ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

13.03.07р.

Справа № А10/54-07(18/313)

За позовом  Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ

до  Приватного підприємства "Приорітет-2000" , м. Дніпродзержинськ

про стягнення 1066,66 грн.

Суддя  Кощеєв І.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з"явився

Від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до відповідача з позовної заявою, в якій  просить стягнути з останнього  заборгованість в розмірі 1 066 грн. 66 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач повинен був створити у 2004 році робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної численності працюючих. Середньо облікова чисельність працюючих на підприємства за 2004 р. склала 39 осіб; чисельність інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на підприємстві склала 2 особи. На протязі 2004 р. у Відповідача інваліди не працювали. У випадку, якщо кількість працюючих на підприємстві інвалідів була менша, ніж встановлено зазначеним нормативом, то відповідно до ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" Відповідач зобов’язаний сплатити штраф у розмірі середньорічної заробітної плати на даному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом. Сума штрафних санкцій склала 1 066 грн. 66 коп.

Відповідач проти позовних вимог Позивача заперечує, зазначаючи у відзиві на позов на їх безпідставність, оскільки ПП “Приорітет - 2000” у 2004 р. працювало за спрощеною системою оподаткування, а відповідно до Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб’єктів малого підприємництва № 727, спрощена система оподаткування звільняє від сплати штрафних санкцій на користь Позивача.

Представники сторін у судове засідання на виклик суду у судове засідання не з’явилися.

Сторони були належним чином повідомлені судом про час і місце проведення судових засідань.

Господарський суд розглядає справу за наявними в ній документами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положення про Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів основними завданнями відділення є участь у реалізації на території області державної політики у сфері соціального захисту інвалідів, а також здійснення на території області контролю за додержанням  підприємствами, (об”єднаннями), установами та організаціями нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

У відповідності до вищеназваного Положення відділення є юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах державного казначейства, печатку із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 “Порядку сплати підприємствами (об”єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів” від 28.12.2001 р. ( далі Порядок ) - у разі несплати штрафних санкцій в установлений термін відділення Фонду вживають заходів щодо їх стягнення у судовому порядку.

Згідно з Постановою КМУ від 03.05.1995 р. "Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів", ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 р. № 875- XII, Постанови КМУ від 28.12.2001 р. № 1767  "Про затвердження порядку сплати підприємствами (об'єднаннями, установами та організаціями ) штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку і витрачання цих коштів" —Відповідач повинний був створити в 2004 році робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % від загальної чисельності працюючих, що складає 2 робочих місця для працевлаштування інвалідів (  середньооблікова чисельність штатних працівників складала 39 осіб ).

Згідно із Звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2004 рік, на підприємстві Відповідача інваліди не працювали.

Частиною першою ст. 19 Закону для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця.

Частиною першою ст. 20 Закону встановлено, що підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Положенням про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів (далі - Положення), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314, визначено, що робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), в установі та організації незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда (пункт 1); робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда (пункт 3); підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів (пункт 5).

Пунктом 14 Положення встановлено, що підприємства, зокрема, у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

При цьому частиною першою статті 18 Закону № 875 і пунктом 10 Положення передбачено, що працевлаштування інвалідів здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими радами, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Наказом Державного комітету статистики України від 06.07.1998 № 244, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.07.1998 за № 464/2904, затверджено Інструкцію щодо заповнення державної статистичної звітності за формами № 3-ПН "Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках" і № 4-ПН "Звіт про вивільнення працівників", відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 якої: звіт за формою № 3-ПН подається підприємствами, незалежно від

форм власності і господарювання, місцевому центру зайнятості 28 числа

щомісячно; у разі потреби термінового заміщення наявних вільних робочих

місць, що виникли у міжзвітний період у зв'язку зі звільненням працівників,

дані про ці місця подаються додатково, в міру їх виникнення; в графі 4 звіту за формою № 3-ПН проставляється наявність вільних

робочих місць  (вакантних посад)  в рахунок річної броні,  встановленої

місцевими державними адміністраціями, для працевлаштування громадян,

які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати

на ринку праці, а також для пенсіонерів, учнів, студентів, інвалідів. Наявність

вільних робочих місць (вакантних посад) зазначається щодо кожної категорії

громадян окремо під встановленими шифрами (інваліди мають шифр "14").

