору вбачається, що сторони неодноразово продовжували строк дії договору, та додатковою угодою від 02.01.2003р. встановили, що строк дії договору автоматично продовжується на строк 5 років з 01.01.2003р. по 31.12.2007р.).

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, у зв’язку з наступним.

Пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, встановлено що, щодо цивільних відносин, яки виникли до вступу у силу вказаного кодексу, положення ЦК України застосовуються до тих прав та обов'язків, які виникли або продовжують існувати після вступу у силу цих кодексів.

Договірні відносини між сторонами виникли на підставі договору який продовжує існувати після набрання чинності ЦК України, тому до них слід застосовувати положення цього Кодексу щодо найму.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення  учасника  правочину  має  бути  вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З статуту позивача вбачається, що Державне підприємство «Форос» створено в результаті реорганізації шляхом перетворення санаторно-медичного підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Форос» переданого в управління Державного управління справами згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.06.2002р. № 345-Р.

Підприємство засноване на державній власності.

Стаття 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору, передбачала, що фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних  підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності; підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна (крім нерухомого), а з дозволу органів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті, - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна.

Зі спірного договору вбачається, що він укладений без узгодження з Фондом державного майна України та Державним управлінням справами Президента України, тобто з порушенням положень Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Таким чином, спірний договір оренди укладений у порушення Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, в частині неузгодження спірного договору з органом управління майном та орендодавцем.

Суд вважає, що спірний договір не був узгоджений з органом управління майном саме в наслідок недотримання позивачем вимог ст.9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», щодо порядку укладення договору.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” N 3 від 28.04.1978р., угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

При задоволенні позову суд в одному рішенні постановляє про визнання угоди недійсною і про застосування передбачених законом наслідків.

Відповідно до п.3.2. Роз’яснень Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними” N 02-5/111 від 12.03.1999р., за загальним правилом угода, визнана недійсною, вважається такою з моменту її укладення.

Виняток з цього правила становлять угоди, зі змісту яких випливає, що вони можуть бути припинені лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ними.

За викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу суд покладає на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України, оскільки саме в наслідок його неправомірних дій виник цей спір.

Керуючись ст. 49, 82-84 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсним на майбутнє договір оренди будівлі, споруди №31 від 01.01.2000р., укладений між Державним Підприємством «Санаторій «Форос» та Ялтинським відділенням №4549 ВАТ «Державний ощадбанк України».

3.          Зобов’язати Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (м.Київ, вул. Госпітальна,12г) в особі Ялтинського відділення №4549 (м.Ялта, вул. Чехова,22, код в ЄДРПО України 02762010) усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення з нежитлового приміщення площею 16,5 кв.м. гуртожитку «Лучи» ДП «Санаторій «Форос», розташованого за адресою: м.Ялта, смт.Форос, вул. Космонавтів,3, а також інших осіб, які знаходяться в зазначеному приміщенні.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.