СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2007 р.

Справа № А-10/239

Господарський суд Івано-Франківської області у складі
судді Шелест С.Б.

При секретарях судового засідання: Кузишин
У.Б., Бабінець У.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом:          Підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1

до відповідача:    Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську

76000, м.
Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20

про                         визнання недійсним
рішення

За участю представників сторін:

від позивача:
ОСОБА_1 - підприємець, (свідоцтво про державну реєстрацію);

від відповідача:  Чеха М.В. - старший державний
податковий інспектор,

(довіреність №
34777/10-039 від 28.08.06р.)

в с т а н о в и в:

Підприємцем ОСОБА_1 заявлено вимогу
та уточнення до неї (заява вх. № 10088 від 18.12.06р.) про визнання недійсним
рішення про застосування штрафних (фінансових санкцій) НОМЕР_1.

При попередньому розгляді справи
судом встановлено, що адміністративний позов заявлений не до тієї особи, яка
повинна відповідати за таким позовом, оскільки оспорюване  рішення прийняте ДПІ в м. Івано-Франківську,
в зв”язку з чим, враховуючи згоду позивача та на підставі ч.1 ст. 52 КАС
України, ухвалою від 14.12.06р. здійснено заміну відповідача - Державної
податкової адміністрації належним відповідачем -ДПІ в м.
Івано-Франківську.

Позивач позовні вимоги
підтримує, вважає неправомірним застосування фінансових санкцій та не
погоджуючись із зафіксованим в акті перевірки порушенням щодо невідповідності
суми готівки в касі денному звіту РРО, вказує на відсутність такого порушення з
посиланням на те, що відповідачем  не
було враховано, що в крамниці “ІНФОРМАЦІЯ_1”, за результатами перевірки якої
складено акт від ІНФОРМАЦІЯ_2, підприємницьку діяльність одночасно здійснюють
два підприємці: позивач та орендар згідно договору оренди НОМЕР_2; орендар  при здійсненні роздрібної торгівлі
користується своєю касою. Позивач стверджує, що на час перевірки в касі, що
належить позивачу не було в наявності достатніх коштів і стогривнева купюра,
яка була використана перевіряючим для оплати замовленого товару, була тільки
розміняна в касі єдиного податку, що належить іншому підприємцю (орендарю).

Відповідач
проти позову заперечує, не погоджуючись з позицією та доводами, викладеними
позивачем в позовній заяві та в судовому засіданні, вказуючи, що фінансові
санкції згідно оспорюваного рішення застосовані
правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах
визначених законом повноважень податкового органу. Відповідач стверджує, що при
перевірці позивача на місці проведення розрахунків, суми готівкових коштів не
відповідали сумі, яка зазначена в денному звіті РРО, що є порушенням п.13
ст.3  Закону  України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

За клопотанням позивача в  судове засідання  був викликаний свідок:ОСОБА_2, яка на час
перевірки працювала продавцем у підприємця ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_2. при її допиті в
судовому засіданні пояснила, що на момент проведення перевірки перший день  працювала в крамниці “ІНФОРМАЦІЯ_1” продавцем
у підприємця ОСОБА_1  та здійснювала
розрахунки на місці їх проведення в касовому апараті підприємця ОСОБА_1  Перевіряючі особи мали намір придбати
підакцизний товар на суму  15 грн. 40
коп., в зв"язку з чим надали їй 100-гривневу купюру. Оскільки в касі не
було розмінної купюри продавець із 100-гривневою купюрою  підійшла до іншого місця проведення
розрахунків, яке належить іншому підприємцю з метою розміняти купюру.
Перевіряючі одразу пішли за ОСОБА_2. та здійснили перерахунок коштів, що
належали іншому підприємцю.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши доводи та заперечення представників сторін, а також показання свідка,
суд

в с т а н о в
и в:

за результатами проведеної
Державною податковою інспекцією в                                      м.
Івано-Франківську перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій
у сфері готівкового та безготівкового обігу суб»єктом підприємницької
діяльності
ОСОБА_1 в крамниці “ІНФОРМАЦІЯ_1” в АДРЕСА_2, що відображена в акті
перевірки  НОМЕР_3  від ІНФОРМАЦІЯ_2, ДПІ в м. Івано-Франківську
29.09.06р. прийняте рішення НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових)
санкцій  в сумі 3833 грн.

