СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.07                                                                                 Справа № 5/681

Господарський суд Луганської області у складі головуючого судді         Закропивного О.В., при секретарі Сумцовій С.В., за участю представників сторін:

від позивача – Кощеєва Ю.В. за дов. від 17.09.07. № 1-3/3д-129;

від відповідача – не прибув;

розглянувши матеріали справи за позовом:

Державного підприємства "Ровенькиантрацит", м. Ровеньки Луганської області

до Малого приватного підприємства "Вікта", м. Стаханов Луганської області

про стягнення  3245 грн. 00 коп., –

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми несплаченої провізної плати у розмірі 3245,00 грн.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Луганської області справу передано на розгляд судді Закропивному О.В.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач вимоги суду не виконав, участі свого представника в засіданні суду жодного разу не забезпечив, відзиву на позов не подав, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача та оцінивши надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані з наступних підстав.

На підставі Наказу Мінпаливенерго України від 31 березня 2003р. № 158 Державна Холдингова компанія „Ровенькиантрацит" реорганізована шляхом злиття, на її базі створено Державне підприємство „Ровенькиантрацит", що є правонаступником Державної Холдингової компанії „Ровенькиантрацит", про що зазначено у п.3.3 Статуту Державного підприємства „Ровенькиантрацит".

З січня 2002 року між Державною Холдинговою компанією "Ровенькиантрацит" (далі „Позивач") та Малим приватним підприємством „Віїста" (далі „Відповідач") було укладено договір поставки вугільної продукції № 33 . Згідно з укладеним договором Державною Холдинговою компанією "Ровенькиантрацит" у березні 2003 р. відвантажено 2 вагона вугілля загальною вагою 138,00 тон. Вартість провізної плати (з.д. тариф) склала 3942,00 грн. за 2 вагона. Відповідачем оплата вартості провізної плати не здійснювалась. Сума боргу зменшувалась при проведенні заліків зустрічних однорідних вимог. Так, проведено залік зустрічних вимог у червні 2003 р. на суму 697,00 грн. Станом на 1 жовтня 2007 р. не сплачено за з. д. тариф - 3245,00 грн. Розрахунок суми позову додається.

Факт існування заборгованості підтверджується пакетом первісних документів, а саме: посвідченнями якості вугілля, платіжними вимогами -дорученнями, переліками відправки вугілля зі станції.

З боку позивача зобов'язання по поставці вугілля були виконані. З свого боку, відповідач згідно пунктів 1.1 та 4.1 Договору зобов'язався сплатити за вугілля та витрати, пов'язані з постачанням вугілля до станції призначення. Натомість зобов'язання по сплаті вартості провізної плати виконані відповідачем не в повному обсязі.

Відповідно до умов Договору, строк оплати вартості провізної плати не визначено . Відносини між сторонами мали початок в 2002 р. під час дії Цивільного кодексу Української РСР ( прийнятого 18 липня 1963 р. та проваджений у дію з 1 січня 1964 р. ) і згідно із п. 4 прикінцевих та перехідних положень до ЦК України (прийнятого 16 січня 2003р. та проваджений у дію з 1 січня 2004р.) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються, до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання зобов'язання не встановлено чи визначено моментом пред'явлення вимоги , кредитор вправі вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов'язання в семиденний термін з дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не визначено договором чи актами громадянського стану. З ціллю досудового врегулювання спору відповідачеві було надіслано претензії з вимогами про відшкодування витрат по сплаті залізничного тарифу: № 73-юр від 17.04.2004р., 38-юр від 09.01.2007р., № 104-юр від 04.04.2007р. Відправлення претензій підтверджується списком рекомендаційних листів та фіскальними чеками про їх відправлення.

В семиденний термін, передбачений ст. 530 ЦК України оплати від відповідача не надійшло. Відповідей на претензії від відповідача не отримано.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В добровільному порядку вимоги позивача відповідачем не виконані. Враховуючи на викладене позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача покладаються витрати по сплаті держмита в сумі 102 грн. та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського  процесуального кодексу України суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства "Вікта" м. Стаханов, вул. Макарова, 23, код 13384054  на користь Державного підприємства "Ровенькиантрацит" м. Ровеньки Луганської області, вул. Комуністична, 6, і.к. 32320704 борг у сумі 3245,00 грн., держмито у сумі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн., видати наказ.

Рішення підписане 25.12.07.

Суддя                                                                      О.В. Закропивний

Помічник судді                                                            С. А. Кулешова