СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.01.07                                                                                 Справа № 4/597ад.

Суддя господарського суду Луганської області Батюк Г.М., при секретарі судового засідання Агафоновій С.В., розглянувши матеріали справи за позовом

Прокурор  Біловодського району Луганської  області в інтересах держави в особі Біловодської міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, смт. Біловодськ Луганської області

до  Відкритого акціонерного товариства «Біловодська  пересувна механізована колона № 146»,смт. Біловодськ  Луганської області

про стягнення  3961 грн. 19 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Пропльоткіна Н.В., дов. № 07-11-04 від 03.01.07;

від відповідача –не прибув ( явка обов»язкова);

від заявника –прокурор відділу прокуратури Луганської області Смірнов О.О., посвідчення № 959 від 01.05.02.

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по страхових внесках ( недоїмка ) у сумі 3961 грн. 19 коп., у тому числі: недоїмка у сумі 3345 грн. 78 коп., пеня у сумі 464 грн. 52 коп., штрафних санкцій у сумі 50 грн. 30 коп., не прийнято до заліку  витрат у сумі 100 грн. 59 коп.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав. В судові засідання не з’явився, про причини неприбуття не  повідомив, у зв’язку з чим справа розглядається у порядку ст. 128 ч.4 КАС України за відсутністю відповідача.

Окрім цього, статтею 40 КАСУ визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов’язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою.

Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, а також довідки Головного управління статистики у Луганській області № 13-48/4854 від 28.12.06  адресою юридичної особи Відкритого акціонерного товариства «Біловодська  пересувна механізована колона № 146» є -  смт. Біловодськ  Луганської області, вул. Гуньяна,65.

Як свідчать матеріали справи, а саме, належною юридичною адресою Відкритого акціонерного товариства «Біловодська  пересувна механізована колона № 146» є -  смт. Біловодськ  Луганської області, вул. Гуньяна,65.

Відповідач під час розгляду справи будь-яких відомостей про зміну адреси не надавав, у зв’язку з чим , всі процесуальні документи господарського суду направлялися за вказаною адресою.

Позивач надав до суду клопотання від14.12.06 № 1134вих 06 та прокурор заявою, зданою до суду 19.01.07, на підставі ч.1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України  просить замінити позивача на належну юридичну особу Луганське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, яка розташована за адресою: м.Луганськ, вул. Коцюбинського,13. Клопотання заявника та позивача судом задовольняється.

Згідно довідки Головного управління статистики у Луганської області з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 43992 від 25.04.01  Луганське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності  має ознаки особи, як юридична особа.

На підставі вищевикладеного, позивачем по справі слід вважати  Луганське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, де в якості позивача виступає суб'єкт владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі порушене за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Сторони  не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи,  вислухавши представника позивача та прокурора, суд прийшов до наступного.

У відповідності зі ст. 45 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІУ “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” роботодавці як страхувальники зобов’язані  своєчасно та в повному обсязі сплачувати страхові внески до Фонду.

Згідно з п.4.1 Інструкції “Про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України”, затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.01 № 12 (далі – Інструкція) сума страхового внеску розраховується відповідно до страхового тарифу, встановленого Законом України, виходячи з класу професійного ризику галузі (підгалузі) національної економіки, до якого віднесено страхувальника.

При встановленні страхувальнику знижки або надбавки до страхового тарифу сума страхового внеску, яка підлягає сплаті, визначається з урахуванням вказаної знижки (надбавки).

Розміри страхових внесків  страхувальників обчислюються для роботодавців у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що  включають витрати на виплату основної та  додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України “Про оплату праці”, які підлягають обкладанню прибутковим податком з громадян.

Страхові внески нараховуються в межах граничної суми заробітної плати (доходу), що встановлюється Кабінетом Міністрів України та є розрахунковою величиною при обчисленні страхових виплат (п.4.10 Інструкції) та сплачуються юридичними особами

щомісячно, в день одержання коштів на оплату праці  в установах банків, а при проведенні оплати праці з готівкової виручки чи натуроплатою –платники зобов’язані не пізніше наступного дня після здійснення виплат подати до установи банку платіжне доручення на перерахування страхових внесків до Фонду (п.4.12 Інструкції).

Згідно п. 3.13 Інструкції страхові внески сплачуються страховикам шляхом перерахування відповідних сум на відповідний рахунок.

Частиною 2 статті 52 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІУ “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” встановлено, що за прострочення сплати страхових внесків до Фонду стягується пеня.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач,  зареєстрований  як платник страхових внесків до Фонду соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно акту проведення перевірки повноти нарахування, утримання, перерахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування і використання коштів Фонду соціального страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності від 27.05.04 за відповідачем рахується прострочена  заборгованість по сплаті страхових внесків  за період з 01.01.03 по 01.04.04 у сумі 3298 грн. 24 коп.,  пеня у сумі 464 грн. 52 коп., не прийнято до заліку  витрат у сумі 100 грн. 59 коп.

Згідно рішення про застосування та стягнення сум штрафних санкцій (фінансових) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства по загальнообов’язковому державному соціальному страхуванню № 648 від 16.06.04 відповідачу нараховані штрафні санкції у розмірі 50 грн. 30 коп.

Сума заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті страхових внесків в розмірі 3345 грн. 78 коп. за період з 01.10.01 по 01.10.06, пеня у сумі 464 грн. 52 коп., штрафні санкції у сумі 50 грн. 30 коп., не прийнято до заліку витрат у сумі 100 грн. 59 коп., підтверджені матеріалами справи, та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідачем  на день слухання справи доказів перерахування недоїмки не надано.

За таких обставин, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю .

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки прокурор звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що повний текст постанови буде виготовлений та підписаний 24.01.07.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 51,ч.1 ст.52, ст.ст.87, 94, 98, ч.4 ст.128, ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Біловодська  пересувна механізована колона № 146»,смт. Біловодськ  Луганської області, вул. Гуньяна,65,р/р 01 в Біловодському відділенні Ощадбанку України, МФО 364025,  на користь Луганського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Виконавча дирекція, м.Луганськ, вул. Коцюбинського,13, р/р 0001в УДК Луганській області, МФО 804013, заборгованість  по страхових внесках у сумі 3345 грн. 78 коп., не прийнято до заліку витрат у сумі 100 грн. 59 коп., пеню у сумі 464 грн. 52 коп., штрафні санкції  у сумі  50 грн. 50 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 24.01.07.

Суддя                                                                               Г.М. Батюк