ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

24.01.07                                                                                           Справа  № 5/2545-3/43А

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                                  Бойко С.М.,

суддів:                                                         Марко Р.І.,

Бонк Т.Б.,

при секретарі Чаплик І.Д.,

з участю представників:

від позивача:  з”явився,

відповідача: з”явився,

розглянув апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Миколаївському районі, м.Миколаїв

на постанову господарського суду Львівської області від 28.09.2006 року, суддя Н.Березяк, в справі №5/2545-3/43А,

за позовом Роздільського державного  гірничо-хімічного підприємства «Сірка», м.Новий Розділ

до відповідача державної податкової інспекції у Миколаївському районі, м.Миколаїв

про    визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 17.07.2006 року,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Львівської області від 28.09.2006 року частково задоволено позов Роздільського державного  гірничо-хімічного підприємства «Сірка»до  державної податкової інспекції у Миколаївському районі про  визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 17.07.2006 року в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 18611,00 грн. за порушення п.п.”б”8.6.1, п.п.8.6.2 п.8.6 ст.8 Закону України „Про порядок  погашення зобов”язань  платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а саме відчуження активів  без попереднього узгодження з податковим органом.

Постанова суду мотивована тим, що податковим органом не доведено факт здійснення позивачем реалізації майна на суму 18611,00 грн., а тому безпідставно застосовано штрафні санкції на вказану суму за порушення вимог п.п.”а”8.6.1 п.8.6 ст.8 Закону України „Про порядок  погашення зобов”язань  платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. При цьому судом зазначено, що зафіксовані в акті перевірки факти відчуження позивачем активів на вказану суму вже були підставою застосування до позивача штрафних санкцій, що встановлено рішенням господарського суду Львівської області від 14.02.2005 року по справі № 5/3326-19/407, а тому відсутні підстави для їх повторного застосування за те саме порушення.

Щодо штрафних санкцій у розмірі 1200 грн. за здійснення реалізації продукції ВКП „Спецбуд С”, то в позові про визнання нечинним оскаржуваного рішення в цій частині відмовлено, оскільки  позивачем не спростовано фактів здійснення реалізації продукції без згоди  податкового органу.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач)  просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що перевіркою встановлено здійснення позивачем товарообмінних операцій по реалізації матеріалів без отримання попереднього дозволу податкового органу, а саме згідно договору від 10.05.2001р. №1 відпустило ВКП "Спецбуд-С" труби ст.Ф 57 на суму 1200 грн.,  згідно договору від 01.02.2002р. №1 - на суму 7500 грн. та  в рахунок надання послуг електрозв'язку за договором про товарообмінні операції від 15.10.2002р. № 4/36. відпущено ЦЕЗ №4 ВАТ „Укртелеком" прилад Р5-10 в кількості- 2 піт. на загальну суму 5000 грн., а за договором від 29.08.2002р. № 4/32. матеріали (підсилюва'ч. трубка 8И 258,узгоджувальний блок) на суму 6111 грн.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що податковим органом вже застосовувались штрафні санкції за вказані порушення, що встановлено рішенням господарського суду Львівської області від 14.02.2005 року по справі № 5/3326-19/407, а тому відсутні підстави для їх повторного застосування. Позивач також покликається на незаконність проведення перевірки, оскільки позапланові перевірки проводяться виключно за рішенням суду, яке в спірному випадку відсутнє.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що скарга   задоволенню не підлягає.

Підставою прийняття податкового повідомлення-рішення №/0 від 17.07.2006 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 19811 грн., є зафіксований в акті перевірки № 240/24-012/05792891 від 14.07.2006 р. факт порушення позивачем п.п.8.6.1 п.8.6 ст.8 Закону України „Про порядок  погашення зобов”язань  платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а  саме здійснення товарообмінних операцій без попереднього узгодження з податковим органом.

Проте, такий висновок податкового органу частково не відповідає встановленим  обставинам по справі та вимогам діючого законодавства в наступній частині.

14.05.1998 року виникла податкова застава щодо майна РДГХП „Сірка”, яка була зареєстрована у Державному реєстрі застав рухомого майна 24.02.2000 року за №300-726 (витяг, наданий реєстратором: Інформаційним центром Міністерства юстиції  №3049 від 24.02.2000 року).

