ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

17.01.07р.

Справа № А32/482-06

За позовом:  Відкритого акціонерного товариства «Дніпроважмаш», м. Дніпропетровськ

До :Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності , м. Дніпропетровськ

Про : скасування рішення

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Кононов Д.О. ( дов.№ 69-02 /50  від 15.09.05 р. ) ;

Від відповідача: Романова І.М. ( дов.№ 07-04/6143 від 22.11.06 р.) ,Синівська О.О.  ( дов.   № 07-08/21 від 10.01.07 р. )

С У Т Ь   С П О Р У:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування Рішення виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності  від 09.06.2006 №138 про застосування та зарахування до бюджету Фонду ,відображення у звіті сум штрафних санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, в частині нарахування страхових внесків на суму 3 121,87 грн. та штрафу у розмірі 84 711,79 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини: фізичним особам ,які працюють на підприємстві позивача згідно договорів про виконання робіт, здійснюється не оплата праці працівників, як це зазначено відповідачем в акті перевірки, а сплачується ціна роботи, як це зазначено у п.2.1. цих договорів; а тому висновки відповідача, викладені в акті перевірки щодо заниження позивачем фонду оплати праці на суму 84 711,79 грн.; покладені в основу оспорюваного рішення про донарахування страхових внесків на суму 3 121.87 грн. та накладення штрафу у розмірі 84 711,79 грн.; не відповідають дійсності; а тому ( на думку позивача ) оспорюване ним рішення суперечить чинному законодавству України  та підлягає скасуванню .

Відповідач позовні вимоги не визнав з наступних підстав: рішення виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 09.06.2006 №138 за результатами перевірки Відкритого акціонерного товариства «Дніпроважмаш»було винесено на підставі акту перевірки  від 30 травня 2006р. Для перевірки були пред’явлені наступні трудові угоди: Якушина Л.А. - договір № 68/65 від 04.04.2005р.; Макаренко, З.В. - договір № 68/64 від 18.04.2005р.; Шевцова Г.К. - договір № 68/67 від 04.04.2005р.; Жарова Л.А. - договір № 68/66 від 04.04.2006р.; Галігузова В.А. - договір № 68/21 від 18.03.2005р.; Грачова Н.Є. - договір № 68/44 від 01.04.2005р.; Мороз О.А. - договір № 68/48 від 04.04.2006р.; Проценко П.Я. - договір № 68/10 від 10.03.2005р.; Веремейчик Н.О. -  договір № 68/30 від 01.04.2005р.; Малаш О.І. - договір без № від 04.04.2005р.; Сагайдак П.П. - договір без № від 10.03.2005р.; Стадніченко В.А. - договір без №  від 10.03.2005р.; Іванов О.Н. - договір № 68/60 від 01.04.2005р.; Іванов Ю.М.- договір № 68/59 від 01.04.2005р.; Іванов А.Ю. - договір № 68/61 від 01.04.2005р.; Шихалеев С.О.-  договір № 68/62 від 01.04.2005р. Загальна сума оплати праці по даним договорам становить   84 711,79 грн.

В ході перевірки було встановлено порушення п. 2.2 статті 27 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»від 18.01.2001 р. №2240  (надалі - Закон №2240 та статтю 1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування»від 11.01.2001 р. №2213, а саме, заниження фонду оплати праці на суму 84 711,79 грн. Донараховано страхових внесків у сумі 3121,79 грн. в т.ч.:  2,9% - 2456,64 грн., 0,5% -  181,86 грн., 1,0% -   483,37 грн.

Згідно з ст. 1. Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування»від 11.01.2001 р. №2213 установлено розміри внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням: для роботодавців - 2,9 відсотка суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні і компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб; 0,5 відсотка - для найманих працівників, заробітна плата яких нижча прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи;  1,0 відсотка - для найманих працівників, заробітна плата яких вища прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи .

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Враховуючи викладене, договори , укладені позивачем з фізичними особами , мають ознаки трудового характеру. Так  в укладених договорах зазначено, що предметом договору є процес праці, а не її кінцевий результат (виконання роботи певного виду; підприємство забезпечує виконавця всім необхідним для виконання роботи, передбаченої договорами; визначений строк дії договорів; зазначена матеріальна відповідальність виконавця та відсутність ознак підприємницького ризику; праця за договором є юридично несамостійною, а здійснюється в межах діяльності Позивача; систематичність виконання трудової функції на  підприємстві, отримання винагороди за виконану роботи, яка нараховується відповідно фактично відпрацьованого часу; зобов’язання працівника, відповідно до умов договору, носить особистий характер, їх виконання не можливо передоручати іншій особі). Таким чином, укладені угоди за правовою природою є трудовими договорами, а позивач штучно намагався придати трудовим угодам характер цивільно-правових. Для визначення відповідності вимогам трудового чи цивільного законодавства зазначених трудових угод укладених між підприємством та фізичною особою на звернення обласного відділення Фонду від 28.11.2005 р. №01-23/137 Територіальна державна інспекція праці у Дніпропетровській області проінформувала, що коли у цивільно-правової угоді передбачається хоча б один елемент трудового договору суди визначають такі відносини як трудові, а в даних  угодах містяться елементи трудового договору ( лист від 29.11.2005 р. № 3690 ).У відповідності до п. 15.14 Інструкції № 38, директором виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду - Хорошиловим М.М., прийнято Рішення від 09.06.2006 р. № 138 про застосування та зарахування до бюджету Фонду, відображення у звіті сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, за яким позивач повинен був сплатити суму штрафних санкцій в розмірі 90750,80грн. (з них: донараховано страхових внесків –3 121,87 грн., штраф –84 711,79 грн.) в десятиденний строк від дня його отримання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

За результатами перевірки Відкритого акціонерного товариства «Дніпроважмаш»працівниками виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було складено Акт перевірки від 30.05.06 р. Для перевірки позивачем були пред’явлені наступні трудові угоди, на підставі яких фізичним особам, які працюють на підприємстві позивача, сплачувалась ( за твердженням позивача ) не заробітна плата, а ціна роботи: Якушина Л.А. - договір № 68/65 від 04.04.2005р.; Макаренко, З.В. - договір № 68/64 від 18.04.2005р.; Шевцова Г.К. - договір № 68/67 від 04.04.2005р.; Жарова Л.А. - договір № 68/66 від 04.04.2006р.; Галігузова В.А. - договір № 68/21 від 18.03.2005р.; Грачова Н.Є. - договір № 68/44 від 01.04.2005р.;                  Мороз О.А. - договір № 68/48 від 04.04.2006р.; Проценко П.Я. - договір № 68/10 від 10.03.2005р.; Веремейчик Н.О. -  договір № 68/30 від 01.04.2005р.; Малаш О.І. - договір без № від 04.04.2005р.; Сагайдак П.П. - договір без № від 10.03.2005р.; Стадніченко В.А. - договір без №  від 10.03.2005р.; Іванов О.Н. - договір № 68/60 від 01.04.2005р.; Іванов Ю.М.- договір № 68/59 від 01.04.2005р.; Іванов А.Ю. - договір № 68/61 від 01.04.2005р.; Шихалеев С.О.-  договір № 68/62 від 01.04.2005р. Загальна сума виплачених товариством на користь вищезазначених осіб грошових коштів  по даним договорам становить   84 711,79 грн.  В ході перевірки відповідачем було встановлено порушення п. 2.2 статті 27 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»від 18.01.2001 р. №2240  та статтю 1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування»від 11.01.2001 р. №2213, а саме, заниження фонду оплати праці на суму  84 711,79 грн. Донараховано страхових внесків у сумі 3121,79 грн. в т.ч.:  2,9% - 2456,64 грн., 0,5% -  181,86 грн., 1,0% -   483,37 грн. На підставі цього Акту відповідачем було прийняте осопрюване позивачем рішення від 09.06.2006 р. №138 .

Причиною виникнення спору є наступні питання: чи повинні відноситися виплачені позивачем на користь вищезазначених фізичних осіб грошові кошти  згідно вищезазначених  договорів в загальному розмірі 84 711,79 грн., до фонду оплати              праці; та відповідно –чи правомірно позивач ( у зв’язку із не віднесенням цих грошових коштів до фонду оплати праці )  не нарахував та не сплатив на суму цих грошових коштів страхові внески на соціальне страхування.

