ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2007 р.                                                 Справа №  12/01/07

м. Миколаїв

за позовом
Українсько-російського спільного підприємства акціонерне товариство закритого типу “ЗАНГАС-НГС”,
54017, м. Миколаїв, вул. М.Морська,34.

До відповідача:

Про:
Відкритого акціонерного товариства “ЗАНГАС-ЮГ”,
54028, м. Миколаїв, Херсонське шосе,102.

Визнання правочину недійсним та стягнення 658393 грн. 27 коп.

Суддя  А.К.Семенов.

Представники.

Від позивача:
Зотіков С.Є –довір. від 29.12.06 року.

Від відповідача:
Луговська В.В. –довір. №31 від 21.02.06 року.

СУТЬ СПОРУ :

Позов поданий про визнання недійсним правочину щодо зарахування зустрічних ви-мог та стягнення 658393 грн. 27 коп. боргу.

Позовні вимоги обґрунтовуються не відповідністю правочину вимогам закону, а са-ме ст. 601 Цивільного кодексу України та невиконанням відповідачем зобов’язань по конт-ракту  від 12.08.02 року № 5 в частині розрахунку за виконані позивачем роботи.

Відповідач відзив надав, проти позову заперечує.

Обставини справи.

12.08.2002 р. між позивачем (Українсько-російським спільним підприємством  ак-ціонерне товариство закритого типу „ЗАНГАС - НГС", субпідрядник) і відповідачем (ВАТ „ЗАНГАС - ЮГ", уповноважений субпідрядник) був укладений Контракт № 5 на будів-ництво позивачем газопроводу Ананьїв - Ізмаїл на 3-х дільницях:

- І - км. 33 -  км 53;

- ІІ - км. 375 -  км 389;

- ІІІ -  від компресорної станції Орлівка до переходу через р. Дунай

(п.п. 2.1. Контракту).

На виконання Контракту відповідач сплатив позивачу аванс в загальній сумі 491431 грн. 70 коп. Позивач у період з листопада 2002 року по вересень 2003 року вико-нав будівельні роботи на загальну суму 8943646 грн. 80 коп., що підтверджується підписа-ними сторонами довідками про обсяг та вартість виконаних робіт, довідками про вартість виконаних підрядних робіт та витрат форми КБ-3 та відповідачем не заперечується (аркуш справи 90).

Виконані і прийняті відповідачем роботи були оплачені частково в сумі 6693066 грн. 86  коп. (з урахуванням авансу), що також відповідачем не заперечується (аркуш справи 90). Крім того, частина вартості виконаних робіт, в загальній сумі 722000 грн. 49

коп., була погашена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно актів про зарахування від 30.06.2003 року, 29.08.2003 року, 29.09.2003 року відповідно на суми

290309 грн. 25 коп., 79729 грн. 43 коп. і 81961 грн. 00 коп., та протоколу про зарахування від 29.09.2003 року на 270000 грн.00 коп.:

270000 грн. 00 коп. + 290309 грн. 25 коп.  + 79729  грн. 43 коп. + 81961грн. 00 коп. = 722000 грн. 49 коп.

Станом на кінець 2003 року у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за виконані згідно Контракту № 5 від 12.08.2002 року роботи по будівництву газопроводу Ананьїв - Ізмаїл в сумі 1528579 грн. 45 коп. :

8943646  грн. 80 коп. - (6693066 грн. 86 коп. + 722000 грн. 49 коп.) = 1528579 грн. 45 коп.

19.11.2003 року позивач направив відповідачу претензію за № 02/653 про сплату 1528575 грн. 18 коп. боргу.

Відповідач 15.12.2003 року направив позивачеві свій вих. № 1024/12 (який, в по-дальшому, сторони вважають претензією) в якому зазначив, що переплата за виконані ро-боти становить 2075150 грн., котрі Українсько-російське спільне підприємство акціонер-не товариство закритого типу “ЗАНГАС-НГС” повинно повернути ВАТ “ЗАНГАС-ЮГ”.

14.01.2004 року сторони підписали протокол врегулювання взаємних претензій, згідно якому дійшли до згоди:

-          про правомірність претензії позивача від 19.11.03 року № 02/653 на суму 1528575 грн. 18 коп.;

-          про часткове визнання претензії відповідача від 15.12.03 року № 1024/12 на суму 2075150 грн. в сумі 658393 грн. 27 коп.

В зв’язку з чим остаточна сума боргу відповідача була визначена в розмірі 870181 грн. 91 коп.

