ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

06.09.2007
Справа №2-15/10163-2007

За позовом Державного підприємства «Санаторій «Форос» (98690, АР Крим, м. Ялта, смт. Форос, )

До відповідача Державного підприємства «Санаторій «Південний» (98690, АР Крим, м. Ялта, смт. Форос-1, )

Про стягнення 703335,38 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача –  не з’явився

Від відповідача – Павлюченко О.О., довіреність б/н від 03.09.2007 р., у справі

Обставини справи: Державне підприємство «Санаторій «Форос» звернулося до Господарського суду АР Крим із позовом до Державного підприємства «Санаторій «Південний» про стягнення 703335,38 грн., в тому числі суму основного боргу у розмірі 587047,72 грн., 27448,27 грн. річних, 88839,39 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати наданих позивачем послуг,  в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 587047,72 грн., що і стало приводом для звернення Державного підприємства «Санаторій «Форос» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку та нараховані річні у розмірі 27448,27 грн. та інфляційні втрати у розмірі 88839,39 грн. у зв’язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов’язання.

14.08.2007 р. до канцелярії господарського суду надійшла заява від позивача в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, якою позивач змінив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 140098,03 грн., в тому числі 3% річних у розмірі 30318,31 грн. та інфляційні втрати у розмірі 109779,72 грн.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на те, що строк погашення заборгованості встановлений не був, вимог про погашення існуючої заборгованості позивачем на адресу відповідача не направлялося, отже строк виконання зобов’язань щодо погашення боргу відповідачем не порушено. Таким чином, відповідач вважає, що у позові слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Між Державним підприємством «Санаторій «Форос» (виконавець) (позивач) та Державним підприємством «Санаторій «Південний» (замовник) (відповідач) виникли правовідносини щодо приймання стоків для їх очищення до каналізаційної очисної станції позивача.

Так позивач у виконання взятих на себе зобов’язань надавав відповідачеві послуги з очищення стоків, а відповідач був зобов’язаний вчасно оплачувати отримані послуги.

Однак оплата за отримані послуги відповідачем вчасно та в повному обсязі не здійснювалась, що призвело до утворення заборгованості за відповідачем за надані позивачем послуги.

Так, станом на 01.08.2005 р. за відповідачем склалася заборгованість за отримані послуги у розмірі 98188,90 грн., що підтверджується актом звірки від 20.11.2006 р. (а.с. 6)

01.12.2005 р. між ОП «Кримтеплокомуненерго» (Первинний боржник), Державним підприємством «Санаторій «Південний» (новий боржник) та Державним підприємством «Санаторій «Форос» (кредитор) був укладений договір б/н.

Згідно пункту 1 вказаного Договору Первинний боржник переводить, а новий боржник приймає на себе в повному обсязі борг першого у розмірі 521695,06 грн. та становиться боржником перед Державним підприємством «Санаторій «Форос» по зобов’язанням, які виникли з Договору № 60 від 20.11.1999 р., договору б/н від 01.01.2001 р., договору б/н від 01.01.2002 р., укладених між Державним підприємством «Санаторій «Форос» та ОП «Кримтеплокомуненерго» в особі Ялтинської філії, та постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.06.2003 р. у справі  № 2-17/1025-2003 та рішення господарського суду АР Крим у справі № 2-9/13711-2003. (а.с. 4)

Пунктом 2 вказаного Договору встановлено, що Кредитор дає згоду на переведення боргу на Нового боржника у розмірі 521695,06 грн.

Виконання дійсного договору підтверджується актами звірки взаємних розрахунків між сторонами, які є невід’ємною частиною договору та підписуються одночасно з дійсним договором. (пункт 3.2 Договору)

Згідно статті 520 Цивільного кодексу України боржник  у зобов'язанні  може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем була дана згода на заміну первинного боржника Державним підприємством «Санаторій «Південний» шляхом укладення вищезазначеного договору.

Суду не представлені докази недійсності вказаного Договору, докази його розірвання, визнання недійсним або оскарження у судовому порядку, отже вказаний договір є належним доказом існування заборгованості Державного підприємства «Санаторій «Південний» перед позивачем.

