донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

19.03.2007 р.                                                                                 справа №31/337

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
Козіна Ю.Є., довіреність № 4943/10/10 від 24.02.07, Тарапура Н.Ф., довіреність № 4944/10/10  від 24.02.07р., Колбаєв О.В., довіреність № 4945/10/10  від 24.02.07р.,

від відповідача:
Рибалка Л.І, довіреність № б/н  від 26.02.07р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції м.Артемівськ

на постанову (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
18.12.2006 року

по справі
№31/337

за позовом
Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції м.Артемівськ

до
Закритого акціонерного товариства "Завод шампанських вин" м.Артемівськ

про
стягнення на користь державного бюджету несплачених відрахувань від суми коштів, витрачених на рекламу тютюнових виробів та/або алкогольних напоїв в розмірі 94943,29 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Артемівська об'єднана державна податкова інспекція м.Артемівськ, звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Закритого акціонерного товариства „Артемівський завод шампанських вин „Артемівськ Вайнері" м.Артемівськ про стягнення на користь державного бюджету несплачених відрахунків від сум коштів, витрачених на рекламу тютюнових виробів та алкогольних напоїв у розмірі 94 943,29 грн.

Постановою господарського суду Донецької області від 18.12.06р. (повний текст складений 22.12.06р.) по справі № 31/337 було відмовлено у задоволені позову Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції м. Артемівськ до Закритого акціонерного товариства „Артемівський завод шампанських вин „Артемівськ Вайнері" м.Артемівськ про стягнення на користь державного бюджету України сум несплачених відрахувань на соціальну рекламу у розмірі 94 943,29 грн.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на  положення ст..10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" № 509-ХП від 04.12.90р. (зі змінами та доповненнями), ст.ст.22-23, 26 Закону України „Про рекламу" № 270/96-ВР від 03.07.96р. (зі змінами та доповненнями), та встановивши, що у позивача були відсутні повноваження на здійснення перевірки правильності обчислення та повноти перерахування сум відрахувань на соціальну рекламу, як і відсутні підстави на звернення до суду за примусовим стягненням спірної суми, контроль за обліком і справлянням якої не покладено законодавством на податкову інспекцію, а Законом України  „Про рекламу” № 270/96-ВР від 03.07.96р. (зі змінами та доповненнями) не встановлено право відповідних органів на примусове стягнення таких сум.

Позивач, Артемівська об’єднана державна податкова інспекція, не погодився з постановою господарського суду Донецької області та подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову господарського суду Донецької області від 18.12.06р. в адміністративній справі № 31/337 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скаржник вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та робить посилання  на ч.8 ст.22  Закону України „Про рекламу" № 270/96-ВР від 03.07.96р. (зі змінами та доповненнями), якою встановлений обов’язок рекламодавців алкогольних напоїв спрямовувати на виробництво та розповсюдження соціальної реклами щодо шкоди зловживання алкоголем не менше 5 % коштів, витрачених ними на розповсюдження реклами алкогольних напоїв у межах України.

Заявник апеляційної скарги в обґрунтування своїх доводів посилається також на бюджетну класифікацію, затверджену Наказом Міністерства фінансів України від 27.12.01р. № 604, ст.84 Закону України „Про державний бюджет України на 2006р.” від 20.12.05р. № 3235-ІУ (зі змінами та доповненнями) та ст.10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" № 509-ХП від 04.12.90р.( зі змінами та доповненнями).

З врахуванням вищевикладених норм чинного законодавства податковий орган зазначає на те, що спірним платежам присвоєно код бюджетної класифікації, вони є обов’язковими до сплати. Позивач наполягає на тому, що мав право на звернення до судового органу з позовом про стягнення спірної суми. При цьому скаржник зазначає, що у ході судового процесу відповідач не заперечував проти наявності факту заборгованості у нього по спірним платежам та погодився з розміром вказаної заборгованості.

