СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.11.07                                                                                 Справа № 12/445н-ад.

Колегія суддів у складі: Палей О.С. - головуючий, суддів Рябцевої О.В. та

Мінської Т.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства "Шахта ім.Сергія Мироновича Кірова", м.Кіровськ

до Стахановської об"єднаної державної податкової інспекції, м.Стаханов

про часткове скасування податкового повідомлення-рішення

Представники сторін:

від позивача- Борисов Д.Г., інж. від. марк. за дов№1 від 030107, представник –

Старосельцева І.О. - заст. гол. бух. дов№ 855 від 28.09.07.;

від відповідача - Зайцев М.М., гол. держ. інсп. юр. від. за дов№19 від

14.05.07.,представник -  Носонова С.Є. гол держ. под. ревіз.-

інсп.; дов№ 41 від 19.10.07.

Суть спору : заявлено вимогу про часткове скасування податкового повідомлення рішення Стахановської ОДПІ від 18.04.07 № /0 в частині визначення податкового зобов"язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 36758,61 грн. в тому числі 12252 грн. 87 коп. основного платежу та 24505 грн. 74 коп. штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

Посадовими особами Стахановської ОДПІ протягом 27.03.2007р.-06.04.2007р. було проведено планову перевірку на підприємстві позивача за результатами якої складено довідку від 11.04.2007р. № 3/17-26497363 "Про результати виїзної планової перевірки правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб Державного підприємства "Шахта імені Сергія Мироновича Кірова" за період з 01.04.2006р. по 31.12.2006р.

За наслідками перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення від 18.04.2007р. № /0 на суму 69233,67 грн. в т.ч. 23077 грн. 89 коп. основного платежу та 46155,78 грн. штрафних (фінансових) санкцій, яке позивачем оскаржується частково в сумі 36758 грн. 61 коп.

За результатами перевірки податковим органом встановлено неутримання податку з виплаченого доходу суб"єкту підприємницької діяльності Наталухі А.М. за надані ним згідно договору транспортні послуги у загальній сумі 82000  грн.

На обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що договір про надання транспортних послуг замовнику ДП "Шахта ім. С.М. Кірова" укладено з виконавцем - приватним підприємцем Наталухою О.М. До договору додана копія Свідоцтва се рії ВОО №133734, видане Виконкомом Кіровської міської ради про реєстрацію Наталухи О.М. як суб'єкта підприємницької діяльності, дата державної реєстрації -05.05.1995р. До договору додано також копію ліцензії Наталухі О.М. на надання послуг з перевезення пасажирів і ван тажів автомобільним транспортом загального користування, видану Міністерством транспорту та зв'язку України 01.02.2005р.

Договір укладено у письмовій формі та у відповідності до вимог цивільного законодавства між двома суб'єктами господарської діяльності. Суб'єкт підприємницької діяльності Наталуха О.М. за зазначеним договором, укладеним з Державним підприємством "Шахта імені Сергія Мироновича Кірова" надає транспортні послуги з використанням власного автотранспорту, та саме ПП Наталуха О.М. отримує усі вигоди та несе усі ризики, пов'язані з виконанням робіт.

Розрахунки за транспортні послуги здійснювалися шляхом перерахування коштів на розрахун ковий банківський рахунок, відкритий на ім'я приватного підприємця Наталухи О.М., що також підтверджує виплату саме підприємницьких доходів ПП Наталухі О.М.

До того ж, у відповідності з Ліцензійними вимогами провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального ко ристування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі), затверджени ми Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва та Міністерства транспорту України від 18 грудня 2003 р. N 136/985, фізична особа для отри мання ліцензії має підтвердити підприємницький статус, тобто надати копію Свідоцтва про ре єстрацію у якості суб'єкта підприємницької діяльності.

А отже, Наталуха О.М. не міг надавати транспортні послуги як фізична особа, тільки як приватний підприємець, тобто від ДП "Шахта ім. С.М. Кірова" він отримував доходи, пов'язані з під приємницькою діяльністю та мав самостійно вести облік, розраховувати та сплачувати податок з доходів шляхом складання Декларації з податку на доходи у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

Відповідач відзивом № 14713/10 від 12.09.07 проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що:

- суб"єкту підприємницької діяльності Наталухі О.М. видано свідоцтво про сплату єдиного податку від 23.12.2005р. серії Г №109559, в якому зазначено єдиний вид підприємницької діяльності згідно заяви –"роздрібна торгівля продуктами харчування";

- з огляду на приписи п.п. 9,12.2 п. 9.12. ст.9, 22.10 ст. 22,8,1.1. п.8.1. ст.8 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", як що суб"єкт підприємницької діяльності, який вибрав спрощену систему оподаткування обліку та звітності, одержує протягом звітного року доходи інші, ніж зазначені у свідоцтві про сплату єдиного податку, то такі доходи протягом року підлягають  оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб  на загальних підставах;

- у даному випадку податковим агентом виступає ДП "Шахта ім.С.М.Кірова", яка повинна була утримати податок з виплаченого Наталухі О.М. за цивільно-правовим договором доходу;

- постановами Кіровського міського суду Луганської області від 15.06.2007р. та від 15.08.2007р. про притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб позивача за порушення правил ведення податкового обліку внаслідок чого занижені ряд податків до сплати, вже підтверджений факт порушення податкового законодавства.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності доводи сторін, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22 травня 2003 року № 889-ІУ (далі за текстом –Закон).

Пунктом 22.10 статті 22 Закону зазначено, що Декрет Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян" тратив чинність, крім розділу ІУ у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю (далі –Декрет), який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 Закону та діє до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб –суб"єктів підприємницької діяльності.