Аналіз наведених положень чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що виконанню відповідними органами обов'язку працевлаштовувати інвалідів повинно передувати вжиття підприємством необхідних заходів для забезпечення такого працевлаштування, до яких належать, зокрема, здійснення заходів зі створення в установленому порядку робочих місць у межах нормативу та інформування названих органів про наявність вакантних посад для інвалідів.

Таку правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 20.07.2004 зі справи №2-23/9789-03, від 11.01.2005 р. зі справи № 6/203, від 25.01.2005 р. зі справи № 8/203-04.

Матеріалами справи доведено, що у 2004 році Відповідач  не повідомляв органи працевлаштування, зазначені в ст. 18 Закону, про створення робочих місць саме для інвалідів, що не давало можливість направлення цими органами до підприємства інвалідів для працевлаштування, що підтверджується листами Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 16.08.2005 р. № 12/04-1734 та Дніпродзержинського міського центру зайнятості від 24.05.2005 р. за № 1429 та копіями звітів за формою № 3-ПН .

Таким чином, матеріалами справи доведено не виконання Відповідачем вимог ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Доводи Відповідача, викладені у відзиві на позов, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Згідно із Свідоцтвом №  0269 про право сплати єдиного податку суб’єктом малого підприємства –юридичною особою  від 25.12.2003р. приватне підприємство “Приорітет -2000”  мало право у 2004 році сплати єдиного податку та на застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Указ Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб”єктів малого підприємництва” № 727 ( далі Указ ) надає право підприємствам обирати спрощену систему оподаткування, що полягає в можливості заміни сплати низки податків і зборів (обов”язкових платежів), в тому числі внесків до Фонду України соціального захисту інвалідів, сплатою єдиного податку.

Проте, Указ не містить норм щодо звільнення підприємств від обов”язку виконання нормативу створення робочих місць для інвалідів, встановленого Законом, а внески до Фонду України соціального захисту інвалідів (про які йде мова в пункті 6 Указу ) не є штрафними санкціями (про які зазначається у ч.  1 ст. 20 Закону ).

З урахуванням викладеного Відповідач зобов”язаний виконувати норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, встановлений Законом, а в разі його невиконання –сплачувати штрафні санкції до обласних відділень Фонду соціального захисту інвалідів в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 р. № 1767 “Про затвердження Порядку сплати підприємствами, установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів”.

Відповідно до постанови ВАСУ по зазначеній справі - станом на дату видання Указу Президента України 03.07.1998 р. №727/98 ст. 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” було передбачено, що підприємства (об’єднання), установи і організації ( незалежно від форм власності та господарювання), на яких працює інвалідів менше, ніж встановлено нормативом, зобов’язані щорічно відраховувати до відділень Фонду України соціального захисту інвалідів у Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі цільові кошти на створення  робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, і на здійснення заходів щодо їх соціально-трудової та професійної реабілітації. Розмір відрахувань визначається середньою річною заробітною платою на відповідному підприємстві (об’єднанні), в установі і організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Визначення відрахувань у якості штрафних санкцій було здійснено з моменту вступу в силу Закону України „Про внесення змін  до Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 05.07.2001 р. № 2606-III.

За таких обставин та на виконання постанови ВАСУ по зазначеній справі, господарський суд неодноразово витребував у сторін докази надходження або ненадходження коштів на рахунки Фонду соціального захисту інвалідів з сум, які надійшли від сплати єдиного податку.

Відповідачем не було надано доказів в обгрунтування своїх заперечень, стосовно того, що зі сплачених ним сум єдиного податку до Державного бюджету України були перераховані суми, у тому числі, на рахунки Фонду соціального захисту інвалідів.

Позивач також не підтвердив отримання ним сум зі сплачених Відповідачем сум єдиного податку до Державного бюджету України.

Враховуючи наведене, господарський суд знаходить позовні вимоги Позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно вищезазначеного, керуючись ст. ст.  87, 94, 98, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Позивача –задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Приорітет-2000" ( м. Дніпродзержинськ  Дніпропетровська обл. ) на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів  ( м. Дніпропетровськ  )   - 1 066 грн. 66 коп. штрафних санкцій

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України та оскаржується в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу Адміністративного судочинства України.

Суддя

І.М. Кощеєв

Дата підписання постанови, оформленої у відповідності до ст.163 КАС України –14.03.2007 р.