Так, станом на 01.06.2007 р. з урахуванням часткового виконання відповідачем своїх зобов’язань,  заборгованість відповідача перед Державним підприємством «Санаторій «Форос» склала 587047,72 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 20.11.2006 р. (а.с. 6)

14.08.2007 р. до канцелярії господарського суду надійшла заява від позивача в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, якою позивач змінив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 140098,03 грн., в тому числі 3% річних у розмірі 30318,31 грн. та інфляційні втрати у розмірі 109779,72 грн.

Суд вважає за можливе вказану заяву задовольнити частково, прийняти зміну позовних вимог,  оскільки це не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси та не суперечить  частині 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Так, матеріали справи свідчать, що 02.08.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено Акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого заборгованість позивача станом на 02.08.2007 р. становить 583009,17 грн.

08.08.2007 р. відповідачем з метою погашення заборгованості позивачу передано по простий вексель Серія АА № 0723576 на суму заборгованості за раніше отримані послуги (а.с. 21) на суму 283009,17 грн. Вказане підтверджується також Актом прийому-здачі векселів від 08.08.207 р. (а.с. 20)

Згідно умов акту прийому-здачі векселя від 08.08.207 р. заборгованість відповідача перед позивачем за отримані послуги зменшується на 583009,17 грн.

Таким чином, відповідачем було погашено суму заборгованості у розмірі 583009,17 грн. Так, вказана сума заборгованості була погашена відповідачем 08.08.2007 р., тобто після подання позовної заяви Державним підприємством «Санаторій «Форос»  до господарського суду АР Крим, про що свідчить штамп канцелярії господарського суду  від 31.07.2007р.

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу передбачено, що  Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За такими обставинами,  матеріалами справи підтверджується факт виконання відповідачем зобов'язань по оплаті 583009,17 грн.  заборгованості, через що  провадження  у справі в цій частині  підлягає припиненню у зв’язку з відсутністю предмета спору.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних витрат у зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань у розмірі 109779,72 грн. та 3% річних у розмірі 30318,31  грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Однак заявлена позивачем сума інфляційних втрат  у розмірі 109779,72  грн. за період з вересня 2005 р. по липень 2007 р. включно підлягає зменшенню з огляду на наступне.

Дату кінцевого терміну виконання відповідачем своїх зобов’язань требо обчислювати з урахуванням вимог частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений, (а в зазначених накладних такого строку не міститься) кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги.

Як свідчать матеріали справи, така вимога № 89 від 02.12.2005 р. була виставлена відповідачу та направлена на його адресу 02.12.2005 р. (а.с. 38), про що також свідчить книга вхідної та вихідної документації позивача (а.с. 36-37). Відповідачем всупереч вимогам статті 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту неотримання вказаної вимоги, в той час як кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто строк оплати повинен був скінчитися не раніше 09.12.2005 р. Отже термін обчислення інфляційних втрат позивача повинен обчислюватися з 10.12.2005 р. по 31.07.2007 р.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Державного підприємства «Санаторій «Південний» інфляційних витрат за період з 10.12.2005 р. по 31.07.2007 р. підлягають задоволенню у розмірі 107551,86 грн.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Так, відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з Державного підприємства «Санаторій «Південний»  3% річних за період з 10.12.2005 р. по 31.07.2007 р. підлягають задоволенню у розмірі 28703,21 грн.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, пункту 1-1 статті 80, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Санаторій «Південний» (98690, АР Крим, м. Ялта, смт. Форос-1, , р/р 01 у ЯФ АБ «Південний», МФО 384522) на користь Державного підприємства «Санаторій «Форос» (98690, АР Крим, м. Ялта, смт. Форос, , р/р 8701 у ЯФ АБ «Південний» МФО 384522)  28703,21 грн. річних, 107551,86 грн. інфляційних втрат, 6840,43 грн. державного мита та 114,76 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення заборгованості у розмірі 583009,17 грн. провадження у справі припинити.

4.          В іншій частині позову відмовити.

5.          Видати наказ після набуття судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.