ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

30.08.07
Справа  № 2-9744/04

Львівський апеляційний
господарський суд у складді колегії:

головуючого
судді-доповідача
Кравчук Н.М.

суддів:
Гнатюк Г.М.,

Мирутенко О.Л.

розглянувши           апеляційну скаргу  ВАТ
„Рівнеагробудкомплект” від 29.12.2004 р. та

апеляційну скаргу  ТзОВ
ЛТД „АЕК” від 27.12.2004 р.

на рішення           Рівненського міського  суду від 15.12.2004 року ,

у справі           № 2-9744/05

за
позовом        ОСОБА_1, м.Рівне , вул.Гагаріна 75/97

до
відповідача-1:  відкритого акціонерного товариства  „ Рівнеагробудкомплект”,

до
відповідача-2:  товариства з обмеженою
відповідальністю ЛТД „АЕК”

треті
особи  які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору:

Об'єднана державна
податкова інспекція у м. Рівне

Управління
державного казначейства у м. Рівне,

ПП „Кольортех”, м.
Рівне

про
визнання недійсним рішення загальних зборів,
рішення спостережної ради, договору купівлі-продажу, -

з
участю представників:

від
позивача: ОСОБА_2,
ОСОБА_3-представники -довіреності у справі;

від
відповідача 1:
Мартинов   О.Ю. -представник -довіреність
в справі:

від відповідача 2: Мартинов О.Ю. - представнике
-довіреність в справі;

третя
особа : Соколовський  С.М. - представник -довіреність в справі

Права та обов'язки, передбачені статтями
20, 22 ГПК України представникам сторін роз'яснено. Клопотання  про технічну фіксацію судового процесу від
сторін не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

В С Т А Н О В И В :

рішенням  Рівненського міського суду від 15 грудня 2004
р. у справі №2-9744/04 задоволено позов ОСОБА_1 до відповідача 1:  Відкритого акціонерного товариства
„Рівнеагробудкомплект” до відповідача 2: товариства з обмеженою
відповідальністю ЛТД «АЕК» та
визнано  недійсним рішення
загальних зборів  № 6 від 20.12.2000
року  про виведення зі складу
Спостережної ради ВАТ „Рівнеагробудкомплект” ОСОБА_4 та обрання новим членом
Спостережної ради ОСОБА_5; визнано недійсними рішення засідання Спостережної
ради ВАТ „Рівнеагробудкомплект”, прийняте 22.07.2002 року про здійснення
реалізації основних засобів товариства, а саме майнового комплексу виробничої
бази по вул.Старицького 21 у м.Рівне; визнано недійсним договір купівлі-продажу
цілісного майнового комплексу по вул.Старицького 21 у м.Рівне від 11.06.2003
року, укладений між ВАТ „Рівнеагробудкомплект” та   ТзОВ ЛТД «АЕК»на суму 119971,2 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ВАТ „Рівнеагробудкомплект” звернулося  до
суду з апеляційною скаргою, в якій вважає рішення незаконним,  висновки суду не відповідають обставинам
справи, тому просить його скасувати та в позові відмовити. Зокрема,
скаржник  зазначає, що у відповідності до
ст.10 Закону України „ Про господарські товариства”, ст.116 ЦК України рішення
загальних зборів не порушує прав позивача, рішення загальних зборів прийнято
одноголосно, на загальних зборах були присутні 65,93% голосів від статутного
фонду, що відповідає всім вимогам вищевказаного Закону. Дотримайний і сам
порядок прийняття такого рішення. Також скаржник не погоджується з висновком
суду про те, що копія поданого реєстру акціонерів є  неналежним доказом по справі, проте копії
рішення загальних зборів та копїї рішення спостережної ради прийняв як належні
докази. Посилається скаржник і на ту обставину, що ні рішення загальних зборів
акціонерів, ні рішення спостережної ради жодним чином не порушувало право
позивача та  не стосувалось його
прав  взагалі, оскільки на зборах
вирішувалося питання виведення зі складу спостережної ради Кучерука, а не
Волинця. Щодо  визнання  недійсним договору купівлі-продажу цілісного
майнового комплексу по вул.Старицького 21 у м.Рівне від 11.06.2003 року,
скаржник вважає, що судом не було враховано вимог ЗУ „Про порядок погашення
зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами”. Скаржник стверджує про  пропуск
позивачем строку позовної давності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
товариство з обмеженою відповідальністю ЛТД «АЕК»також звернулося  до суду з апеляційною скаргою, в якій вважає,
що ОСОБА_1 є неналежним позивачем по справі в частині визнання недійсним  договору купівлі-продажу, оскільки у нього
відсутня юридична зацікавленість, якою володіють лише  учасники спірних матеріальних правовідносин,
або кому законом  надано право порушувати
справи  в інтересах інших осіб. Тобто,
скаржник вважає, що позивач не є
стороною оспорюваного ним договору і він не є особою, уповноваженою
подавати даний позов.

