ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.12.07р.

Справа № 3/417-07

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" в особі Дніпропетровських міських електричних мереж, м. Дніпропетровськ

до Приватного українського торгового підприємства "Савім", м. Дніпропетровськ

про стягнення 118 грн. 71 коп.

Суддя Юзіков С.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

позивача - Лутошкін І.О., юрисконсульт, дов. №506 від 10.11.2005р.

відповідача - Яцюта О.Я., дов. від 14.11.2007р.

Яцюта Я.Б., дов. від 19.12.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 118,71 грн. боргу за спожиту електроенергію.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи пропуском Позивачем строку позовної давності.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.09.1997р. ДАЕК "Дніпрообленерго", правонаступником якого є Позивач, та Відповідачем укладено Договір про постачання електричної енергії №177 на строк до 31.12.1998р. (далі Договір).

Відповідно до п.10.1 Договору, договір вважається автоматично продовженим, якщо за місяць до закінчення строку жодна зі сторін не заявить про його зміну чи розірвання.

На виконання умов Договору Позивач постачав електроенергію Відповідачеві, що підтверджується звітами Відповідача про показання приладів обліку електричної енергії.

Згідно з п.3.2 Договору, Споживач щомісячно до 5-10 числа зобов’язаний надавати Постачальнику звіти про показання приладів обліку електричної енергії, на підставі яких Постачальник здійснює нарахування за спожиту електроенергію.

Оплату за спожиту електричну енергію, відповідно до п. 3.3 Договору, Споживач зобов'язаний здійснити самостійно, шляхом перерахування грошових коштів Постачальнику в п’ятиденний строк після дати зазначеній в платіжному документі на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання.

Позивач наполягає, що всупереч п. 2.1 Договору, оплата за спожиту з 01.07.04р. до 30.08.04р. електроенергію здійснювалася Відповідачем несвоєчасно і не в повному обсязі, що призвело до утворення боргу в розмірі 118,71 грн., що підтверджується: Договором, заявкою на потужність та електроенергію, рахунками Позивача, реєстром поштової кореспонденції про направлення рахунків, реєстрами платіжних вимог-доручень, розрахунком стягуваної суми.

Оскільки, за даними Позивача, борг Відповідача виник протягом 2004р. і на момент набрання чинності ЦК України (2003р.) продовжували існувати правовідносини між сторонами, до спірних правовідносин суд застосовує ЦК України (2003р.).

У силу ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовну заяву в суд Позивач подав 28.09.2007р., тобто у строк, що перевищує три роки з моменту утворення боргу.

Відповідач у відзиві на позов заявив про застосування позовної давності.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 33, 34, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Судові витрати покласти на Позивача.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане 14.03.2008р.