СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

29 січня 2007 року

Справа № 2-15/13344-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської О.А.,

суддів                                                                      Плута В.М.,

Горошко Н.П.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднання Транс-Континенталь";

відповідача: не з'явився,  закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" в особі Кримського територіального управління закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок";

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднання Транс-Континенталь" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя    Іщенко І.А.) від 30 жовтня 2006 року у справі № 2-15/13344-2006,

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднання Транс-Континенталь" (вул. Р. Люксембург, 92а, Кіровське, 97300)

до           закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" (вул. Лейпцизька, 15, Київ 15, 01015)   в особі Кримського територіального управління закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" (вул. Самокіша 9/7, Сімферополь, 95000)

про спонукання до виконання певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 30 жовтня 2006 року у справі №2-15/13344-2006 (суддя Іщенко І.А.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднання Транс-Континенталь" до закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" в особі  Кримського територіального управління закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" про спонукання до виконання певних дій, в частині стягнення збитків у розмірі 281,47грн. було відмовлено, в частині стягнення морального збитку у розмірі 1700,00грн., позов було залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду, позов задовольнити.

Сторона посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач вказує на те, що до складу збитків, згідно з статтею 225 Господарського кодексу України, які підлягають відшкодування особою, що допустила господарське правопорушення, входять в тому разі і неотриманий прибуток, на який сторона, яка зазнала втрати, мала право розраховувати при належному виконанні зобов'язанні іншій стороною і матеріальна компенсація моральної шкоди.

Згідно з балансом на 01.07.2006, наданому до матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю "Об'єднання Транс-Континенталь" несе збитки в розмірі 49,3 тис. грн. Об'єднання з метою економії і уклало договір про надання послуг зв'язку з  закритим акціонерним товариством "Український мобільний зв'язок" в особі  Кримського територіального управління закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок", на підставі якого, згідно з  пунктом 1.5.2 додаткової угоди ці послуги тривали би впродовж 730 днів, а не півроку, як стверджує відповідач, керуючись листівками.

У цивільному чи господарському законодавстві, а також в укладених між відповідачем і позивачем договорах відсутні норми, зобов'язуючи підписантів договорів користуватися Інтернетом чи вивчати всі рекламні листівки, запропоновані їм для ознайомлення з безпосередніми умовами акцій, які є істотними при укладенні договорів. Заборгованості у позивача по сплаті рахунків не було, інакше відповідач був би вимушений відключити номера позивача від обслуговування. Позивач по сей час частково отримує послуги відповідача. Частково, тому, що позивач був вимушений придбати укласти інші договори про надання послуг мобільного зв'язку, на інших, більш вигідніших умовах.

Звідси випливає, що позивачем не порушені зобов'язання, встановленні укладеними договорами.

Відносно моральної шкоди позивач пояснив, що згідно  з статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, заподіяна фізичної чи юридичної особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіями, відшкодовується особою, яка його спричинила при наявності провини.

На підставі статті 94 Цивільного кодексу України, юридична особа має право на недоторканість його ділової репутації, на інформацію, та інші особисті немайнові права, які можуть йому належите.

Згідно з статтею 44 Господарського кодексу України, підприємництво здійснюється на підставі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів виробленої продукції, залучення матеріально —технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги згідно закону; вільного найма підприємцем робітників; комерційного розрахунку і власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишився у підприємця після сплати податків, зборів та інших платіжне, передбачених законом.

Суб'єкт господарювання вільний у виборі напрямків і методів роботи, незалежний в прийнятті рішень, діє по своїй волі і в своїх інтересах. Переслідуючи мету економії на послугах мобільного зв'язку та укладаючи у зв'язку з цим договори с  закритим акціонерним товариством "Український мобільний зв'язок" в особі  Кримського територіального управління закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" на умовах, визначених в самих договорах та додаткових угодах, товариство з обмеженою відповідальністю "Об'єднання Транс —Континенталь" припускало зменшення витрат на послуги зв'язку. Разом з тим, фактичне збільшення витрат на мобільний зв'язок призвело до збільшення збитків підприємства. Таким чином, було порушено право позивача на економію власних грошових коштів, що обмежило свободу підприємницької діяльності.

