ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2007                                                                                   Справа № А17/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецової І.Л. (доповідача)

суддів:Сизько І.А.,  Швець В.В.

при секретарі Гайдук Ю.А.

за участю представників сторін :

від позивача: Семикіна Л.В., довіреність №35  від 01.12.06,  представник;

П"ятигорець Ю.О., довіреність №б/н  від 05.06.06

від  відповідача : Щепетков С.В., довіреність №588/10/08-09-15  від 15.01.07, Кравченко М.В,, довіреність №345/10/08-09-15  від 17.01.07, Іващенко В.О., довіреність №1474/10/08-09-15  від 23.01.06

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Піраміда ДТМ", м.Дніпропетровськ на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  09.03.06р.  у справі № А17/16

за позовом   товариства з обмеженою відповідальністю "Піраміда ДТМ", м.Дніпропетровськ

до   Спеціалізованої державної податкової інгспекції по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську

про  визнання недійсною першої податкової вимоги від 14.11.2005р. № 1/57

ВСТАНОВИВ:

- постановою господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2006р. у справі №А17/16 (суддя Т.Г.Стрелець) товариству з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) “Піраміда ДТМ” в задоволенні позову до спеціалізованої державної податкової інспекції (далі-СДПІ) по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську про визнання недійсною першої  податкової вимоги №1/57 від 14.11.2005р. відмовлено;

- у прийнятій постанові зазначено, що відповідач правомірно, з дотриманням строків, передбачених п.п.6.3.2 п.6.3 ст.6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі-Закон №2181) виніс і надіслав позивачеві оспорювану вимогу, оскільки з 08.06.2005р. (дати прийняття постанови Дніпропетровським апеляційним господарським судом по справі №36/320) рішення господарського суду по цій справі, яким останньому відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 03.11.2004р. №№/2/31489, /2/31490, що слугували підставою виникнення податкового боргу, набрало законної сили;

- не погодившись з постановою, ТОВ “Піраміда ДТМ” подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального і процесуального права, просить цю постанову скасувати, прийняти нову постанову та задовольнити позовні вимоги;

- у поданій скарзі йдеться про те, що у зв’язку з розглядом судом касаційної інстанції касаційної скарги на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2005р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2005р. по справі №36/320, апеляційне узгодження суми податкового боргу позивача триває, а сума податкового боргу є неузгодженою, про те, що при наявності обставин судового оскарження суми податкового зобов’язання та в порушення ст.5 Закону №2181 відповідач надіслав позивачу першу податкову вимогу на суму неузгодженого податкового зобов’язання, а також про відсутність в постанові суду посилань на клопотання  про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи №36/320, заявлені позивачем та на мотиви, з яких ці клопотання було відхилено;

- 30.01.2007р. позивачем заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв’язку з отриманням ним 29.01.2007 в телефонному режимі відомостей про прийняття до розгляду колегією суддів Верховного Суду України касаційної скарги товариства по справі №36/320 і можливість отримання відповідної ухвали поштою, або в канцелярії суду 30.01.2007р., а також у зв’язку з надходженням у службовому відрядженні представника, який приймав участь у даній справі;

- відповідач вважає постанову господарського суду обґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення та зазначає, що надсилання касаційної скарги не зупиняє дію постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2005р. по справі №36/320, яка з цієї дати, тобто у день прийняття, набрала законної сили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем була проведена документальна перевірка правильності заявлених позивачем до відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість за період з 01. по 30.04.2003р., з 01. по 30.06.2003р. та з 01. по 30.07.1003р.

За результатами перевірки складений акт №001833 від 16.07.2004р., яким зафіксовано порушення позивачем п.4.1 ст.4 , п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, що призвело до заниження податкових зобов’язань у квітні 2003 р. на 121 601грн.89коп., оскільки сума податку за відповідний період повністю відшкодована товариству та до завищення суми бюджетного відшкодування за липень 2003р., оскільки невідшкодована сума податку за цей період складає 81 121грн.88коп..

Відповідно до акту перевірки позивачу донараховано податок на додану вартість в сумі 121 601грн. 89коп. та зменшено від’ємне значення податку за липень 2003 р. на 81 121грн. 88 коп.

На підставі акту перевірки 03.11.2004р. відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення №/2/31489, яким визначена сума податкового зобов’язання позивача по податку на додану вартість в розмірі 253 496грн. 90коп., у тому числі, 121 601грн.89коп. основний платіж, 131 895грн.01коп. –штрафні(фінансові) санкції та №/2/314990, яким виявлено завищення позивачем суми бюджетного відшкодування по даному податку в розмірі 81 121грн.88коп. за сьомий місяць 2003р.

