СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.12.07                                                                                 Справа № 2/457н-ад.

Судова колегія у складі: головуючого –судді Седляр О.О., судді Пономаренко Є.Ю.,                         судді Мінської Т.М.,    розглянувши матеріали за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюс п’ять», м. Луганськ

до Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції, у м. Луганську

про скасування податкової вимоги

за участю представників сторін:

від позивача –Цукер І.Б., дов. від 06.09.07 б/н,

від відповідача –Іваненко С.О., дов. від 27.12.06 № 39591/10 ( після перерви не прибув),

відповідно до вимог  ст. 150 КАС України у засіданні суду було оголошено перерву з 29.11.07 до 03.12.07,

в с т а н о в и л а:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про скасування першої податкової вимоги від 20.07.07 № 1/1147-26817/24-504.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 07.09.07 позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що згідно преамбули Закону 2181 передбачено, що цей закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків та зборів (обов’язкових платежів), включаючи збір на обов’язкове державне пенсійне страхування та внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності. У зв’язку з чим він вважає, що при визначенні пені за порушення у сфері  зовнішньоекономічної діяльності податкова повинна керуватися Законом 2181. У відповідності з абз. 2 п.п 5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону 2181 встановлено, що у разі коли відповідно до закону контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов’язання платника податків за причинами, не пов’язанними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов’язаний сплатити нараховану суму податкового зобов’язання у строки, визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності –протягом 30-ти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про таке нарахування. Посилання на зазначену норму права є рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від  08.06.07 № /0. Узгоджена  сума податкового зобов’язання у відповідності з п.п 5.4.1 п.5.4 ст. 5 Закону 2181 не сплачена платником податків у строки визначені цією статтею , визнається сумою податкового боргу платника податків. Спірна податкова вимога була направлена позивачеві на підставі п.п. 6.2.1 п.6.2 ст. 6 Закону 2181.

Позивач у запереченнях на відзив відповідача наполягає на задоволенні позовних вимог.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, судова колегія прийшла до наступного.

19 квітня 2007 року спеціалістами Ленінської МДПІ у м. Луганську було проведено виїзну позапланову документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при проведенні операцій по імпортному контракту від 17.11.05 № 1/11-А з «Karsak Trading Co»( Сірія) за період з 17.11.05 по 31.03.07, про  що  складено  акт  №  506/22/31444917.

Перевіркою встановлено порушення ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»( зі змінами та доповненнями) від 23.09.94 № 185/94-ВР, а саме ТОВ «Плюс п’ять»без отримання індивідуальної ліцензії Національного банку України здійснено імпортні операції по контракту від 17.11.05  № 1/11-а на умовах відстрочення поставки, яка перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу                                               ( прострочено 199 днів на суму 48100 дол. США та 191 день на суму 35288 дол. США).

На підставі   даного  акту  Ленінською МДПІ у м. Луганську  прийнято   рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08.06.07 № /0, яким відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»(зі змінами та доповненнями) від 23.09.94 № 185/94-ВР до  позивача  застосовано штрафну санкцію (пеню) в  сумі  247125 грн. 38 коп.

20.07.07 Ленінська МДПІ у м. Луганську прийняло першу податкову вимогу № 1/1147-26817/24-504 про стягнення з позивача податковий борг за платежем –код платежу 21081000 «пені за порушення строків розрахунків в сфері  зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов’язань та штрафні санкції (пеню) за порушення вимог валютного законодавства»у сумі 247125 грн. 38 коп.

Позивач  вважає,  що  вказана  податкова вимога від 20.07.07 № 1/1147-26817/24-504 винесена з порушенням норм матеріального права, а саме:

1.  Вказана сума 247125 грн. 38 коп. нарахована позивачем не на підставі податкового законодавства, а на підставі норм  валютного законодавства, зокрема Закону України «Про порядок розрахунків в іноземній валюті». Тому вона не є податковим боргом у розумінні п.п. 1.3 Закону 2181. оскільки вона  не є податковим зобов’язанням та не є узгодженою та самостійною                 ні в адміністративному порядку, ні в судовому.