Відповідач, Закрите акціонерне товариство „Артемівський завод шампанських вин „Артемівськ Вайнері" м.Артемівськ, у письмових запереченнях на апеляційну скаргу (вих. № 3.7.0/403 від 12.02.07р.) доводи податкового органу відхилив, постанову місцевого господарського суду вважає законною та обґрунтованою, прийнятою відповідно до вимог чинного законодавства.

За розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 17.01.06р. для розгляду апеляційної скарги Артемівської об’єднаної державної податкової інспекції призначена колегія суддів у складі: судді Алєєвої І.В. (головуючий), судді М”ясищева А.М., судді Шевкової Т.А.

За розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 26.02.07р. у зв’язку з виходом з відпустки судді Величко Н.Л. змінена та призначена для розгляду апеляційної скарги Артемівської об’єднаної державної податкової інспекції колегія суддів у складі: судді Алєєвої І.В. (головуючий), судді Величко Н.Л., судді М”ясищева А.М.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд  встановив.

За результатами комплексної планової документальної перевірки позивача стосовно дотримання вимог податкового та валютного законодавства, Артемівською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Артемівськ складено акт перевірки від 13.03.06р. №255/23/00412168/ДСК, в якому вказано про встановлення факту порушення позивачем п.8 ст.22 Закону України „Про рекламу" № 270/96-ВР від 03.07.96р. (зі змінами та доповненнями) та п.2 Порядку відрахування на виробництво соціальної рекламної інформації про шкоду тютюнопаління та вживання алкогольних напоїв, затвердженого Постановою КМУ №997 від 08.09.1997р. (зі змінами та доповненнями), оскільки підприємство не перерахувало до державного бюджету на виробництво соціальної рекламної інформації суму 94 943,29 грн., що становить 5 відсотків коштів, витрачених на розповсюдження реклами алкогольних напоїв (1898865,83 *5% = 94 943,29 грн.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд встановив, що постанова місцевого господарського суду відповідає нормам чинного законодавства і не підлягає скасуванню з  підстав, викладених в апеляційній скарзі, з огляду на наступне.

За приписами ст.22 Закону України „Про рекламу” № 270/96-ВР від 03.07.96р. (зі змінами та доповненнями) рекламодавці алкогольних напоїв та тютюнових виробів зобов'язані у порядку передбаченому законами України, спрямовувати на виробництво та розповсюдження соціальної реклами щодо шкоди тютюнопаління та зловживання алкоголем не менше 5 відсотків коштів, витрачених ними на розповсюдження реклами тютюнових виробів та алкогольних напоїв у межах України.

Господарський суд Донецької області з огляду на приписи ст.26 Закону України „Про рекламу" № 270/96-ВР від 03.07.96р. (зі змінами та доповненнями), в який зазначений вичерпний перелік органів, уповноважених здійснювати контроль за дотриманням законодавства України про рекламу, та до якого не входять податкові органи, а також з врахуванням приписів ст.10  Закону України „Про державну податкову службу в Україні" № 509-ХП від 04.12.90р. (зі змінами та доповненнями), якою визначені повноваження та функції податкових органів, дійшов обґрунтованого висновку, що у позивача були відсутні повноваження на здійснення перевірки правильності обчислення та повноти перерахування сум відрахувань на соціальну рекламу, як і відсутні підстави на звернення до суду за примусовим стягненням спірної суми, контроль за обліком і справлянням якої на податкову інспекцію законодавством не покладено, як і не встановлено право відповідних органів на примусове стягнення таких сум.

Ствердження податкового органу в апеляційній скарзі стосовно того, що спірним платежам присвоєно код бюджетної класифікації, вони є обов’язковими до сплати, внаслідок чого, позивач має право на звернення до судового органу з позовом про стягнення спірної суми не приймаються судовою колегією з огляду на приписи Закону України „Про систему оподаткування” від 25.06.91р. № 1251-ХП (зі змінами та доповненнями), яким визначений вичерпний перелік видів загальнодержавних та місцевих податків і зборів (обов’язкових платежів), що справляються на території України, в якому відрахування від суми коштів, витрачених на рекламу тютюнових виробів та/або алкогольних напоїв, не передбачено. Статтею 16 Зазначеного Закону встановлено, що джерела сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) встановлюються відповідними законами про податки, збори (обов’язкових платежів).