Одночасно слід зазначити, що керуючись п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону №2181 позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення у судовому порядку шляхом звернення до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання їх недійсними.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2005р. по справі №36/320 позивачеві було відмовлено у задоволенні його позовних вимог до відповідача про визнання  недійсними податкових повідомлень-рішень №/2/31489 від 03.11.2004р. і №/2/31490 від 03.11.2004р..

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду від 03.03.05р. у справі №36/320 скасувати і прийняти нове рішення на користь позивача.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2005р. у  справі №36/320 позивачеві було відмовлено у задоволенні його апеляційної скарги, а рішення господарського суду залишено без змін.

Згідно з п.п.5.2.4 п.5.2 ст.5 Закону №2181 при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, податкове зобов’язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Пунктом 5.4.1 п.5.4 ст.5  цього Закону визначено, що податковий борг –це узгоджена сума податкового зобов’язання, несплачена платником податків у строки, визначені ст.5 Закону.

П.п.6.2.1, 6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону №2181 передбачено, що у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Перша податкова вимога надсилається платнику податків не раніше першого робочого дня після граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання.

Статтями 85, 105 Господарського процесуального кодексу України, на підставі якого прийняті рішення господарського суду  і постанова апеляційного господарського суду по справі №36/320, передбачено, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією, постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Згідно зі ст.115 названого Кодексу рішення та постанови господарських судів, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України.

З огляду на викладене, господарським судом правильно встановлено, що з 08.06.2005р. (дати прийняття постанови Дніпропетровським апеляційним господарським судом по справі №36/320) рішення господарського суду і постанова апеляційного суду по цій справі вважаються такими, що набрали законної сили, податкові повідомлення-рішення, які позивач просив визнати недійсними –такими, що прийняті податковою інспекцією з дотриманням вимог чинного податкового законодавства, а податкові зобов”язаня з податку на додану вартість, визначені згідно з податковим повідомленням-рішенням №/2/31489 від 03.11.2004р. –узгодженими.

Тому посилання скаржника на тривалість апеляційного узгодження суми податкових зобов’язань при розгляді касаційної скарги на судове рішення по справі №36/320 є помилковими.

Враховуючи ненадання позивачем доказів сплати узгодженої суми податкових зобов’язань в розмірі 253 330грн. 12 коп., у тому числі, 121 601грн. 89коп. –основний платіж, 131 728грн.23коп. –штрафні(фінансові) санкції, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду про правомірність надіслання податковою інспекцією податкової вимоги №1/57 від 14.11.2005р. в зазначеній сумі боргу та відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання недійсною даної вимоги в цій частині.

Стосовно суми податку на додану вартість в розмірі 81 121грн.88коп., на яку в податковому повідомленні-рішенні №/2/31490 від 03.11.2004р. виявлено завищення бюджетного відшкодування слід зазначити, що вказана сума в установленому порядку позивачу відшкодована не була, згідно з актом перевірки останньому не донараховувалася і підлягала зменшенню у картці особового рахунку, у зв’язку з чим, не є сумою податкового зобов’язання і не може слугувати підставою для формування податкової вимоги взагалі.

За таких обставин оспорювана податкова вимога підлягає визнанню недійсною в частині податкового боргу в сумі 81 121грн. 88 коп.

Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

У цьому зв’язку постанову місцевого господарського суду слід скасувати частково, як таку, що прийнята при неповному з’ясуванні обставин, які мають значення для справи.

Клопотання скаржника про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки належні докази прийняття до розгляду Верховним Судом України касаційної скарги по справі №36/320 на момент перегляду в апеляційному порядку даної справи ним не надані.

При цьому скаржник не був позбавлений можливості здійснення заходів по завчасному отриманню відомостей від Верховного Суду України стосовно результатів розгляду скарги по справі №36/320 на стадії прийняття.

У разі прийняття судового рішення Верховним Судом України скаржник має право звернутися з заявою про перегляд постанови господарського суду по даній справі за навовивленими обставинами.

У зв’язку зі складністю справи у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства  України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ

- постанову господарського суду Дніпропетровської області від  09.03.06р.  у справі № А17/16 скасувати частково;

- визнати недійсною першу податкову вимогу СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську від 14.11.2005рп. №1/57 в частині податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 81 121грн.88коп., у тому числі, основний платіж –81121грн.88коп.;

- в решті постанову залишити без змін;

- постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                                            І.Л.Кузнецова

Суддя                                                                                                        І.А.Сизько

Суддя                                                                                                        В.В.Швець

Дата виготовлення у повному обсязі 05.02.2007р.