Господарським кодексом України визначено сутність підприємництва і принципи його здійснення, гарантовані рівні права та рівні можливості, незалежно від обраних організаційних форм підприємницької діяльності. Так, згідно із статтею 42 зазначеного кодексу, підприємництво –це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб"єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підпунктом 9.12.1 пункту 9.12. статті 9 Закону встановлено, що оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту. До спеціального законодавства належить спеціальна  (спрощена)  система оподаткування згідно з Указом Президента України від 03.07.1998р. № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб"єктів малого підприємництва"  та звичайна/загальна система оподаткування згідно з розділом IV Декрету .

Відповідно до статті 2 Указу дохід, отриманий від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включається до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань платника єдиного податку. Згідно із статтею 6 Указу платник єдиного податку не є платником "податку на доходи фізичних осіб" саме від здійснення того виду підприємницької діяльності, дохід від якої обкладається єдиним податком.

Статтею 14 Декрету встановлено, що доходи громадянина, одержані від здійснення підприємницької діяльності, що оподатковуються фіксованим податком, не включаються до складу його сукупного оподатковуваного доходу. Якщо платник фіксованого податку протягом календарного року має інші будь-які доходи (крім тих, що обкладаються фіксованим податком), вони оподатковуються в загальному порядку.

Відповідно до підпункту 4.3.25 пункту 4.3 статті 4 Закону до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включається дохід (прибуток), одержаний самозайнятою особою від здійснення нею підприємницької або незалежної професійної діяльності, якщо така особа обрала спеціальну (спрощену) систему оподаткування такого доходу (прибутку) відповідно до закону.

Доводи податкового органу в частині того, що лише отриманий  Наталухою О.В. дохід від здійснення підприємницької діяльності з роздрібної торгівлі продуктами харчування не повинен враховуватися у складі сукупного оподатковуваного доходу, оскільки він має свідоцтво зі сплати єдиного податку є вірними, такими, що  грунтуються на вимогах закону та не заперечуються ні судом, ні позивачем.

Втім, висновок відповідача, що виплачений позивачем Наталухі О.М. дохід від надання ним транспортних послуг автоматично підпадає під визначення "інших доходів" у підпункті 9,12.2 пункті 9.12. ст.9 Закону є помилковим.

Зазначений підпункт слід застосовувати у системному зв"язку з нормами Закону, зокрема ст. 1 п.1.8 щодо визначення "найманої особи".

Правові норми підпункту 19.12.2 п.9.12 ст.9 Закону встановлюють вимоги щодо оподаткування саме "інших доходів" фізичних осіб –підприємців (інші доходи, ніж визначені у  п.п.9.12.1 цього пункту), тобто доходів, отриманих суб"єктом підприємницької діяльності не в межах здійснення саме підприємницької діяльності, та специфіка отримання яких не покладає  на підприємців ризики, пов"язані із наданням послуг (виконанням робіт) на користь інших осіб – замовників послуг (робіт).

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що договір про надання послуг замовнику ДП "Шахта ім. С.М.Кірова" укладено з виконавцем-приватним підприємцем Наталухою О.М. у письмовій формі та у відповідності до вимог цивільного законодавства. СПД Наталуха О.М. надає транспортні послуги з використанням власного транспорту та, відповідно, отримує усі вимоги та несе усі ризики, пов"язані з виконанням робіт, а відтак, виплату доходів Наталухі О.М. не можна прирівнювати до виплати заробітної плати, згідно п.п. 1.8. ст.1 Закону, або до "інших доходів", у розумінні п.п. 9,12.1, п.9.12.2, п.9.12 ст.9 Закону.

Відповідач не довів суду правомірність визначення підприємства позивача у спірних правовідносинах "податковим агентом", втім, податковий орган не позбавлений можливості обчислити та утримати безпосередньо у суб"єкта підприємницької діяльності податок з виплаченого доходу в порядку, передбаченому п."б" п.1 ст.14 Декрету "Про прибутковий податок з громадян", тобто на підставі декларацій,  поданих громадянами про очікуваний (оціночний) у поточному році доход або про фактично одержані у звітному календарному році доходи та інших відомостей, про доходи громадян, визначених у розділі ІУ Декрету.

Суд відхиляє посилання відповідача на ст. 72 КАС України стосовно винесених  Кіровським міським судом постанов про адміністративні стягнення, оскільки в межах притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності не встановлюються жодні факти та обставини, що досліджуються судом в межах суто податкового спору, стороною якого виступає юридична особа, до якої й застосовано відповідальність.

У зв"язку з відсутністю підстав для донарахування основного платежу з податку з доходів фізичних осіб в сумі 12252 грн. 87 коп., відсутні й підстави для нарахування штрафних санкцій в сумі 24505 грн. 74 коп., як це передбачено п.п. 17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ,

У зв"язку з викладеним, суд задовольняє позов у повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України  суд присуджує позивачеві з державного бюджету України судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення, з повідомленням сторін, що повний текст постанови буде виготовлений 30.11.2007р.

Керуючись ст.ст.94,160,163,167,186 КАС України, суд

постановив:

1.  Позов задовольнити

2. Скасувати податкове повідомлення рішення Стахановської ОДПІ форми "р" від 18.04.2007р. № /0 в частині визначення ДП "Шахта імені Сергія

Мироновича Кірова" податкового зобов"язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 36758 грн. 61 коп. в тому числі 12252 грн. 87 коп. основного платежу та 24505 грн. 74 коп . штрафних (фінансових) санкцій.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства "Шахта ім. Сергія Мироновича Кірова"  93800, м.Кіровськ, вул. Погуляєва,2, Луганська область, судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви

про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено в повному обсязі і підписано  30.11.2007р.

Судді                                                                     О.С. Палей

О.В.Рябцева

Т.М.Мінська