Правові,    організаційні    та    фінансові    основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на   випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за   нею, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»; відповідно до приписів якого: загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, підлягають: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах; члени колективних підприємств, сільськогосподарських та інших виробничих кооперативів. Громадяни України, які працюють за межами території України і не застраховані в системі соціального страхування країни, в якій вони перебувають, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Особи, які забезпечують себе роботою самостійно (особи, які  займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до  цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до діючого законодавства. Особам, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, видається свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яке є єдиним для всіх видів страхування. Порядок видачі та зразок свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування затверджуються Кабінетом Міністрів України ( ст.6); розмір  страхових  внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, щорічно за поданням Кабінету Міністрів України встановлюється Верховною Радою України відповідно для роботодавців і застрахованих осіб у відсотках: для роботодавців - до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб; для найманих працівників - до сум оплати праці, які включають основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб; для застрахованих осіб, зазначених у частинах другій і третій статті 6 цього Закону, - до сум оподатковуваного доходу (прибутку). Страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, нараховуються в межах граничної суми заробітної плати (доходу), що встановлюється Кабінетом Міністрів України та є розрахунковою величиною при обчисленні допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах ( ст.21 ) ;страхувальник зобов'язаний (поміж-іншим )  нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески; вести  облік   коштів   загальнообов'язкового   державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, і своєчасно надавати органам Фонду встановлену звітність щодо цих коштів;  вести облік заробітної плати застрахованої особи та зберігати ці дані протягом строку, встановленого законодавством ( ст.27 ); страхувальник  -  роботодавець  несе  відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів. У разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальником або неповної їх сплати страхувальник сплачує суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню .За несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків на нього накладається штраф у розмірі 50 відсотків суми належних до сплати страхових внесків за весь період, який минув з дня, коли страхувальника було взято на облік.  За неповну сплату страхових внесків на страхувальника накладається штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, а в разі повторного порушення - у трикратному розмірі зазначеної суми. Право застосовування фінансових санкцій, передбачених цією статтею, мають керівники виконавчої дирекції Фонду та його відділень, їх заступники ( ст.30 ); при обчисленні середньої  заробітної  плати  (доходу)  для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, відповідно до статті 21 цього Закону ( ст.53 ) .

Розміри внесків на  загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлені Законом України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового                 державного соціального страхування», відповідно до приписів якого : розмір внесків у   зв'язку  з  тимчасовою   втратою  працездатності  та витратами, зумовленими народженням та похованням становить :   для роботодавців - 2,9 відсотка суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні і компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", та підлягають  обкладанню  податком  з доходів фізичних осіб; для  найманих працівників - від суми оплати праці, що включає основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб:  0,25 відсотка - для найманих працівників - інвалідів, які працюють на підприємствах і в організаціях УТОГ і УТОС;  0,5 відсотка - для найманих працівників, заробітна плата яких нижча прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи;  1,0 відсотка - для найманих працівників, заробітна плата яких вища прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи  (  ст.1 )

За твердженням позивача; особи, з якими Відкрите акціонерне товариство «Дніпроважмаш»уклало вищезазначені договори , та вплатило грошові кошти відповідно до умов таких договорів ; повинні самостійно обраховувати та сплачувати страхові  внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням ; оскільки ці особи не є працівниками товариства та вони забезпечують себе роботою самостійно (  займаються підприємницькою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності ) ; а тому Відкрите акціонерне товариство «Дніпроважмаш»не повинне відносити виплати , здійснені на користь таких осіб на підставі вищезазначених договорів , ло фонду оплати праці , та відповідно не повинно нараховувати та сплачувати з цих сум сплачувати страхові  внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням .

Але ці твердження суд вважає не доведеними доказами ,які були надані позивачем під час розгляду справи .Відповідно до ст. 21 КЗпП України : трудовий договір –це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Цивільно-правовий договір –це угода між громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ст. 837 Цивільного кодексу України). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Здійснюючи аналіз  договорів, наданих позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, суд дійшов до висновку, що ці договори  мають ознаки не цивільно-правових               угод , а трудових договорів ( контрактів ); виплачені за ними грошові кошти на користь фізичних осіб слід відносити до фонду оплати праці; а тому саме ВАТ «Дніпроважмаш»                 ( роботодавця ) , а не фізичних осіб , слід вважати належним страхувальником  та саме він , а не фізичні особи. несе  відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, а також за порушення порядку використання страхових коштів.

Враховуючи вищезазначене ,суд не знаходить достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог ВАТ «Дніпроважмаш»та для скасування оспорюваного позивачем рішення.

На підставі вищезазначеного ,керуючись вимогами ст.ст. 159-163 КАСУ, господарський  суд ,-

ПОСТАНОВИВ :

1. В задоволенні  адміністративного позову відмовити  в повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача .

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, установлених вимогами ст.254 КАСУ ; та може бути оскаржена відповідно до вимог розділу ІV КАСУ .

Суддя                                                                                                                     О.Ю.Васильєв