В судовому засіданні та у  відзиві на апеляційну скаргу позивач проти
доводів скаржників заперечує, вважає рішення господарського суду законним та
обгрунтованим, при цьому зазначає, що
рішенням загальних зборів було порушено його права як акціонера,
оскільки в результаті прийнятого рішення було віжчужено цілісний майновий
коплекс підприємства, акціонером якого він є.. Також позивач стверджує, що дане
рішення прийнято без участі представників акціонера -ОСОБА_1,  який володів 12,538 % акцій.  Позивач вважає, що рішення загальних зборів
та  спостережної ради є сфальсифіковані,
тому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу
-без задоволення.

Інші учасники судового процесу -
треті особи,  в судове засідання не
з”явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги.  Враховуючи те, що
розгляд справи неодноразово  відкладався,
явка представників сторін  ухвалами суду
визнавалась - на власний розсуд, Львівський апеляційний господарський суд
вважає за можливе справу слухати за відсутності представників осіб, що не з”явились,
по наявних у справі матеріалах.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської
області від 22 квітня 2005 року скасовано рішення суду першої інстанції від 15
грудня 2004 р. у справі №2-9744/04 та провадження у справі закрито ( п.1 ст.227
ЦПК України) з підстав звернення до суду з позовом в інтересах юридичної особи
акціонером, що є підвідомче господарським судам.

Постановою Вищого господарського суду
України від 10 квітня 2007 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Рівненської
області від 22 квітня 2005 року та справу направлено для здійснення
апеляційного провадження до Львівського апеляційного господарського суду. Вищий
господарський суд України зокрема зазначив, що встановлення  судом відсутності порушених прав, що
підлягають захисту не означає, що справа не підлягає розгляду в судах та не
може бути вирішена по суті. Також, апеляційною інстанцією не наведено норм
матеріального права щодо визнання недійсними рішень загальних зборів
товариства.

В процесі розгляду справи судом
апеляційної інстанції з”ясовано, що
цілісний майновий комплекс по вул.Старицького 21 у м.Рівне  відчужено ТзОВ ЛТД «АЕК»на користь ПП
«Кольортех», який на даний момент є власником майна ( договір купівлі-продажу
майна ВСС №594442 № 4511 від 29.06.2005 року,
витяг з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від
04.07.2005 року). За таких обставин, Львівським апеляційним господарським
судом  залучено до участі у справі  ПП «Кольортех»в якості  третьої особи, що не заявляє самостійних  вимог на стороні відповідача 2, оскільки
рішення суду може вплинути на його права.

В судовому засіданні 30.08.2007 р.
представник ПП „Кольортех” позовні вимоги заперечує  та просить рішення суду  скасувати.

Розглянувши подану апеляційну скаргу,
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський
апеляційний господарський суд встановив, що наявні підстави для скасування
оскаржуваного рішення  та, відповідно,
задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Щодо права на звернення до суду
акціонера товариства з позовними вимогами про визнання недійсним рішення
загальних зборів 20.12.2000 року та рішення Спостережної ради товариства
22.10.2002 року та  щодо  наявності порушеного  права, суд апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного
суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів
України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом
інтерес)зазначено, що  поняття
"охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті
4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому
зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у
суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом
судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення
індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам
України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та
іншим загальноправовим засадам.

Правом на звернення до суду з позовом
про визнання недійсними рішень загальних зборів та інших органів товариства
наділені акціонери товариства. Таким чином, позовні вимогиОСОБА_1 в цій частині
підлягають розгляду по суті, оскільки останній звернувся за захистом
охоронювального законом інтересу.

Суд також враховує доводиОСОБА_1 про
те, що йому стало відомо про оскаржувані рішення та договір купівлі-продажу
лише в 2004 році та заначає, що відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким
чином,  доводи скаржників про пропуск
строку позовної давності не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про господарські товариства" акціонерне товариство віднесено до
господарських товариств.

.

Відповідно до ст. 41 Закону України
„Про господарські товариства" вищим органом акціонерного товариства є
загальні збори товариства. У загальних зборах мають право брати участь всі
акціонери незалежно від кількості та класу акцій, власниками яких вони є. Брати
участь у загальних зборах із правом дорадчого голосу можуть і члени виконавчих
органів, які не є акціонерами.

