ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16" січня 2007 р.

Справа № 7/328-3911

15 год. 30 хв.

м. Тернопіль

Господарський
суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання
Онуфрієнко М.П.

Розглянув справу

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, с. Шибалин, Бережанського
району, Тернопільської області, 47521

до відповідача: Бережанської
міжрайонної державної податкової інспекції, м. Бережани, вул. Шевченка, 15,
Тернопільської області, 47500

за участю представників від:

позивача:
ОСОБА_1 -підприємець

ОСОБА_2
-НОМЕР_4

відповідача:
Стефінів Жанна Анатоліївна -довіреність № 48 від
06.04.06р.;

Суть справи:

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 звернулася з позовом про скасування рішення НОМЕР_1
прийнятого Бережанською міжрайонною державною податковою інспекцією про
застосування до підприємця штрафних (фінансових) санкцій.

Представникам сторін в судовому
засіданні роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАС України).

Податкова інспекція проти позовних
вимог заперечує, посилаючись на те, що спірне рішення прийняте у відповідності
до чинного законодавства, а саме санкції застосовані за порушення підприємцем
норм Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та Закону України „Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

Представник позивача ОСОБА_3
допитана в якості свідка.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, покази свідка, встановлено:

- Бережанською міжрайонною
державною податковою інспекцією 14.08.2006р. прийняте рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій НОМЕР_1 яким до суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 застосовані санкції в розмірі 8725,75 грн..

Підставою для застосування санкцій,
як зазначено у вищевказаному рішенні, став акт перевірки НОМЕР_2, проведеної на
предмет дотримання в магазині-складі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1, яким, як
стверджує інспекція, встановлено порушення п.п. 1, 2, 9, 13 ст. 3 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” (далі Закон про РРО), а саме: підприємцем не
забезпечено щоденне друкування на реєстраторах розрахункових операцій (далі
РРО) фіскальних звітних чеків, за що застосовані санкції в сумі 340 грн.; не
проведено розрахункову операцію на повну суму покупки -18,10 грн., через
зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у
фіскальний режим РРО з роздрукуванням відповідного розрахункового документа, за
що застосовано 90,50 грн. санкцій та не забезпечено відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення розрахунків ( 1706 грн.) сумі коштів, яка
зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій( 28,85грн.), за що
застосовано 8295,25 грн. санкцій; пп. 1, 2 ст. 7 Закону України „Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності” (далі Закон про
патентування), а саме: торговий патент не розміщений на відкритому та
доступному для огляду місці, застосовано 100 грн. санкцій.

Позивач оспорюючи рішення
посилається на те, що податковою інспекцією перевірка магазину-складу
проводилась незаконно, без відповідного направлення та наказу керівника
податкового органу, а тому результати такої перевірки не можуть бути підставою
для прийняття рішення про застосування санкцій. Щодо виявлених порушень, то
просить врахувати, що під час проведення контрольної закупки не спрацював РРО,
а тому продавець запропонувала повернути гроші та забрала товар, однак покупці
представилися податковими інспекторами почали проводити перевірку. Пізніше РРО
спрацював і фіскальний чек був вибитий. Щодо не роздрукування денних звітів,
позивач пояснив що вони дійсно не були вчасно видруковані, але вважає, що
оскільки друкування звітів здійснювались ним наступного дня то порушення в його
діях не має. Що ж до невідповідності готівки в касі то просить суд звернути
увагу на те, що у магазині здійснюють діяльність два підприємці -ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 торгові точки яких обслуговує один продавець, а тому виручка від
реалізації продовольчих товарів знаходилась в одному приміщені.

- допитана в процесі судового
розгляду справи свідок ОСОБА_3, повідомила суду, що під час проведення
перевірки, при спробі вибити фіскальний чек на суму покупки,  касовий апарат з невідомих їй причин не
спрацював. Щодо невідповідності готівки , пояснила , що на вимогу перевіряючих
вона  надала готівку і з каси підприємця
ОСОБА_2, де розмінювала гроші надані за покупку, так як в касі ОСОБА_1 було
тільки 28 грн.. На зауваження щодо належності суми 1659,05 грн. іншому
підприємцю, перевіряючі не відреагували і сказали що це немає значення.
Пояснень з цього приводу у неї не відбирали.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України,
давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до
висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

При цьому, суд виходив із  наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до п. 8 ст. 11 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової
служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми
недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку передбаченому законом;

- до суб'єктів підприємницької
діяльності за порушення вимог Закону про РРО застосовуються фінансові санкції в
порядку передбаченому п.3 „Інструкції про порядок застосування штрафних
(фінансових) санкцій органами державної податкової служби” затвердженої наказом
Державної податкової адміністрації України № 110 від 17.03.2001р., шляхом
прийняття органами Державної податкової служби рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, прийнятих на підставі матеріалів планової або
позапланової перевірки (15, 16, 17 Закону про РРО), результати яких
оформляються актом перевірки, відповідно до „Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства
суб'єктами підприємницької діяльності -фізичними особами” затвердженого
наказом Державної податкової адміністрації України № 326 від
11.06.2004р. розробленого відповідно до Закону „Про державну податкову
службу в Україні”.