1528575 грн. 18 коп. - 658 393  грн. 27 коп. = 870181 грн. 91 коп.

14.01.2004 року сторони уклали додаткову угоду б/н до Контракту № 5 від 12.08.2002 року, в якій визначили остаточну суму боргу відповідача в розмірі 870181 грн. 91 коп. та встановили порядок її сплати: 520181 грн. 91 коп. - до 01.03.2004 року, 350000 грн. 00 коп. - до 01.04.2005 року.

Станом на день подання позову залишок боргу 870181 грн. 91 коп. сплачений відпо-відачем повністю, що сторони не заперечують.

Першу позовну вимогу (визнання правочину від 14.01.04 року недійсним) позивач обгрунтовує  наступним.

Шляхом підписання 14.01.2004 року вказаних документів (протоколу і додаткової угоди) сторони вчинили правочин по зарахуванню 658393 грн. 27 коп. в рахунок частко-вого погашення визнаного відповідачем боргу за виконані позивачем роботи згідно Конт-ракту № 5 від 12.08.2002 року.

Грошові вимоги відповідача в сумі 658393 грн. 27 коп., які були частково зараховані в рахунок погашення боргу за виконані роботи, є неустойкою, що нарахована відповіда-чем у претензії від 15.12.2003 року № 1024/12. Основна ж сума боргу за виконані роботи (1528575 грн. 18 коп.), частину якої відповідач не визнавав у претензії № 1024/12, визнана

відповідачем повністю у протоколі від 14.01.2004 року, що підписаний керівником відпо-відача.

Правочин відносно зарахування 658393 грн. 27 коп. неустойки в рахунок погашення боргу вчинений сторонами всупереч закону: ст. 601 Цивільного кодексу України і ч.3 ст. 203 Господарського кодексу України, оскільки вимога позивача про сплату боргу за фак-тично виконані роботи не є юридично однорідною по відношенню до зустрічної вимоги відповідача про сплату штрафних санкцій (неустойки). Отже ці вимоги не можуть зарахо-вуватись.

Позивач 06.02.07 року надав господарському суду уточнення підстав позову, в яких визначив додатковою підставою позову вчинення правочину по зарахуванню зустрічних вимог в сумі 57926 грн. 77 коп., тобто, в сумі, що перевищує максимальний розмір неус-

тойки, встановлений п.п.16.2. Контракту від 12.08.02 року №5 (600466 грн. 50 коп.) під впливом помилки (стаття 229 Цивільного кодексу України).

Позивач просить господарський суд визнати недійсним правочин по зарахуванню зустрічних, але неоднорідних вимог, вчинений 14.01.2004 року, оформлений двома доку-

ментами - протоколом врегулювання взаємних претензій і додатковою угодою до Конт-ракту № 5 від 12.08.2002 року.

В частині встановлення порядку погашення 870181 гри. 91  коп. боргу (пункт 2 до-даткової угоди) позивач правочин не оскаржує.

Друга позовна вимога (стягнення 658393 грн. 27 коп.) обґрунтовується, як вже ви-щевказано, невиконанням відповідачем зобов’язань по контракту  від 12.08.02 року № 5 в частині розрахунку за виконані позивачем роботи, що буде мати місце у разі задоволення першої вимоги.

Відповідач проти позову заперечує з наступного.

Неустойка (штраф, пеня) це штрафна санкція, а відповідно до статті 230 ГК Украї-ни штрафні санкції можуть існувати лише у вигляді грошової суми. Однорідність предме-ту зобов'язання означає, що в обох зобов'язаннях повинні бути речи одного роду (гроші, речи того само роду та ін.). Відповідач вважає, що між ним та позивачем існували зустріч-ні вимоги, але вони були з обох сторін грошовими, а тому юридично однорідними.

Грошова сума 658393 грн. 27 коп. не є нарахованою неустойкою, а є грошовою су-мою переплати за виконані будівельно-монтажні роботи. Вказана сума була узгоджена сторонами, оскільки фактична вартість виконаних будівельно-монтажних робіт була мен-шою ніж за контрактом. Внаслідок цього борг відповідача було зменшено на узгоджену суму переплати, що зафіксовано у протоколі про врегулювання взаємних претензій та до-датковій угоди від 14.01.04 року.