Акціонери (їх представники), які
беруть участь у загальних зборах, реєструються із зазначенням кількості
голосів, яку має кожний учасник. Реєстрація акціонерів (їх представників), що
прибули для участі у загальних зборах, здійснюється згідно з реєстром
акціонерів у день проведення загальних зборів виконавчим органом акціонерного
товариства або реєстратором на підставі укладеного з ним договору. Реєстр
підписується головою та секретарем зборів.

Реєстрація акціонерів - власників
акцій на пред'явника здійснюється на підставі пред'явлення ними цих акцій
(сертифікатів акцій) або виписок із рахунків у цінних паперах. Право участі у
загальних зборах акціонерів мають особи, які є власниками акцій на день
проведення загальних зборів (крім випадку проведення установчих зборів).

15.03.1999р. загальними зборами
акцiонерiв ВАТ "Рiвнеагробудкомплект„ було обрано Спостережну раду у
складi чотирьох чоловiк, зокрема:ОСОБА_5- голова Спостережної ради;ОСОБА_1,
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 - члени Спостережної ради.

Для реалiзацiї функцiй Спостережної
ради щодо контролю за дiяльнiстю директора зокрема включено погодження
договорів ( угод контрактів) укладених
на суму, що перевищує 5000 грн.. Тобто, Спостережною радою здійснюється
контроль за укладеними договорами на суму понад 5000 грн. та надання згоди на
укладення кредитних договорів та договорів застави.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням загальних зборів  № 6 від
20.12.2000 року виведено зі складу Спостережної ради ВАТ „Рівнеагробудкомплект”
ОСОБА_4 та обрано нового члена Спостережної ради ОСОБА_5.

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону України
«Про господарські товариства»про проведення загальних зборів акціонерів
держателі іменних акцій повідомляються персонально,  передбаченим Статутом способом. Крім того,
загальне повідомлення друкується в місцевій пресі за місцезнаходженням
акціонерного товариства і в одному із офіційних друкованих видань Верховної
Ради України, Кабінету Міністрів України чи Державної комісії з цінних паперів
та фондового ринку із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку
денного. Якщо до порядку денного включено питання про зміну статутного фонду
акціонерного товариства, то одночасно з порядком денним друкується інформація,
передбачена статтею 40 цього Закону. Повідомлення повинно бути зроблено не менш
як за 45 днів до скликання загальних зборів

Так,
судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем-1 не було  дотримано вимог  вказаного
Закону та п.9.7 Статуту товариства, оскільки в матеріалах справи відсутні
докази направлення на адресу акціонера ОСОБА_1 повідомлення про проведення
засідання загальних зборів, та відсутні докази про розмiщення оголошення про
збори в пресi. Як правильно встановлено судом першої інстанції,  копiя реестру акцiонерiв, що прибули для
участi у зборах товариства
20.12.2000р.  не може вважатись
доказом дотримання порядку скликання загальних зборiв, передбаченого законом.

Також суд апеляційної інстанції не
може погодитись з доводами позивача про фальсифікацію рішення загальних зборів
№ 6 від 20.12.2000 року, оскільки будь-яких підтверджень такої фальсифікації
суду як першої так і апеляційної інстанції не надано. Одночасно при всебічному
з»ясуванні обставнин справи за правилами ст.43 ГПК України, з врахуванням
Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення» суд не може
встановити самий факт проведення загальних зборів 20.12.2000 року, оскільки
доказів такого проведення сторонами не надано.

Суд апеляційної інстанції з метою
повного та всебічного з”ясування всіх обставин справи ухвалою від 27.06.2007
року витребовував від сторін  оскаржувані
рішення спостережної ради та загальних зборів, проте,  як вбачається з пояснень сторін оригінали
таких документів  відсутні, в наявності є
лише копії оскаржуваних рішень,  отримані
від  податкового органу.

Аналогічно не підтверджено наявність
іншого юридичного факту - рішення Спостережної ради товариства від 22.07.2002
року.

У відповідності до ст.64 ЦПК України
письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі,  має право вимагати подання оригіналу.

Дана норма недотримана судом першої
інстанції, хоча представники відповідача неодноразово наголошували на цьому, не
з»ясовано інших обставин, які б стверджували про факт наявності рішення
загальних зборів 20.12.2000 року та рішення Спостережної ради товариства
взагалі. Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи на протязі 2000-2002
року Спостережна рада товаритсва взагалі не засідала.

