СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

10 квітня 2007 року

Справа № 2-7/2152-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Градової
О.Г.,

суддів                                                                      Голика
В.С.,

Дугаренко О.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,
паспорт ІНФОРМАЦІЯ_1,

представника позивача: ОСОБА_2,
довіреність б/н від 01.01.2006,

відповідача:
Мєлюхова Т.С,  довіреність №4714/10/10-0
від 14.03.2007,

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим на
рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Дворний І.І.) від 12 лютого 2007 року у
справі №2-7/2152-2007

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; АДРЕСА_2)

до           Державної податкової інспекції в місті
Євпаторії Автономної Республіки Крим (вул. Дм. Ульянова, 2/40,Євпаторія,97416)

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про
визнання недійсними договору зберігання сала та накладної про передачу сала,
укладених 17 та 22 лютого 2005 року з тих підстав, що від імені податкової
інспекції виступав не уповноважений представник, підписаний договір не має усіх
істотних умов (ціни та строку зберігання).

При розгляді справи судом першої
інстанції встановлено, що між замовником - відповідачем (від імені якого договір
підписаний першим заступником начальника головного відділу податкової міліції),
і виконавцем -позивачем,  був підписаний
договір зберігання до прийняття у суді рішення 4.370кг сала вартістю
41.515грн., 22 лютого 2005 року позивачем була виписана накладна про отримання
цього сала.

Рішенням суду першої інстанції
позов частково задоволено, визнаний недійсним договір зберігання, у іншій
частині позовних вимог провадження у справі припинено.

Судове рішення мотивовано тим, що
договір від імені замовника підписаний не уповноваженим представником.
Накладна  про передачу товару не є актом
державного органу, а тому не може бути предметом спору.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну  скаргу, в
якій  просить скасувати судове рішення, у
позові відмовити, тому що воно прийнято з порушенням норм матеріального права.

З відзиву на апеляційну скаргу
слідує, що позивач не згодний з її доводами з тих підстав, що договір з боку
відповідача підписаний не уповноваженим представником, сторони не мали наміру
створювати права та обов'язки, фактично позивач не отримав сало.

У судовому засіданні відповідач
підтримав доводи апеляційної скарги, позивач та його представник не погодилися
з цими доводами і підтримали доводи відзиву.

Справа розглянута за правилами
Господарського процесуального кодексу України, тому що відповідно до статті 12
цього Кодексу господарським судам підвідомчі спори  у справах, що виникають при укладенні, зміні,
розірванні і виконанні господарських договорів. А  компетенція адміністративних судів
розповсюджується згідно зі статтею  17
Кодексу адміністративного судочинства України на спори юридичних осіб з
суб'єктом владних повноважень з оскарження його рішень (пункт 1 частини 1),
спори зі звернення у встановлених законом випадках суб'єкта владних повноважень
до суду (пункт 4 частини 1). Але цей спір не пов'язаний  з оскарженням рішення суб'єкта владних
повноважень та не за позовом суб'єкта владних повноважень, у зв'язку з чим не
підлягає розгляду у адміністративних судах, такий спір підлягає розгляду
господарськими судами.

На підставі частини 1 статті 101
Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд
витребував додаткові докази (а.с. 87-91),
розглянув справу повторно і встановив
наступне.

17 лютого 2005 року між замовником
-Євпаторійською об'єднаною державною податковою інспекцією в Автономній
Республіці Крим (правонаступником якої є відповідач), і виконавцем -суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (а.с. 9-11), підписаний договір, за яким
замовник передає, а виконавець приймає на зберігання до прийняття рішення суду
товарно-матеріальні цінності -4.370 кг сала-шпик вартістю 41.515грн. (а.с. 7,
48).

При цьому, від імені замовника
договір підписаний першим заступником начальника головного відділу податкової
міліції Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції Посмертним
Є.О. (а.с. 22-47).

22 лютого 2005 року позивачем
підписана накладна №1 про отримання 4.370кг
шпика вартістю 41.515грн. (а.с. 8).

Вказане сало було вилучено 17
лютого 2005 року у суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 з адреси:
АДРЕСА_3. Такі обставини підтверджуються протоколом виявлення і вилучення (а.с.
51) та постановою Залізничного районного суду міста Сімферополя від 3 листопада
2006 року у справі про залучення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності
зі статтею 353 Митного кодексу України (зберігання, перевезення, придбання чи
використання товарів, транспортних засобів, ввезених на митну територію України
поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю) (а.с. 49).

При виявленні та вилученні сала
робітниками податкової міліції було вирішено залишити сало на тож адресі, але
на відповідальне зберігання сало нікому не залишено (а.с. 51).

Зі складених податковим органом
листів слідує, що документів про перевезення сала від ОСОБА_3 (АДРЕСА_3) до
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) контролюючий орган не має, відомостей про охорону вилученого
сала у податкового органу також не має (а.с. 87-88).

Разом з тим, позивач пояснив та
надав довідки про те, що не мав технічних умов для зберігання сала, лікарем
ветеринарної медицини не надавалося позивачу ветеринарного свідоцтва на таке
сало (а.с. 89-90).