Відповідач 08.02.2007 року надав господарському суду відзив на уточнення підстав позову від 06.02.07 року, в якому зазначив, що заборгованість ВАТ „ЗАНГАС - ЮГ” перед позивачем в сумі 1528578 грн. 95 коп. складалась із частково неоплаченого акта викона-них робіт за травень 2003 року, повністю не оплачених актів виконаних робіт за червень, липень, вересень 2003 року, суми утримань і гарантійних за весь період дії Контракту №5  і була повністю визнана у протоколі врегулювання взаємних претензій та додатковій угоді від 14.01.2004 року. Відповідач вважає, що визнана позивачем у цьому протоколі сума 658393 грн. 27 коп. не входила до складу боргу 1528578 грн. 95 коп., визнаного відповіда-чем у протоколі врегулювання взаємних претензій від 14.01.04 року, так як стосувалася робіт по гідровипробуваннях трубопроводу, які були запроцентовані позивачем  у березні та квітні 2003 року на загальну суму 764646 грн. 00 коп. та вже оплачені відповідачем. Фактично більша частина вказаних робіт по гідроіспитах виконувалась іншою організаці-єю - ЗАТ „Фірма „Нафтогазбуд” за договорами №51 та №71 від 01.04.03 року. У процесі регулювання взаємних претензій сторони визнали факт оплати фактично виконаних робіт та домовилися про зняття грошової суми у розмірі 658393 грн. з Українсько-російського спільного підприємства акціонерне товариство закритого типу “ЗАНГАС-НГС”, що і за-фіксували у протоколі врегулювання взаємних претензій від 14.01.04 року.

З викладених підстав відповідач просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов до висновку, що позов

не підлягає задоволенню з нижченаведеного.

Відповідно до ч. 1 статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняєть-ся  зарахуванням зустрічних однорідних  вимог.

Відповідно до ч. 2 статті 601 Цивільного кодексу України зарахування  зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Про теж зазначено у ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України.

Проте, сторони не позбавлені права вирішити питання про зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом укладення правочину.

Відповідно до ст.11 Цивільного Кодексу України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші акти цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, 14.01.04 року між Українсько-російським спіль-ним підприємством акціонерне товариство закритого типу “ЗАНГАС-НГС” та відкритим

акціонерним товариством “ЗАНГАС-ЮГ” був вчинений правочин про зарахування зуст-річних вимог, а саме про зарахування 658393 грн. 27 коп. в рахунок часткового погашення визнаного відповідачем боргу за виконані позивачем роботи згідно Контракту № 5 від 12.08.2002 року. З обох сторін ці вимоги були грошовими. Проте, ані у протоколі від 14.01.04 року про врегулювання взаємних претензій між сторонами ані у додатковій угоді від 14.01.04 року до Контракту №5 від 12.08.02 року не  зазначено, що сума 658393 грн. 27 коп. є  неустойка.

Далі. Однорідність вимог визначається їх матеріальним змістом (гроші, однорідні речі). Та обставина, які саме зустрічні вимоги були зараховані (щодо сплати боргу, пере-плати, неустойки та ін.) суттєвого значення для вирішення цього спору не має, оскільки за змістом статті 601 Цивільного Кодексу України та статті 203 Господарського Кодексу Ук-раїни це на припинення зобов'язання зарахуванням не впливає.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які во-на посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено, що цивільно-правові вимоги сторін у даному випадку є неоднорідними.

Згідно ч. 3 ст. 215, ч.1 ст. 203 Цивільного Кодексу України, оспорюваний правочин, що суперечить вимогам актам цивільного законодавства, може бути визнаний судом не-дійсним на вимогу заінтересованої сторони.

Правочин вчинений 14.01.04 року між Українсько-російським спільним підприєм-ством акціонерне товариство закритого типу “ЗАНГАС-НГС” та відкритим акціонерним товариством “ЗАНГАС-ЮГ”, в частині зарахування зустрічних вимог в сумі 658393 грн. 27 коп. не суперечить діючому законодавству (ст. 601 Цивільного кодексу України і ч.3 ст. 203 Господарського кодексу України), а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 і ч. 1 ст. 215 Цивільного Кодексу України для його визнання недійсним підстави відсутні.

За таких обставин, позивачем не доведено, що у ВАТ "ЗАНГАС-ЮГ" перед Україн-сько-російським спільним підприємством акціонерне товариство закритого типу „ЗАНГАС - НГС" існує борг в сумі 658393 грн. 27 коп. Отже, в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача вказаної суми слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.22,44,49,77, 82,84,85  ГПК України, гос-подарський суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденно-го строку з дня  його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише

вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цьо-го Кодексу.

Суддя                                                        А.К.Семенов