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень
обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на
відповідача.

В даному випадку, доказом
правомірності притягнення підприємця до відповідальності за порушення норм
чинного законодавства є акт перевірки.

1/
Щодо правомірності прийнятого рішення  в
частині застосованих штрафних санкцій в сумі 8295,25 грн. за порушення
підприємцем п. 13 ст. 3 Закону про РРО то доводи  відповідача судом до уваги не приймаються,
так як  актом  перевірки НОМЕР_2 зазначене порушення не
підтверджується,  оскільки:

-          місцем проведення розрахунків, згідно
ст. 2 Закону про РРО є місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані
товари (надані послуги) та зберігаються готівкові кошти  отримані за реалізовані на протязі дня товари
і дана інформація заноситься в денний звіт, як підсумок розрахункових операцій.

Перевірка проведена в магазині, в якому
здійснюють торгівельну діяльність два підприємці: ОСОБА_1, яка здійснює
торгівлю алкогольними та тютюновими виробами (торговий патент НОМЕР_3)  та ОСОБА_2, який здійснює торгівлю
продовольчими товарами. Як випливає з пояснення продавця ОСОБА_3, в момент
проведення перевірки в магазині знаходилася виручка в сумі 1659,05 грн.
підприємця ОСОБА_2 та в касовій скринці 28,85 грн. готівки належної ОСОБА_1,
які зазначені в акті як належні одному суб'єкту господарювання, тобто ,  порушено порядок проведення перевірки, а саме  в одному акті охоплено перевіркою торгівельну
діяльність двох суб'єктів підприємницької
діяльності, що чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до п.3 ч.1ст.11 Закону
„Про державну податкову службу в Україні”, при проведенні перевірки органами
державної податкової служби  посадові
особи зобов'язані давати письмові пояснення з усіх питань що виникають під час
перевірки. З акту перевірки випливає , що у продавця магазину пояснення щодо
невідповідності готівки не відбиралися, що свідчить про відсутність будь -яких
зауважень по даному питанню. В процесі розгляду справи податковою інспекцією
надано тільки пояснення продавця, написане нею в день перевірки - 06.08.2006р.,
по питанню причин не видачі розрахункового чека на суму покупки, щодо наданого
продавцем усного пояснення по даному факту та докази на її спростування в акті
не відображені. Акт не містить чіткого та об'єктивного викладення факту
виявленого порушення, у зв'язку з чим суд не може встановити, а інспекція
довести іншими доказами правомірність застосування фінансових санкцій в
сумі 8295,25 грн.( 1659,05 х 5) за незабезпечення відповідності сум готівкових
коштів на місці проведення розрахунків, а тому рішення в цій частині  підлягає скасуванню.

2/ В
частині заявлених позовних вимог про скасування рішення щодо  застосування 430,50 грн. штрафних санкцій, в
позові відмовляється, оскільки:

- згідно пп. 1, 2, 9 ст. 3 Закону
про РРО, суб'єкт підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові
операції в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі зобов'язаний:
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму
проведеної операції та щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій
фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Актом перевірки від 06.08.2006р.
встановлено, а також підтверджено показами свідка та її поясненням , що  при реалізації товару не проведено
розрахункову операцію на повну суму покупки (18,10 грн.) через реєстратор
розрахункових операцій та не видано розрахунковий документ встановленої форми
на повну суму проведеної операції.

Доводи позивача, що при спробі
провести суму покупки через касовий апарат він не спрацював, судом
відхиляються, оскільки не підтверджені документально причини такого не
спрацювання, крім того, як зазначає сам позивач, через певний час такий
документ був роздрукований.

Не спростовано позивачем належними
доказами і причини не роздрукування по закінченню робочого дня фіскальних
звітів: за 07.06.2006р. роздрукований 08.06.2006р. о 08.42 год., за
10.06.2006р. роздрукований 13.06.2006р. о 18:15 год., за 19.06.2006р.
роздрукований 20.06.2006р. о 09:09 год., за 02.07.2006р. роздруковано
03.07.2006р. о 09:37 год. та  за
28.07.2006р. роздруковано 29.07.2006р., що свідчить про порушення ним п. 9 ст.
3 Закону про РРО.

3/Також
відмовляється в позові в частині
скасування застосованих рішенням санкцій в сумі 100 грн. за порушення
норм Закону про патентування, оскільки факт вчинення правопорушення
підтверджується актом перевірки та не оспорюється  позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні
положення  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити
частково.

2.Скасувати рішення НОМЕР_1.
прийняте Бережанською міжрайонною державною податкової інспекцією про
застосування до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особиОСОБА_1 в
частині 8295,25 грн. штрафних санкцій.

3.В частині скасування рішення в
сумі 530,50 грн. відмовити.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право
подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а
протягом 20 днів після подання заяви - подати апеляційну скаргу.

Суддя