Крім того, позивач обґрунтовує свої моральні страждання не причинами порушення зобов'язань, які виникають з угод чи договорів, а їх наслідком.

В судове засідання призначене до розгляду на 29 січня 2007 року представники сторін не з'явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином не надали суду доказів поважних підстав своєї відсутності та не скористались своїм процесуальним правом участі в судовому засіданні.

Судова колегія, порадившись на місці, ухвалила можливим розглянути справу по суті у відсутності представників сторін з представлених доказів в матеріалах справи, оскільки стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

На підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Об'єднання Транс -Континенталь" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" Кримської філії про спонукання до виконання певних дій. (а. с. 4-6).

Позивач заявою №127 від 19.09.2006 в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу відмовився від позовних вимог про спонукання до виконання певних дій закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" Кримської філії та просив суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 281,47грн. та моральний збиток у розмірі 1700,00грн. (а. с. 52-53).

Суд першої інстанції у задоволенні стягнення збитків у розмірі 281,47грн. відмовив, в частині стягнення моральних збитків у розмірі 1700,00грн. залишив позов без розгляду.

Рішення суду було мотивовано тим, що відповідальність являється слідством правопорушення, склад якого створює суб'єкт, об'єкт, суб'єктивна сторона, об'єктивна сторона. Суб'єктом являється боржник, об'єктом правопорушення обов'язкові правовідносини, в які вступили сторони. Суб'єктивна сторона громадських правовідносин створює вину. Об'єктивна сторона правопорушення створює: наявність збитків, протиправність сторони, виразивши в невиконанні або неналежному виконанні взятих на себе зобов'язань, причинний зв'язок між противоправною поведінкою відповідача і збитків; відповідно до частини 1 статті 22, частини 1 статті 623 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 224 Господарського кодексу України відшкодуванню підлягають збитки, що "завдані" правопорушенням та наявність вищезазначених умов позивачем не доведена; позивачем не були виконані вимоги суду, і не було надано правового обґрунтування позовних вимог, та обґрунтованого розрахунку   суми морального збитку.

Судова колегія розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дослідивши надані докази, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договори про надання послуг мобільного зв'язку №2505647, №2505662, №2505677, №2505687, №2505691 (а. с. 9-13) з додатковими угодами №2216339, №2216355, №2216370, №2216397, №2216403, №2216416 які є невід'ємної частиною договорів (а. с. 14-19).

Відповідно до умов договорів, відповідач зобов'язався надавати позивачеві послуги мобільного зв'язку в межах України.

Позивач, заявою №127 від 19.09.2006 в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу відмовився від позовних вимог про спонукання до виконання певних дій закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" Кримської філії та просив суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 281,47грн. та морального збитку у розмірі 1700,00грн. (а. с. 52-53).

На думку судової колегії, суд першої інстанції правомірно прийняв зміну предмету позовних вимог, оскільки ці дії не суперечать законодавству та не порушують будь-чиїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Позивач посилався на те, що відповідач не належним чином виконав умови договору і тим самим наніс збитків у розмірі 281,47 грн., які виразились у тому, що з 20.04.2006 року без попередження, закрите акціонерне товариство "Український мобільний зв'язок", припинило надавати сто додаткових хвилин в корпоративній групі, відповідно до тарифного пакету, про що позивачу стало відомо лише 29 травня 2006 року.

