ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

08.10.07р.

Справа № А36/504-07

За позовом  Приватного підприємства "Рефідім", м.Дніпропетровськ

до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська, м.Дніпропетровськ

про скасування рішень про застосування штрафних санкцій.

Суддя Кожан М.П.

Секретар судового засідання Тесля М.М.

Представники:

від позивача: Жила А.І., довіреність б/н від 01.04.07р.

від позивача: Косолап О.В., довіреність б/н від 21.09.07р.

від відповідача: Циба А.В., довіреність №1318/9/10-012 від 23.01.07р.

.від відповідача:  Колісник В.В., довіреність №6924/9/10-010 від 10.04.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить визнати недійсною накладну від 26.05.2007 року на суму 5700 грн.; скасувати рішення Державної        податкової інспекції          у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська про застосування до          ПП «Рефідім»штрафних (фінансових) санкцій від 12.06.2007р. №/0/12149 у розмірі 28500,00 грн.; скасувати рішення Державної податкової        інспекції          у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська   про   застосування до ПП «Рефідім»штрафних  (фінансових) санкцій від 12.06.2007р.№/0/12148 у розмірі 20,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю висновків, викладених в акті перевірки фактичним обставинам та невірним застосування відповідачем законодавства.

Позивач зазначає, що ним не здійснювалось правопорушення, за яке до  нього застосовано штрафні санкціїї, що оскаржують ся. Крім того, позивач зазначає, що перевірка здійснена із порушенням діючого законодавства, оскільки повина була здійснюватись на підставі рішення суду.

Відповідач у проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що вказазана перевірка здійснена в межах повноважень, встановлених Закону України «Про податкову службу в Україні»та Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”. Крім того, факт порушення позивачем Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” підтверджується актом перевірки  та додатками до нього.

В судовому засіданні 02.10.2007р. оголошувалась перерва.

Згідно ст.160 Кодексу адміністративного судачинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська були винесені рішення №/12149 від 12.06.2007р. про застосування до ПП «Рефідім»штрафних (фінансових) санкцій в сумі 28500грн.00коп. за порушення п.1, п.2. ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Вказане рішення прийнято відповідачем на підставі акту перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності №000815 від 26.05.2007р.

Відповідно до змісту вказаного акту перевірки 26.05.2007р. під час перевірки складу в м.Новомосковську по вул. Радянській, 255Д, в якій здійснює діяльність  ПП «Рефідім», кладовщик Семенова А.І. провела розрахункову операцію без застосування реєстратора розрахункових операцій на загальну суму 5700,00 грн. шляхом реалізації 2500кг цукру (порушено п. 1, 2 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (далі Закону України №1776).

Суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування рішення  №/12149 від 12.06.2007р. є обґрунтованими і  підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із штатного розкладу ПП «Рефідім»від 03.01.2007р. посади кладовщика не передбачено. Відповідно до витягу із штатного розкладу ПП «Рефідім»станом на 26.05.2007р. –на дату спірної перевірки, штат підприємства складав  чотири особи: директор та  три менеджери.

Відповідно до наданих позивачем копій договорів оренди та актів прийому- передачі, за адресою, де була здійснена спірна перевірка, здійснюють діяльність три суб’єкти господарювання –ПП Бран І.В., ПП «Стратос»та ПП «Рефідім».

Відповідно до наданої позивачем копії наказу №40 від 13.06.2007р. ПП «Стратос»вбачається, що Семенова А.І. працює оператором фасувально-пакувального автомату на ПП «Стратос».

Позивач заперечує проти того, що Семенова А.І., є його працівником  і зазначає, що вона не мала права  виписувати накладну від імені ПП «Рефідім».

Крім того, як вбачається із пояснень, які надала Семенова А.І. під час перевірки, що є додатком   до акту перевірки №000815 від 26.05.07р., печатку ПП «Рефідім»вона поставила помилково, оскільки погано себе відчувала зв’язку із спекою на вулиці.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається    на   відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження обґрунтованості спірного рішення, а саме факту реалізації цукру саме ПП «Рефідім»,  відповідачем надано копію накладної №26 від 26.05.2007р.

