ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 грудня 2007 р.

№ 2-29/07

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дунаєвської
Н.Г.,

Кота
О.В.,

Самусенко
С.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1на
постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30 липня 2007 року
у справі № 2-29/2007 Зміївського районного суду Харківської області за позовом
ОСОБА_2, Харківська область, до: 1) Закритого акціонерного
сільськогосподарського товариства "Зміївська овочева фабрика",
Харківська область, 2) Закритого акціонерного товариства Торгова марка
"Зміївська овочева фабрика", Харківська область, 3) ОСОБА_3,
Харківська область, 4) Товариства з обмеженою відповідальністю
"Капітал-1", 5) Товариства з обмеженою відповідальністю
"Надія-1", 6) Товариства з обмеженою відповідальністю
"Кунеро-1", 7) Товариства з обмеженою відповідальністю
"Мрія-1", про визнання права власності на пай в КСП "Зміївська
овочева фабрика", визнання незаконною передачу майна, відшкодування
матеріальної шкоди та стягнення моральної шкоди,

за участю представників сторін:

позивача -ОСОБА_1;

відповідача-2 -Титов Р.В. (дов. від
12.10.2007р.),

в с т а н о в и в:

У грудні 2005 року позивач -ОСОБА_1
пред'явив у Зміївському районному суді Харківської області позов до
відповідачів: - 1) ЗАСТ "Зміївська овочева фабрика", 2) ЗАТ ТМ
"Зміївська овочева фабрика", 3) ОСОБА_2,  про визнання права власності на пай в КСП
"Зміївська овочева фабрика", визнання незаконною передачу майна,
відшкодування матеріальної шкоди та стягнення моральної шкоди.

Вказував, що з 1970р. по 1988р.
працював в радгоспі "Зміївська овочева фабрика", який в 1997р. було
реорганізовано в КСП "Зміївська овочева фабрика", а в подальшому -в
ЗАСТ "Зміївська овочева фабрика".

Зазначав, що при реорганізації
радгоспу "Зміївська овочева фабрика" в КСП "Зміївська овочева фабрика",
їй, як члену КСП, було виділено майновий пай, розмір якого повинен був
визначитись адміністрацією КСП.

Посилаючись на ту обставину, що
розмір її майнового паю не визначений, та на те, що відповідач-3 передав в
якості засновницького внеску до статутного фонду ТОВ "Капітал-1", ТОВ
"Надія-1", ТОВ "Кунєро-1", ТОВ "Мрія-1" майно
КСП  на загальну суму 11 311 684грн., чим
порушив її право на належну їй частку в майновому паї, позивач просив визнати
право власності на пай в КСП "Зміївська овочева фабрика", визнати
незаконною передачу майна, відшкодувати матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 19 лютого 2007 року (суддя: Мар'єнко Л.М.) в
задоволенні позову відмовлено.

Рішення в частині відмови в
задоволенні позовної вимоги про  визнання
права власності на пай в КСП "Зміївська овочева фабрика", мотивоване
посиланнями на безпідставність позовної вимоги до КСП, оскільки на базі КСП
"Зміївська овочева фабрика" було створено ЗАСТ "Зміївська
овочева фабрика".

Рішення в частині відмови в
задоволенні позовної вимоги про  визнання
незаконною передачу майна КСП "Зміївська овочева фабрика" до
статутного фонду ТОВ "Капітал-1", ТОВ "Надія-1", ТОВ "Кунєро-1",
ТОВ "Мрія-1" в якості засновницького внеску, мотивоване посиланнями
на не надання позивачем доказів вказаних дій відповідачем-3, та на ту
обставину, що вказані товариства ліквідовані.

Рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивоване посиланнями на
безпідставність заявлених вимог.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 30 липня 2007 року (колегія суддів у
складі: Бондаренко В.П. -головуючий, Слюсарева Л.В., Фоміна В.О.) рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись
на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та направити
справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи і
доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів
знаходить за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, з таких підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 березня 2007 року (суддя
Хребтов В.П.) апеляційну скаргу повернуто до Зміївського районного суду
Харківської області для направлення до Апеляційного господарського суду.

Передаючи справу до Харківського
апеляційного господарського суду, Апеляційний суд Харківської області виходив з
того, що спір підвідомчий господарському суду.

Суд апеляційної інстанції
розглядаючи справу, виходив з того, що позивач є акціонером ЗАСТ
"Зміївська овочева фабрика", а тому спір підвідомчий госодарському
суду, проте погодитись з таким висновком не можна.

Законом України від 15 грудня 2006
року № 483-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо
визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів", що набрав чинності 29 грудня 2006 року, було внесено зміни до
Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12
зазначеного Кодексу, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів, підвідомчі
господарським судам.

Корпоративними спорами є такі
спори, предметом яких є вимоги учасників корпоративних відносин, тобто
відносин, пов'язаних із здійсненням управління корпоративним утворенням або
веденням його справ, про захист їх корпоративних прав способами, передбаченими
законом.

Як вбачається з позовної заяви, яка
була предметом розгляду в суді загальної юрисдикції, спірні правовідносини
виникли між фізичною особою та закритим акціонерним товариством, що витікають з
членства в КСП.

В силу ст. 1 Закону України
"Про колективне сільськогосподарське підприємство", колективне
сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян у
самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської
продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про колективне сільськогосподарське підприємство", пай є власністю
члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член
підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

За таких обставин, спори, пов'язані
з діяльністю юридичних осіб, які не є господарськими товариствами (кооперативи,
приватні підприємства, колективні підприємства тощо), хоча і є близькими до
спорів, що виникають з корпоративних відносин, але якщо хоча б однією зі сторін
спору є фізична особа, підвідомчі загальним судам.

При розгляді справи в касаційному
провадженні позивач підтримав касаційну скаргу та наголошував на тому, що на
його думку, розмір паю в КСП визначено не правильно та вважає, що порушено його
права не як акціонера товариства, а як члена КСП.

Згідно ч. 7 ст. 31 Закону України
"Про колективне сільськогосподарське підприємство", у разі
реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються
правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до
складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на
баланс правонаступникам.

Приймаючи справу до провадження
Апеляційний господарський суд на зазначене увагу не звернув, не встановив
дійсний характер правовідносин з порушення прав позивача на майновий пай в КСП,
та помилково виходив з того, що спірні правовідносини пов'язані з порушенням
корпоративних прав позивача, як акціонера товариства.

Враховуючи вище викладене, дана
справа не підвідомча господарському суду,
тому постанова суду апеляційної інстанції, як така, що прийнята з порушенням
норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - передачі до
Апеляційного суду Харківської області для розгляду.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної особи
ОСОБА_1задовольнити частково.

2. Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 30 липня 2007 року у справі № 2-29/2007
скасувати.

3. Справу № 2-29/2007 направити до
Апеляційного суду Харківської області для розгляду.

Судді:
Н.Г. Дунаєвська

О.В. Кот

С.С.
Самусенко