2. Відносно вказаного платежу податковий орган не є контролюючим, оскільки відповідно до вимог п.п. 2.1.4 Закону 2181, податковий орган є контролюючим відносно податків та зборів (обов’язкових  платежів), зокрема ввізного мита, ПДВ при ввозі товару , збору на обов’язкове державне пенсійне страхування.

У зв’язку з цим він вважає, що податковий орган не мав повноважень на прийняття першої податкової вимоги від 20.07.07 № 1/1147-26817/24-504 , а тому просить її скасувати.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності судова колегія вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення заборгованості зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»»від 21.12.00 № 2181-ІІІ ( далі –Закон 2181) зазначено, що податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону 2181 зазначено, що податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідачем у відзиві на позов зазначено, що позивачеві було надіслано спірну податкову вимогу у відповідності з вимогами  п.п. 6.2.1 п. 6.2 Закону 2181, яким встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Відповідачем не доведено суду яке-небудь узгодження суми штрафних санкцій (пені) позивачем, крім того, п. 1.4 ст. 1 Закону 2181 встановлено, що пеня –це  плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків, у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі порушень вимог ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»( зі змінами та доповненнями) від 23.09.94 № 185/94-ВР (далі –Закон 185), виявлених у ході перевірки, відповідачеві нараховано пеню згідно вимог ст. 4 Закону 185, якою передбачено, що порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 та 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми одержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єктами господарювання та ліквідацію його наслідків.

Пеня за порушення встановлених у ст.ст. 1, 2 Закону 185 строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, нарахування якої передбачено ст. 4 цього Закону, підпадає під законодавче визначення адміністративно-господарської санкції, закріплене статтею 250 Господарського кодексу України, а саме: є заходом майнового характеру, спрямованим на припинення порушення суб'єкта господарювання встановлених законодавчим актом правил здійснення господарської діяльності.

Тому, посилання відповідача на преамбулу Закону 2181, щодо розповсюдження цього Закону на нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, судом не приймаються, оскільки аналіз норм Закону 2181 дає підстави для висновку, що вони за своїм регуляторним механізмом не можуть бути застосовані для регулювання порядку нарахування та сплати зазначених штрафних санкцій або пені.

Ця позиція повністю підтверджується постановою Вищого адміністративного суду України від 12.10.06р. при розгляді касаційної скарги на ухвалу Житомирського апеляційного господарського суду від 01.09.05р. по справі № 10/255.

У зв’язку з чим, судова колегія прийшла до висновку про неправомірність винесення Ленінською МДПІ у м. Луганську першої податкової вимоги від 20.07.07 № 1/1147-26817/24-504 та визнання її недійсною, тому що вимога позивача про скасування першої податкової вимоги від 20.07.07 № 1/1147-26817/24-504 викладена некоректно.

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір позивача у сумі  3 грн. 40 коп. по сплаті державного мита стягуються на його користь з Державного бюджету України.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представника позивача про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку,

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 150, ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   судова колегія

п о с т а н о в и л а:

1.  Позовні вимоги задовольнити.

2.  Визнати недійсною першу податкову вимоги Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську від 20.07.07 № 1/1147-26817/24-504.

3.   Стягнути з  Державного бюджету України ВДК в Ленінському районі м. Луганська, код 24046582 рахунок № 0006  банк УДК в Луганській області МФО 804013 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюс п’ять», м. Луганськ, вул. 1-ша Слав’янська , буд. 1-в, код 31444917 судовий збір: 3 грн. 40 коп. на оплату державного мита.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 10.12.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                             О.О. Седляр

Суддя                                                                                            Є.Ю.Пономаренко

Суддя                                                                                             Т.М. Мінська