Вищевказані обставини та їх
встановлення, є першочерговими для позовних вимог про визнання недійсними  рішення загальних зборів 20.12.2000 року та
рішення Спостережної ради товариства 22.07.2002 року, яким затверджено
здійснення реалізації основних засобів товариства, а саме майнового комплексу
виробничої бази по вул.Старицького 21 у м.Рівне.

Судом апеляційної інстанції
досліджено Постанову начальника слідчого відділу прокуратури м.Луцька Ляшука
О.О.про закриття кримінальної справи №49-1940 про зловживання службовим
становищем та вчинення службового підроблення
посадовими особами ВАТ „Рівнеагробудкомплект” та надає постанові оцінку
в порядку ст.32-34 ГПК України поряд з іншими доказами. Так, зокрема, з
вищевказаної постанови вбачається, що слідчим органам виявити оригінал рішення
Спостережної ради товариства 22.07.2002 року не надалось можливим.

Таким чином, Львівський апеляційний
господарський суд приходить до висновку про неможливість визнання недійсними
рішення загальних зборів 20.12.2000 року та рішення Спостережної ради
товариства 22.07.2002 року оскільки доказів існування таких як юридичного
факту, що породжує права та обов”язки сторін спору немає. В свою чергу слід
зазначити, що визнання недійсними рішень товариства існування яких викликає
сумнів ( відсутні оригінали в сторін та інших учасників спору, рішення належним
чином не зареєстровані, тощо) є неможливим та тягне за собою відмову у позові в
цій частині.

Щодо порушення права позивача при
зверненні до суду з відповідним позовом про визнання недійсним договору
купівлі-продажу цілісного майнового комплексу по вул.Старицького 21 у м.Рівне
від 11.06.2003 року, укладений між ВАТ „Рівнеагробудкомплект” та   ТзОВ ЛТД «АЕК»на суму 119971,2 грн. ,
колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно
до ст. 115 ЦК України, ст. 85 ГК України, ст. 12 Закону України "Про
господарські товариства" товариство є власником майна, переданого йому
засновниками і учасниками у власність, придбаного за рахунок продажу акцій,
одержаного в результаті господарської діяльності, а також іншого майна,
набутого на підставах, не заборонених законом.

У відповідності до ч.1 ст.167 ГК
України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності
на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної
частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації
останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом
та статутними документами.

Львівський
апеляційний господарський суд застосовує до правовідносин норми ЦК УРСР в
редакції 1963 року, оскільки укладення договору мало місце в 2003 році.

Згідно із ст. 26 ЦК УРСР юридична
особа має цивільну правоздатність відповідно до встановлених цілей її
діяльності. Правоздатність юридичної особи виникає з моменту затвердження її
статуту або положення, а в разі, коли вона повинна діяти на підставі загального
положення про організації такого виду, з моменту видання компетентним органом
постанови про її утворення. Якщо статут підлягає реєстрації, правоздатність
юридичної особи виникає в момент реєстрації.

Відповідно до ст. 29 ЦК УРСР
юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов'язки через
свої органи, що діють у межах прав, наданих їм за Законом або статутом. Порядок
призначення або обрання органів юридичної особи визначається її статутом (положенням).
(Статтею 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних права
та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону).

Виконавчим органом акціонерного товариства,
який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший
орган, передбачений статутом. Правління діє від імені акціонерного товариства в
межах, передбачених Законом і статутом акціонерного товариства. Статтею 48
зазначеного Закону передбачено, що голова правління акціонерного товариства
вправі без довіреності здійснювати дії від імені товариства.

Згідно
із ст. 62 ЦК УРСР угода, укладена однією особою (представником) від імені
другої особи (тієї, яку представляють) у силу повноваження, що ґрунтується на
довіреності, законі або адміністративному акті, безпосередньо створює, змінює і
припиняє цивільні права й обов'язки особи, яку представляють. Статтею 63 ЦК
УРСР передбачено, що угода, укладена від імені другої особи особою, не
уповноваженою на укладення угоди, або з перевищенням повноважень, створює,
змінює і припиняє цивільні права й обов'язки для особи, яку представляють, лише
в разі подальшого схвалення угоди цією особою. Наступне схвалення угоди особою,
яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

Якщо при укладенні договору від імені
акціонерного товариства голова правління діяв у межах своїх повноважень, то
такий договір створює права та обов'язки безпосередньо для акціонерного
товариства. Подальше незатвердження такого договору загальними зборами або
спостережною радою у порядку, передбаченому статутом товариства, не може бути
підставою для визнання договору недійсним на підставі ст. 48 ЦК УРСР.