Відповідно до вимог п.п.”а”8.6.1 п.8.6 ст.8 Закону України „Про порядок  погашення зобов”язань  платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  платник податків, активи  якого перебувають  у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом: купівлі чи продажу, інших видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого та рухомого майна, майнових чи немайнових прав, за винятком майна, майнових  чи немайнових прав, що використовується у підприємницькій діяльності платника податків (інших видах діяльності, які за умовами оподаткування прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні.

Згідно акту перевірки № 240/24-012/05792891 від 14.07.2006 р. позивачем вчинено без попереднього узгодження з податковим органом наступні дії:  згідно договору від 10.05.2001р. №1 відпустило ВКП "Спецбуд-С" труби ст.Ф 57 на суму 1200 грн., а  згідно договору від 01.02.2002р. №1 - на суму 7500 грн. та  в рахунок надання послуг електрозв'язку за договором про товарообмінні операції від 15.10.2002р. № 4/36. відпущено ЦЕЗ №4 ВАТ „Укртелеком" прилад Р5-10 в кількості- 2 піт. на загальну суму 5000 грн., а за договором від 29.08.2002р. № 4/32. матеріали (підсилюва'ч. трубка 8И 258,узгоджувальний блок) на суму 6111 грн.

Розрахунки за договором № 1 від 10.05.2001 року між РДГХП „Сірка” та ВКП „Спецбуд С”  по  накладній №161/339 від 16.05.2002 р. на суму 7500 грн. були предметом дослідження рішення господарського суду Львівської області від 14.02.2005 року у справі № 5/3326-19/407, яке набрало законної сили. За вказані порушення до позивача застосовувались штрафні санкції згідно податкового повідомлення-рішення, яке було скасовано вказаним рішення місцевого суду.  Аналогічно предметом дослідження рішення господарського суду Львівської області від 14.02.2005 року у справі №5/3326-19/407 були розрахунки позивача  з Миколаївським ЦЕЗ №4 „ВАТ „Укртелеком” по накладних № 446/104 від 10.10.2002 р. на суму 5000 грн. та №382/88 від 20.08.2002 р. на суму 6111 грн.

Відповідно до п.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо зазначених в акті перевірки  договорів №4/36 від 15.10.2002 року та №4/32 від 29.08.2002 року , укладених між  РДГХП „Сірка”  та ЦЕЗ №4 ВАТ „Укртелеком”, то вони не можуть бути підставою для застосування штрафних санкцій, оскільки дані договори є лише наміром, не підтвердженим жодними доказами на їх виконання. Крім того, як вбачається з тексту пункту 6 договорів №4/36 та №4/32 , дані договори є підставою для взаєморозрахунків сторін. В тексті зазначених договорів  не записано, що взаєморозрахунки будуть здійснюватися шляхом взаємозаліку, а не за кошти. Інших доказів, які б свідчили про підставність нарахування оскаржуваним рішенням штрафних санкцій за реалізацію майна без згоди податкового органу, скаржником не подано та судом не  встановлено.

З наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те. що податковим органом не доведено в межах належності і допустимості доказів факту реалізації платником податків активів, що перебувають в податковій заставі без згоди податкового органу на суму 18611 грн., які б не були предметом дослідження при здійсненні попередніх перевірок та при розгляді господарської справи № 5/3326-19/407, а тому податкове повідомлення-рішення №/0 від 17.07.2006 року підставно визнано нечинним в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 18611 грн.

Щодо нарахування податковим органом  штрафних (фінансових) санкцій РДГХП „Сірка”  відповідно до п.п.17.1.8 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у розмірі 1200 грн. за здійснення реалізації продукції ВКП „Спецбуд С” по накладній №27/33 від 29.01.2002 року без згоди податкового органу, то в цій частині підставно відмовлено судом першої інстанції.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198,205,206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

постанову господарського суду Львівської області від 28.09.2006 року в справі за номером 5/2545-3/43А  залишити без змін, а апеляційну скаргу  державної податкової інспекції у Миколаївському районі  –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                                                      С.М. Бойко

Судді:                                                                                               Р.І.Марко

Т.Б.Бонк