ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"22" травня 2007 р. Справа № А18/170-07

м. Київ, вул. Комінтерну, 16

(зал судових засідань № 205)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді А.Ю. Кошика при секретарі Кантарія Д.Ю. розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції

до Білоцерківської міської організації роботодавців

за участю третьої особи Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради

про скасування (припинення) державної реєстрації

За участю представників:

Позивач - Ткаченко Т.О.

Відповідач - не з"явився

третя особа - не з"явився

Суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції (далі –позивач) до Білоцерківської міської організації роботодавців (далі - відповідач) про скасування державної реєстрації (припинення юридичної особи).

Провадження у справі було відкрите відповідно до ухвали від 23.04.2007 року за правилами Кодексу адміністративного судочинства України та призначено справу до розгляду на 22.05.2007 року.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами п.17 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991 року та п. 2 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»від 15.05.2003 року. Представник позивача в позовній заяві та усних поясненнях, наданих у судовому засіданні в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на Закон України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990 року, ч. 15 ст. 58, ст. 59 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року, в зв’язку з тим, що відповідач не подає до державної податкової служби податкових декларацій та документів фінансової звітності згідно з законодавством.

Відповідно до ухвали від 23.04.2007 року про відкриття провадження у справі, до участі у справі за ініціативою господарського суду було залучено в якості 3-ї особи Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради.

Третя особа –Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради в судове засідання не з’явилась, витребувані судом документи не надала.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання ухвалою суду та повісткою від 23.04.2007 року, надісланими йому на адресу, зазначену в позовній заяві та в свідоцтві про державну реєстрацію, в судове засідання 22.05.2007 року не з’явився, вимоги ухвали суду не виконав, відзив на позов не надав.

За таких обставин, господарський суд відповідно до ст. 128 КАС України вважає за можливе розглянути справи за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, та без участі представників відповідача та третьої особи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Білоцерківська міська організація роботодавців, зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради 05.12.2002 року за №213.

Як платник податків та зборів, був зареєстрований Білоцерківською об’єднаною державною податковою інспекцією 13.12.2002 року за №208.

Підпунктом 2 п. 1 ст. 9 Закону України „Про систему оподаткування” від 25.06.1991 р. № 1251-ХІІ на платників податків і зборів (обов’язкових платежів) покладено обов’язок подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів).

В порушення вимог п.п. 2 п. 1 ст. 9 Закону України “Про систему оподаткування”, відповідач не звітується до Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції з 2005 року.

Згідно довідки Білоцерківської об’єднаної державної податкової інспекції №10528 від 21.03.2007 року, яка знаходиться в матеріалах справи відповідач не має податкової заборгованості по платежам до бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом.

Відповідно до ст.247 ГК України у разі здійснення суб’єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб’єкта та його ліквідації. При цьому скасування державної реєстрації суб’єкта господарювання провадиться за рішенням суду, що є підставою для ліквідації даного суб’єкта господарювання відповідно до статті 59 цього Кодексу.

Оскільки, відповідач не спростував зазначені в позові обставини, судом встановлено, що він порушує встановлені законодавчими актами правила здійснення господарської діяльності (підпункт 2 п. 1 ст. 9 Закону України „Про систему оподаткування”).

Частиною 15 ст. 58 Господарського кодексу України встановлено, що скасування (припинення) державної реєстрації суб'єкта господарювання здійснюється за його особистою заявою, а також на підставі рішення суду у випадках визнання недійсними або такими, що суперечать законодавству, установчих документів, або здійснення діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, або в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 7 ст. 59 ГК України скасування державної реєстрації позбавляє суб'єкта господарювання статусу юридичної особи і є підставою для вилучення його з державного реєстру. Суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності.

Відповідно до ст. 38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” державна реєстрація припинення підприємницької діяльності юридичної особи проводиться, зокрема, у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності, підставами для постановлення такого судового рішення є, зокрема, неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. З дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, юридична особа є такою, що припинилась.

Згідно зі ст. 38 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” державний реєстратор зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення юридичної особи внести до Єдиного державного реєстру запис про таке судове рішення та повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування та фізичну особу - підприємця, щодо якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису.

Оскільки, відповідач не звітується у встановленому законодавством порядку з 2005 року, тобто більше року, станом на день подання позову не скасовано його державну реєстрацію, позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ст. 38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, який набрав чинності з 01.07.2004 року, а позов подано до суду 18.04.2007 року.

Таким чином, скасування державної реєстрації в разі неподання протягом року до органів державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності, відбувається в порядку ст. 38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, а саме на підставі рішення суду про припинення юридичної особи, орган реєстрації реєструє припинення юридичної особи, після чого державна реєстрація суб’єкта підприємницької діяльності вважається скасованою.

Повідомлення відповідних органів статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідно до ст. 40 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” здійснює державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня від дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 17 ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, органам державної податкової служби надано право звертатися у передбачених законом випадках до суду з заявою про скасування державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до вимог п. 8.6. Інструкції „Про порядок обліку платників податків” затвердженої наказом ДПА України від 19.02.1998 р. № 80 (далі –Інструкція), керівнику органу державної податкової служби надано право у випадку неподання платником податків протягом року в орган державної податкової служби податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, за відсутності у платника податків заборгованості перед бюджетом, звертатися до господарського суду із заявою (позовом) про скасування державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, відповідачем не спростованими, тому такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України.

вирішив:

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Припинити юридичну особу –Білоцерківську міську організацію роботодавців, зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради 05.12.2002 року за №213 (адреса: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. 50-р.Перемоги, 23/1, код 26312435).

3. Скасувати державну реєстрацію юридичної особи –Білоцерківської міської організації роботодавців (адреса: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. 50-р.Перемоги, 23/1, код 26312435), для чого зобов’язати державного реєстратора - Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради в порядку ст. 38 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” здійснити заходи по скасуванню державної реєстрації, а саме призначити ліквідаційну комісію та визнати порядок її роботи, після чого внести відповідний запис про скасування державної реєстрації.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Кошик А. Ю.