Як
вбачається з акту перевірки НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_2, застосування
фінансових санкцій згідно оспорюваного рішення здійснено відповідно до ст. 22
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” та
у зв”язку  із  порушенням
п.13 ст.3 зазначеного Закону, що полягало, на думку податкового органу,
в незабезпеченні відповідності суми готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів,  яка зазначена в
денному звіті РРО від ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме згідно акту перевірки сума
готівкових коштів, зазначена в поточному звіті РРО становила 15 грн. 40 коп.,
тоді як сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків -780 грн. Таким
чином, різниця готівки складала 764 грн. 60 коп.

Суд вважає вимоги позивача
обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.13 ст.3 Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” / далі - Закону/ суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або  в
безготівковій  формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) зобов»язані   забезпечувати  відповідність
сум  готівкових  коштів
на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання
розрахункової  книжки  -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
робочого дня.

Так, відповідно до ст. 2 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг",  місце проведення розрахунків - це є
місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані
послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги)
готівкові кошти.

Обставини справи свідчать про те, що
в крамниці “ІНФОРМАЦІЯ_1” підприємницьку діяльність здійснюють дві особи -
суб”єкти підприємницької діяльності: підприємецьОСОБА_1 та, на підставі
договору оренди НОМЕР_2, - орендар підприємець ОСОБА_3, який згідно свідоцтва
НОМЕР_4 є платником єдиного податку.

Допитом свідка ОСОБА_2 яка на час
перевірки працювала продавцем-стажувальником у підприємця ОСОБА_1, в судовому
засіданні встановлено, що орендар в магазині має своє окреме місце проведення
розрахунків, де продавець здійснювала розмін 100-гривневої купюри, так як в
касі позивача не було розмінної купюри для проведення розрахунків з покупцем за
продану горілку. При цьому, як показала свідок, перевіряючі одразу пішли за
нею, здійснили перерахунок коштів, що належали іншому підприємцю та зафіксували
в акті перевірки невідповідність готівкових коштів денному звіту РРО. Опис
готівкових коштів та письмові пояснення продавець здійснювала під диктовку
перевіряючих та в стані хвилювання, так як працювала перший день на даній
посаді.

Свідок категорично стверджує, що
розрахунок з покупцем  здійснювався в
місці проведення розрахунків  позивача, а
отримані за реалізацію горілки кошти в сумі 15,40 грн продавець поклала в касу
позивача та видала чек на суму 15,40 грн. Дані обставини відображені також в
акті перевірки від ІНФОРМАЦІЯ_2

Таким чином, податковим
органом при перевірці ототожнено місце проведення розрахунків  позивача з
місцем проведення розрахунків орендаря, що суперечить          наведеній вище ст. 2 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг". Отже, в исновок податкового органу про
невідповідність готівки на місці проведення розрахунків позивача  не відповідає фактичним обставинам справи, а
тому застосування штрафних санкцій до підприємця ОСОБА_1 суд вважає
неправомірним.

З огляду на викладене та керуючись ст.
124 Конституції України, Законами України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського  харчування та послуг», ст.
ст. 94, 158, 160, 186, п.6 Прикінцевих та перехідних положень   Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

позов задоволити.

Визнати нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових санкцій) Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську НОМЕР_1 від 29.09.06р.

Стягнути з   ДПІ в м. Івано-Франківську на користь  Підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (код НОМЕР_5) -                        3 грн. 40 коп. судового
збору.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складання
постанови в повному обсязі; апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом  двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Шелест С.Б.

Постанова складена у повному обсязі
06.03.07р.

Внесено в діловодство

Кузишин У.Б.