Проте, суд не приймає вказану накладну у якості належного доказу здійснення ПП «Рефідім»спірної господарської операції з наступних підстав.

Частиною 4 ст.70 КАС України встановлено, що обставини, які  за  законом  повинні  бути  підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися  ніякими іншими  засобами  доказування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову  звітність в Україні»встановлено, що первинний документ - документ,  який  містить  відомості  про господарську операцію та підтверджує її здійснення;

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову                        звітність в Україні»підставою   для   бухгалтерського   обліку   господарських операцій  є  первинні  документи,  які  фіксують  факти здійснення господарських операцій.  Первинні документи повинні бути  складені під  час здійснення господарської операції,  а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: посади та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надана накладна не містить вказаних обов’язкових реквізитів первинного документу, а саме: посади та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та їх особисті підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції  що унеможливлює визнання його  доказом здійснення позивачем вказаної операції.

Крім того, вказана накладна не містить підпису особи, яка отримала вказаний цукор та номеру та дати довіреності, за якою діяла вказана особа.

Інших доказів, що підтверджують факт здійснення спірної операції продажу цукру саме ПП «Рефідім»відповідачем не надано.

Таким чином, відповідачем не доведено, що саме позивачем було здійснено порушення діючого законодавства, за яке до нього застосовані спірні санкції.

Крім того, щодо здіснення вказаної перевірки слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” вказані перевірки здійснюють органи державної податкової служби України шляхом  проведення  планових  або  позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Суд погоджується із твердженням відповідача щодо того, що поняття планових або позапланових  виїзних перевірок, визначених у п.1 ч.1  ст..11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», не поширюється на перевірки по дотриманню вимог Закону України  „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, оскільки вказані перевірки здійснюються відповідно до п. 2 ч. 1 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», де зазначено, що органи державної податкової служби у випадках,  в  межах компетенції та у порядку,  встановлених  законами  України,  мають  право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Проте, представниками відповідача не вказано закону, яким встановлено порядок проведення спірної перевірки.

Згідно ч. 4 ст. 16 вказаного Закону планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій,   здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та  органи  місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти  лише  на  підставі, в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

На момент здійснення спірної перевірки порядок здійснення планових або позапланових перевірок органами, уповноваженими законом  нараховувати або стягувати податки і збори (обов'язкові платежі) встановлювався ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні». Іншими законами України порядку проведення вказаних перевірок не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

На підставі викладеного, суд не приймає у якості належних доказів порушень позивачем діючого законодавства, копій документів, складених відповідачем у зв’язку із здійсненням вказаної перевірки, а саме:   акт №000815 від 26.05.2007р. перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб”єктами підприємницької діяльності та додатки до нього.

Позовні вимоги щодо скасування рішення Державної податкової     інспекції          у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська про застосування до ПП «Рефідім»штрафних  (фінансових) санкцій від 12.06.2007р.№/0/12148 у розмірі 20,65 грн. не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено факту прийняття відповідачем рішення саме із таким номером.

Щодо вимог позивача визнати недійсною накладну від 26.05.2007 року на суму 5700 грн. слід зазначити наступне.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги в цій частині тим, що підписана Семеною А.І. накладна є недійсною, бо вона підписана не посадовою особою підприємства і оформлена  з порушеннями діючого законодавства.

Статтею 17 КАС України визначено перелік спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів.

Вирішення спору щодо визнання недійсною накладної у розумінні ст. 17 КАС України не відноситья до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до п.1.ч.1 ст12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи  у  спорах,  що  виникають  при  укладанні, зміні, розірванні  і виконанні господарських договорів.

Отже, розгляд таких справ віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст.ст. 94, п.1.ч.1.ст.157, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська  №/0/12149 від 12.06.2007р. про застосування  штрафних (фінансових) санкцій.

В частині визнання недійсною накладної від 26.05.2007р. на суму 5700грн. закрити провадження у справі.

В решті позову відмовити.

Присудити судові витрати у сумі 1грн.70коп. з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Рефідім".

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                         М.П.Кожан

Дата складення постанови у повному обсязі  10.10.2007р.