Згідно із ст. 20 Закону України
"Про власність" акціонерне товариство є суб'єктом права колективної
власності. Об'єктом права власності акціонерного товариства є майно, придбане
за рахунок продажу акцій, одержане в результаті його господарської діяльності,
а також інше майно, набуте на підставах, не заборонених законом. Відповідно до
ст. 12 Закону товариство є власником майна, переданого йому засновниками й
учасниками у власність; продукції, виробленої товариством у результаті
господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на
підставах, не заборонених законом.

Місцевий суд дійшов помилкового
висновку про те, що майно акціонерного товариства є спільною власністю
акціонерів, ототожнюючи право спільної власності (врегульоване главою 11 ЦК
УРСР та ст. 17 Закону „Про власність”) із правом колективної власності
(врегульованим розділом 4 Закону  „Про
власність”).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно
до норм ЦПК України позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві,
в чому полягає порушення його прав та інтересів, а суд повинен перевірити
доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо
матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і залежно від встановлених
обставин вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового
захисту.

Оскільки
спір між сторонами виник з приводу корпоративних відносин позовна вимога про
визнання недійсним договору купівлі-продажу який по своїй суті є господарською
операцією товариства є ні чим іншим як вплив на господарську діяльність не у
відповідності до вимог ГК України, ЦК України, Закону України «Про господарські
товаритсва».

11.06.2003р.
ВАТ "Рiвнеагробудкомплект" було вiдчужено цiлiсний майновий комплекс,
що знаходиться у м.Piвне по вул.Старицького, 21 відповідачу-2 ТзОВ „ЛТД АЕК”.
В  рiшенні Рiвненського мiського суду вiд
15.12.2004 р. по даній справi не встановалено, яке саме право
позивача-акціонера ОСОБА_1порушено  в
зв”язку з укладенням  договору  купівлі-продажу. Також судом не вказано
норми  закону, якою було би надано право
позивачу звертатись до суду з позовом в інтересах інших осіб, а саме  ВАТ „Рівнеагробудкомплект”. Таким чином,  суб”єктом такого звернення до суду не може
бути акціонер товариства, який володіє лише корпоративними правами та не вправі
втручатись в господарську діяльність товариства.

26
липня 2002 року заставне майно ВАТ «Рiвнеагробудкомплект», що знаходиться в
м.Рівнеe по вул.Старицького,21 було описано ДПI у M.Pівне. Про це було складено
Акт опису активiв N282/24-120 вiд 26.07.2002р. У зверненнi про надання згоди на
самостiйну реалiзацiю заставного майна за адресою вул.Старицького, 21 директор
ВАТ «Рiвнеагробудкомплект»Мислінчук І.Л. посилаеться саме на цей Акт опису.
Тобто, йдеться про надання дозволу на самостiйну реалiзацiю саме описаного
майна. Проте, звернення з позовом про визнання недійсним договору
купівлі-продажу з підстав, як зазначає позивач, Закону України «Про порядок погашення
зобов»язань платників податків перед бюджетами та іншими цільовими
фондами»лежить за межами порушеного права позивача, оскільки такі
правовідносини встановлюються між податковим органом та платникоми податків та
регуюються правом податкового органу на звернення до суду в межах наданих йому
повноважень Законом України «Про державну податкову службу в Україні».

Той факт, що на момент укладення
оспорюваного договору, цiлiсний майновий комплекс знаходився в податковiй
заставi відображений в матерiалах справи, проте, такі обставини  жодним чином не впливають на дійсність чи
недійсність договору  купувлi-продажу
цiлiсного майнового комплексу по вул.Старицького,21 та не взаємопов”язані з
порушеннням корпоративного права ОСОБА_1.

В свою чергу, суд апеляційної
інстанції зазначає, що порушення норм матеріального права, неповне з”ясування
обставин справи призвело до прийняття незаконного рішення, а відтак, останнє
підлягає скасуванню, а апеляційні скарги
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 80,99, 101, 103, 104,
105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ
:

1.          Апеляційну скаргу  ВАТ
"Рiвнеагробудкомплект"задоволити.

2.          Апеляційну скаргу  ТзОВ ЛТД «АЕК»задоволити частково.

2. Рішення  Рівненського міського суду від 15 грудня 2004
р. у справі №2-9744/04 скасувати.

3.
Прийняти нове рішення. В задоволенні позовних вимог  відмовити повністю.

4.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена

у касаційному порядку.

5.  Справу передати до місцевого Рівненського
міського суду .

Головуючий суддя
Н. М. Кравчук

Суддя
Г.М. Гнатюк

Суддя                                                                               О.Л.Мирутенко