15 березня 2005 року позивач (за
адресою АДРЕСА_2) був обстежений митницею, сала у ковбасному цеху позивача не
знайдено, про що складений протокол (а.с. 91).

У постанові суду про залучення
ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності вказано, що 17 лютого 2005 року
вилучене у ОСОБА_3 сало у той ж день передано за договором зберігання ОСОБА_1,
який передав це сало ОСОБА_3, а останній втратив це сало. У зв'язку з
неможливістю конфіскації сала, постановою суду було вирішено стягнути з ОСОБА_3
вартість втраченого сала -41.515грн. (а.с. 49). Вартість вказаного сала ОСОБА_3
відшкодував на користь Державного бюджету України 20 лютого 2007 року (а.с.
74).

Апеляційний господарський суд не
приймає як доказ протоколи допросив свідків
(а.с. 50, 52-56), тому що відповідно до статей 32 і 30 Господарського
процесуального кодексу України протоколи допиту свідків не є засобом
доказування у господарському процесі, посадові особи мають право приймати
участь у судовому процесі та надавати пояснення, коли їх викликано для дачі
пояснень, але вказані посадовці не були викликані  до суду.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 203 того ж
Кодексу встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до статей 237 і 241
Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна
сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі
договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства; правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює цивільні права та обов'язки особи, яку він
представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою; правочин
вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила
дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Як слідує з наведених вище обставин
на 17 та 22 люте 2005 року виконуючим обов'язки керівника податкової інспекції
був Мезин А.В. (а.с. 72-73), договір зберігання від імені відповідача був
підписаний першим заступником начальника головного відділу податкової міліції
Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції Посмертним Є.О. (а.с.
22-47), який відповідно до Положення про головний відділ податкової міліції
Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції має право виконувати
обов'язки першого заступника начальника відділу у разі відсутності начальника
(а.с. 45).

З Положення про Євпаторійську
об'єднану державну податкову інспекцію слідує, що керівництвом інспекції є
начальник, а у разі його відсутності його обов'язки виконує перший заступник,
який також є начальником податкової міліції (а.с. 30). Підпункт 4.4.6 Положення
передбачає, що начальник має право здійснювати повноваження, передбачені
законодавством (а.с. 31).

Відповідач не надав доказів
відсутності 17 лютого 2005 року начальника податкової інспекції та його першого
заступника -начальника податкової міліції, не надав наказів про покладення на
Посмертного Є.О. обов'язку виконувати обов'язки начальника інспекції, а тому
відповідач не доказав наявності у Посмертного Є.О. права на здійснення
представництва від імені інспекції.

У зв'язку з чим, апеляційний
господарський суд згодний з висновком суду першої інстанції про те, що
Посмертний Є.О. при укладенні  договору
зберігання діяв з перевищенням повноважень.

Також відповідач не надав суду
будь-яких доказів, які підтверджують схвалення вчиненого Посмертним Є.О.
правочину. Лист від 22 лютого 2005 року про прохання податкової інспекції до
позивача зберігати продукти харчування не є таким доказом, тому що цей лист,
хоч і складений від імені начальника податкової міліції Сорокового Ю.О., але
фактично підписаний Посмертним Є.О. (а.с. 48).

Посилання позивача на те, що
підписаний договір не має істотних умов (ціна, строк) апеляційним господарським
судом до уваги не приймається, так як
стаття 936 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором
зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана
їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у
схоронності, тобто матеріальна норма закону не встановлює як істотні умови
договору ціну та строк зберігання, тому що договір може бути безоплатним та на
невизначений строк.

Також апеляційний господарський суд
не може погодитися з позицією позивача про те, що не дотримана письмова форма
договору. Згідно абзацу 3 частини 1 статті 937 Цивільного кодексу України  письмова форма договору вважається
дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією
або іншим документом, підписаним зберігачем. Як слідує з накладної №1 від 22
лютого 2005 року позивач письмово посвідчив прийняття речі на зберігання (а.с.
8).

Пояснення позивача про те, що
фактично він не отримував від відповідача на зберігання речі, не мав можливості
отримати на зберігання сало, а договір та накладна підписані ним без наміру
створити права та обов'язки, не можуть бути прийняті  апеляційним судом до уваги, тому що такі
обставини є самостійними позовними вимогами з інших підстав, які передбачені
статтею 234 Цівильного кодексу України (правові наслідки фіктивного правочину,
який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим
правочином). Однак позивач таких позовних вимог не заявляв, клопотання до суду
першої інстанції про вихід поза межи позовних вимог не надав.

Але не зважаючи на це, апеляційний
господарський суд вважає, що договір є недійсним через його укладення
представником з перевищенням повноважень, судом першої інстанції правильно
позов у частині визнання договору недійсним задоволено, у частині визнання
недійсною накладної -припинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу України, так як така накладна не є
правочином. На підставі чого, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судом
першої інстанції рішення прийнято без порушень норм матеріального права, інших
підстав для скасування (зміни) судового рішення не має.

Керуючись статтею 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим  від 12 лютого
2007 року у справі №2-7/2152-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя
О.Г. Градова

Судді
В.С. Голик

О.В.
Дугаренко