ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"13" березня 2007 р.
Справа № 11/613/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Ходикін М.М. (довіреність № 09/74 від 15.01.2007 року)

від відповідача: Гриненко Т.В. (довіреність № 62 від 09.01.2007 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Миколаївська теплоелектроцентраль”

на рішення господарського суду Миколаївської області від „25” січня 2007 року

по справі № 11/613/06

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Миколаївська тепло-електроцентраль” м. Миколаїв

до Комунального підприємства Миколаївської міської ради „Миколаївелектротранс”, м. Миколаїв

про стягнення 14 192,99 грн.

В С Т А Н О В И В :

17.11.2006 року Відкрите акціонерне товариство „Миколаївська тепло-електроцентраль” (далі по тексту –позивач) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства Миколаївської міської ради „Миколаївелектротранс” (далі по тексту – відповідач) боргу в зв'язку з невиконанням рішення суду в розмірі 14 192,99 грн., з яких 153,16 грн. –основний борг, 2 394,81 грн. –інфляційні, 1 688,52 грн. –3 % річних, 9 956,50 грн. –пеня.

15.01.2007 року Відкрите акціонерне товариство „Миколаївська тепло-електроцентраль” надало до господарського суду Миколаївської області уточнення позовних вимог, згідно з якими збільшило суму позовних вимог до 21 837,78 грн., з яких 153,16 грн. –основний борг, 7 676,70 грн. –інфляційні, 2 042,96 грн. –3 % річних, 11 964,96 грн. пеня.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 25.01.2007 року (суддя Василяка К.Л.) позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Миколаївська теплоелектроцентраль” задоволені частково. Стягнуто з Комунального підприємства Миколаївської міської ради „Миколаївелектротранс” на користь позивача 7 676,70 грн. –збитків від інфляції, 2 042,96 грн. –3 % річних, 97,19 грн. державного мита та 80,80 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. В частині стягнення 153,16 грн. –основного боргу, провадження у справі припинено в зв'язку з наданими суду доказами про його погашення. В решті позову щодо стягнення пені у розмірі 11 964,96 грн. –відмовлено, в зв'язку з тим, що рішенням господарського суду Миколаївської області по справі № 4/210/06 від 22.06.2006 року між цими ж сторонами з відповідача вже було стягнуто пеню за порушення грошового зобов’язання, що витікало з умов спірного договору.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 11 964,96 грн. та прийняти в цій частині нове, яким позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 11 964,96 грн. задовольнити. Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам і виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону, а також порушив та невірно застосував норми процесуального та матеріального права, а саме приписи Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та Конституції України.

Крім того, 06.03.2007 року ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом заборони КП ММР „Миколаївелектротранс” вчиняти будь-які дії щодо відкриття нових рахунків в установах банку. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що відповідач постійно відкриває нові рахунки в різних установах банку, чим, в порушення норм чинного законодавства, ухиляється від виконання судового рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2007 року в порядку статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, заборонено Комунальному підприємству Миколаївської міської ради „Миколаївелектротранс” вчиняти будь-які дії щодо відкриття нових рахунків в установах банку.

В судовому засіданні 13.03.2007 року представником відповідача надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2000 року між КП ММР „Миколаїв-електротранс” (Споживач) та ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” (Енергопостачальна організація) укладено договір № 2081 про постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого Енергопостачальна організація взяла на себе зобов'язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (10-14). Відповідно до пунктів 10.1, 10.4 Договору, він набуває чинності з дня його підписання, діє до 01.09.2001 року та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. В матеріалах справи відсутні будь-які заяви сторін про припинення дії договору, а тому він станом на дату розгляду справи у суді є дійсним та обов’язковим для виконання сторонами.

