ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" березня 2007 р.
Справа  № 11/30-07-1565

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Будмаш”.

До відповідача: Одеської залізниці.

третя особа: Служба матеріально-технічного забезпечення.

про стягнення 242453,09 грн.

Суддя     Власова С.Г.

Представники:

від позивача:  Палажечко О.Є., Лещенко М.П. (за довіреністю).

від відповідача: Бєлоусова С.В. (за довіреністю).

від третьої особи: Бєлоусова С.В. (за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ: 21.02.2007 р. за вх. № 1864 Відкрите акціонерне товариство „Будмаш” (далі –Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Одеської залізниці заборгованості у розмірі 242453,09 грн., за участю третьої особи –Служби матеріально технічного забезпечення Одеської залізниці.

Позивач на позовних вимогах наполягає, 12.03.2007 р. за вх. № 5599 надав нормативне обґрунтування позовних вимог, уточнив позовні вимоги та просить суд стягнути з Відповідача 222453,09 грн.

Відповідач 12.03.2007 р. за вх. № 5598 надав відзив на позов, в якому основну заборгованість у розмірі 216248,70 грн. визнав у повному обсязі, а в решті позовних вимог просив суд –відмовити.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд встановив наступне:

29.08.2006 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір поставки                  № ОД/НХ-06-1165-НЮ (далі –Договір), відповідно до умов якого „Постачальник” (Позивач) зобов’язався поставити та передати у власність „Замовнику” (Відповідачу) певну продукцію, далі „Товар”, відповідно до Специфікації (Додаток № 1), а „Замовник” (Відповідач) зобов’язався прийняти та оплатити товар на умовах договору.

Позивач вказує, що на виконання пунктів 5.1. та 5.2. Договору, відповідно до заявки № НХ-13/3164 від 31.08.2006 р., поставив Службі матеріально-технічного забезпечення Одеської залізниці авторегулятори гальмівних важільних передач РКЗТ-675 в кількості 325 шт. загальною вартістю 276248,70 грн., про що свідчить накладна № РН-0800 від              05.09.2006 р. Відповідно до п. 7.3. Договору поставки Відповідач повинен був протягом 30 банківських днів з дня отримання товару, здійснити його оплату.

Позивач зазначає, що Відповідач оплатив поставлений товар лише частково, в сумі 40000,00 грн.

Також позивач зазначив, що у зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Договором поставки на його адресу були направлені листи № 398 від 24.10.2006 р. та № 417 від 08.11.2006 р. з вимогою сплатити заборгованість за поставлену продукцію, але вимоги ВАТ „Будмаш" задоволено не було. На виконання п.12.2. Договору Позивачем було направлено Претензію від 08.12.2006 р. № 467 з вимогою сплатити суму, загальної заборгованості за поставлену продукцію. Відповідачем не була сплачена сума загальної заборгованості та не було надіслано відповідь на Претензію № 467 від 08.12.2006 р.

Позивач зазначив, що станом на 02.02.2007 р. заборгованість Відповідача складає 236 248,70 грн.

Згідно п 11.2. Договору Позивач нарахував Відповідачу пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення за період з 19.10.2006 р. по 02.02.2007 р. в сумі 6 204, 39 грн.

Посилаючись на порушення Відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів Відкритого акціонерного товариства „Будмаш”, Позивач  просить суд стягнути основну заборгованість у розмірі 236248,70 грн. та пеню у розмірі 6204,39 грн., а всього 242453,09 грн., які виникли в наслідок неналежного виконання Відповідачем умов договору.

12.03.2006 р. за вх. № 5599 Позивач уточнив позовні вимоги, у зв’язку із частковою оплатою Відповідачем, сум, що стягуються, та просить суд стягнути з Відповідача 222453,09 грн. основної заборгованості та пені.

12.03.2006 р. за вх. № 5598 Відповідач надав відзив на позов, в якому визнав суму основної заборгованості у розмірі 216248,70 грн., та просить суд позов задовольнити частково в сумі 216248,70 грн. основної заборгованості, а в решті позовних вимог –відмовити.

Досліджуючи матеріали справи, аналізуючи  норми чинного законодавства, що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки  продавець  (постачальник),  який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях,  не  пов'язаних  з  особистим,  сімейним,  домашнім  або  іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного Кодексу України до договору поставки застосовуються загальні  положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з  характеру відносин сторін.

Ст. 193 Господарського Кодексу України, ст. 526 Цивільного Кодексу України  передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193).

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Позивач на виконання умов Договору поставки № ОД/НХ-06-1165-НЮ від 29.08.2006 р. поставив Відповідачу згідно його заявки (Лист від №-НХ-13/3164 від 31.08.2006 р., а.с.17) за видатковою накладною № РН-0800 від 05.09.2006 р. (а.с.18) товар (автоматичні регулятори РКЗТ-675) на загальну суму 276248,70 грн., який було отримано Майдан Е.Н. за довіреністю серії ЯМИ № 552775 від 05.09.2006 р.

Відповідно до п. 7.3. Договору „Замовник” (Відповідач) здійснює оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів.

Відповідач за отриманий за видатковою накладною № РН-0800 від 05.09.2006 р. товар розрахувався лише частково, в сумі 40000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.11) та актом звірки взаємних розрахунків сторін станом на 01.12.2006 р.

В ході розгляду справи Відповідач частково погасив основну заборгованість, сплативши 20000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1236 від 07.03.2007 р. та № 1134 від 03.03.2007 р.)

Станом на 12.03.2007 р. наявна заборгованість Відповідача складає 216248,70 грн.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які  боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 11.2. Договору „Замовник” (Відповідач), у разі порушення строків оплати, сплачує „Постачальнику” (Позивачу) пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ від вартості простроченого зобов’язання за кожен день прострочки, враховуючи день оплати.

Позивач згідно п. 11.2. Договору станом на 02.02.2007 р. нарахував Відповідачу пеню у розмірі 6204,39 грн. та надав її розрахунок (а.с.11), який на думку суду є обґрунтованим, та здійсненим відповідно до вимог діючого законодавства.

За таких обставин позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Будмаш” до Одеської залізниці про стягнення  основного боргу  у розмірі 216248,70 грн. та 6204,39 грн. пені, а всього –222453,09 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та доведені наявними матеріалами справи.

Витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу віднести за рахунок відповідача, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд,  -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Одеської залізниці (65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код 01071315) на користь Відкритого акціонерного товариства „Будмаш” (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 7, п/р 49 в КФ АБ „Таврика” м. Києва, код 05765109) – 216248,70 грн. основної заборгованості, 6204,39 грн. пені, 2424,53 грн. держмита; 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                       Власова С.Г.