Закрите акціонерне товариство "Український мобільний зв'язок" надало до оплати позивачу рахунки № від 01.05.2006 та № від 01.06.2006 без врахування, передбачених договорами про надання послуг мобільного зв'язку ста безоплатних хвилин розмов на суму 48,98грн. та 171,78грн. на загальну суму 220,76грн., з урахуванням подоходного податку та внесків до Пенсійного фонду 281,47грн. за вихідні дзвінки у корпоративній групі. Позивач був вимушений сплатити рахунки та просив стягнути суму збитків у розмірі 281,47грн., що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Згідно з частиною 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення збитків у розмірі 281,47грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Визначення поняття збитків наводиться у частині 2 статті 22 Цивільного кодексу України. Збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Питання відшкодування збитків у сфері господарювання урегульовані положенням глави 25 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 224 Господарського кодексу України "під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною", однак дана стаття застосовується у випадках невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором.

Відповідальність являється слідством правопорушення, склад якого створює суб'єкт, об'єкт, суб'єктивна сторона, об'єктивна сторона. Суб'єктом являється боржник, об'єктом правопорушення обов'язкові правовідносини, в які вступили сторони. Суб'єктивна сторона громадських правовідносин створює вину. Об'єктивна сторона правопорушення створює: наявність збитків, протиправність сторони, виразивши в невиконанні або неналежному виконанні взятих на себе зобов'язань, причинний зв'язок між противоправною поведінкою відповідача і збитків.

Згідно з частиною 1 статті 22, частиною 1 статті 623 Цивільного кодексу України, частиною 1 статті 224 Господарського кодексу України відшкодуванню підлягають збитки, що "завдані" правопорушенням.

Крім того, з наданих доказів в матеріалах справи вбачається, що наявності вищезазначених умов позивачем не було доведено.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 1.5.2 додаткових угод від 20.10.2005 до договорів про надання послуг мобільного зв'язку, перерахованих у позовній заяві та укладених між сторонами, закрите акціонерне товариство "Український мобільний зв'язок" взяло на себе зобов'язання надавати відповідачу послуги мобільного зв'язку на умовах, визначених основним договором, додатковою угодою та умовами акції. Так, пункт 1.5.2 визначає: "Акційні Умови є невід'ємною частиною Основного договору та цієї Додаткової угоди".

Основними акційними умовами, які були запропоновані закритим акціонерним товариством "Український мобільний зв'язок", було придбання абонентом телефонів за пільговою ціною та отримання щомісячно 100 додаткових безоплатних хвилин на розмови у межах корпоративної групи абонента у строк півроку.

Відповідно до умов пункту 1.5.2  додаткової угоди №2216339 від 20.10.2005 надання 100 додаткових хвилин на розмови у межах корпоративної групи, які є умовами акції, передбачалось у межах дії даної додаткової угоди (730 днів), але обмежувалось періодом проведення нарахувань у півроку, що є умовами акції.

Таким чином, зі сторони закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв'язок" було виконано всіх зобов'язань за договорами №2505647/1.11309883,  №2505657/1.11309883,  №2505662/1.11309883,  №2505677/1.11309883,  №2505687/1.11309883,  №2505691/1.11309883 та додатковою угодою, що відповідало умовам статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, а відповідно було виконано умови встановлені статтями 902, 905 Цивільного кодексу України на надання послуг.

Відповідно, вимога позивача про отримання 100 додаткових хвилин у строк 2-х років (730 днів) з моменту підписання додаткових угод є помилковим.

В статті 33 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Також, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача морального збитку у розмірі 1700,00 грн. що вони підлягають залишенню без розгляду на підставах пункту 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не були виконані вимоги суду, і не було надане правове обґрунтування позовних вимог, та обґрунтованого розрахунку   суми морального збитку.

Крім того, пунктом 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач без поважних причин не  подав     витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник   позивача    не    з'явився    на     виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Отже, судова колегія не може прийняти до уваги посилання позивача, які було викладено в апеляційній скарзі, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства та спростовуються доказами наданими в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення було прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим  від 30 жовтня 2006 року у справі № 2-15/13344-2006 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднання Транс-Континенталь" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  О.А. Щепанська

Судді                                                                                В.М. Плут

Н.П. Горошко