В зв'язку з тим, що за договором № 2081 від 01.09.2000 року ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” свої зобов'язання щодо поставки теплової енергії виконало в повному обсязі, а КП ММР „Миколаївелектротранс”, в свою чергу, зобов'язання щодо оплати отриманої теплової енергії виконало частково, Енергопостачальна організація звернулася до місцевого господарського суду з позовом про стягнення зі Споживача заборгованості за період з лютого 2003 року по березень 2006 року за вказаним договором.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.06.2006 року по справі 4/210/06 позов ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” задоволений частково, стягнуто на його користь з КП ММР „Миколаївелектротранс” 99 630,53 грн. –основного боргу, 18 102,27 грн. –збитків від інфляції, 4 976,63 грн. –3 % річних, 12 221,65 грн. – пені, 1 349,31 грн. державного мита та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. На виконання даного рішення, господарським судом Миколаївської області 03.07.2006 року видано відповідний наказ (а.с.22-23).

26.07.2006 року ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” звернулося до Державної виконавчої служби Заводського району м. Миколаєва з заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Миколаївської області № 4/210/06 від 03.07.2006 року про стягнення з КП ММР „Миколаївелектротранс” на користь ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” 134 931,08 грн. (а.с.24).

03.08.2006 року головним державним виконавцем Державної виконавчої служби Заводського району м. Миколаєва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Миколаївської області № 4/210/06 від 03.07.2006 року про стягнення з КП ММР „Миколаївелектротранс” на користь ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” 134 931,08 грн. (а.с.25).

08.09.2006 року ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” звернулося до КП ММР „Миколаївелектротранс” з претензією № 09/2150, згідно з якою просило останнього перерахувати на користь ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” 153,16 грн. –основного боргу, 2 394,81 грн. –збитків від інфляції, 1 254,81 грн. –3 % річних, 7 498,81 грн. –пені. Такі вимоги позивача обґрунтовані тим, що рішення господарського суду Миколаївської області від 22.06.2006 року по справі 4/210/06 не виконано, сума боргу не погашена та станом на 01.09.2006 року заборгованість за договором № 2081 від 01.09.2000 року збільшилася, а тому і підлягає стягненню (а.с.20).

Оскільки вищезазначена претензія відповідачем не задоволена та заборгованість за договором № 2081 від 01.09.2000 року погашена не була, позивач звернувся до місцевого господарського суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” та вважає, що доводи та вимоги позивача, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Пункт 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України від 01.01.2004 року передбачає, що положення цього кодексу застосовуються до відносин, що продовжують існувати після набрання ним чинності, в зв'язку з чим, на підставі умов договору № 2081 від 01.09.2000 року та того, що відносини за цим договором продовжують діяти, слід застосовувати Цивільний кодекс України.

Згідно із пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення.

На підставі вище зазначених фактів, норм чинного законодавства та умов договору відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі оплатив отриману від позивача в квітні 2006 року теплову енергію, в зв’язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 153,16 грн., на яку нараховані 7 676,70 грн. –інфляційні, 2 042,96 грн. –3 % річних, 11 964,96 грн. пеня.

Оскільки відповідачем надано в місцевому господарському суді належним чином завірену копію платіжного доручення від 17.01.2007 року, згідно якого позивачу перераховано суму боргу –153,16 грн., судом вірно припинено провадження у справі на підставі пункту 11 статті 80 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення основного боргу в розмірі 153,16 грн.

Між тим, судова колегія погоджується висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 7.2.3 договору № 2081 від 01.09.2000 року, Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію –повинен сплатити пеню в розмірі 0,5 % належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня.

Таким чином, пеня по договору № 2081 від 01.09.2000 року повинна розраховуватись не як нова з квітня 2006 року, а з березня 2003 року, яку вже було стягнуто рішенням господарського суду Миколаївської області по справі 4/210/06 від 22.06.2006 року, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області від 25.01.2007 року по справі № 11/613/06 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 99, 101-105  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 25.01.2007 року по справі № 11/613/06 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Миколаївська теплоелектроцентраль” без задоволення.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                                       С.І. Колоколов

Суддя                                                                                          Г.П. Разюк

Суддя                                                                                               М.С. Петров