З огляду на наведене, не приймаються до уваги посилання скаржника на ст. 84 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік" від 20.12.05р. № 3235-ІУ (зі змінами та доповненями), оскільки зазначені платежі носять добровільний, а не обов'язковий характер. На даний час законами України не врегульовано порядок нарахування, справляння і стягнення спірних платежів,  обов’язки і відповідальність платників (рекламодавців) за правильність обчислення і своєчасність сплати цих відрахувань. Не передбачено діючим законодавством подання до державних податкових органів та інших державних органів бухгалтерської звітності та інших документів, пов’язаних з обчисленням і сплатою відрахувань на соціальну рекламу. Таким чином до визначення в законі порядку  і обов’язковості справляння цих платежів, вони носять добровільний характер, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції в оскарженій постанові.

При цьому, господарським судом Донецької області також було обґрунтовано враховано, що у разі добровільної сплати зазначених платежів рекламодавцем, вони повинні дотримуватись положень Порядку відрахування на виробництво соціальної рекламної інформації про шкоду тютюнопаління та зловживання алкогольними напоями, затвердженого постановою КМУ від 08.09.1997р. №997 (із змінами та доповненнями), яка є нормативним актом, але не має сили Закону.

В пункті 7 Порядку зазначено, що у разі порушення цього порядку підприємства, установи, організації та громадяни - СПД - несуть відповідальність згідно із законодавством. Як вбачається з приписів ч.2 ст. 27 Закону України „Про рекламу" № 270/96-ВР від 03.07.96р. (зі змінами та доповненнями), яка встановлює відповідальність рекламодавців, відповідальність рекламодавців за неперерахування відрахувань на соціальну рекламу не передбачена.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що сплата відрахувань від суми коштів, витрачених на рекламу тютюнових виробів та/або алкогольних напоїв на виробництво соціальної реклами носить не обов’язковий, а добровільний характер.

Ствердження заявника апеляційної скарги стосовно того, що у ході судового процесу відповідач погодився з розміром вказаної заборгованості є необґрунтованими з огляду на пояснення відповідача, викладені в письмових запереченнях на апеляційну скаргу, в яких він вказує на ті обставини, що не підписував акт перевірки, оскільки, на його думку, Артемівська ОДПІ діяла неправомірно, перевіривши та відобразивши в акті перевірки відрахування від суми коштів, витрачених на рекламу алкогольних напоїв, так як зазначені відрахування не відносяться до податків та зборів (обов’язкових платежів).

Крім зазначеного, з оскарженої постанови господарського суду Донецької області вбачається про дослідження та встановлення судом тих обставин, що спірна сума відрахувань включає в себе відрахування із сум платежів, витрачених на рекламу алкогольних напоїв, які були здійсненні як в 2005 році так і в інших роках, ніж 2005р. За розрахунками відповідача сума відрахувань могла бути визначена у сумі 85 045,92 грн., що на 9 847,37 грн. менш, ніж заявлено в позові. Позивач проти зазначеного розрахунку не заперечував.

Таким чином, постанова місцевого господарського суду з підстав, викладених в апеляційній скарзі, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.101, 103, 122, п.1-3 ст. 160, п.2 ч.2 ст.162, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ст.198, ст.200, п.1 ст.205, ст..206,  п.5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 та п.7 розділу VІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України  № 2953-ІУ від 6 жовтня 2005 року, Донецький апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Артемівської об’єднаної державної податкової інспекції на постанову господарського суду  Донецької області від 18.12.06р. (повний текст складений 22.12.06р.) по справі № 31/337–залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Донецької області від 18.12.06р. (повний текст складений 22.12.06р.) по справі № 31/337 –залишити без змін

Ухвала суду  апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України   протягом одного місяця з дня її складення в повному обсязі.

Ухвала  складена в повному обсязі  23.03.2007 року.

Головуючий:

Судді:

Надруковано:  4 примір.

1 –позивачу

1 –відповідачу

1 –до справи

1 –ДАГС