СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

19 вересня 2007 року

Справа № 20-2/140

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гоголя Ю.М.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Горошко Н.П.,

за участю представників сторін:

представник позивача, Злобін Андрій Анатолійович, довіреність № 3567/0/2-07 від 12.03.07, Відкрите акціонерне товариство "Енергетична компанія "Севастопольенерго";

представник відповідача, Сафонов Сергій Петрович, довіреність № б/н від 19.01.07, Військова частина А-4424;

представник відповідача, не з'явився, Севастопольська квартирно-експлуатаційна частина морська;

розглянувши апеляційну скаргу Військової частини А-4424 на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Шевчук Н.Г.) від 08.08.2007 року у справі № 20-2/140

за позовом           Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" (вул. Хрустальова, 44,Севастополь,99040)

до           Військової частини А-4424 (вул. Дибенка, 1а,Севастополь,99028)

Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської (вул. Хрустальова, 60,Севастополь,99040)

про стягнення 44655,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Енергетична компанія „Севастопольенерго" звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовною заявою до військової частини А-4424 про стягнення заборгованості за перевищення ліміту активного споживання у сумі 39830,43 грн., та до Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської про стягнення пені у сумі 1865,43 грн., 3% річних - 756,97 грн. та суми заборгованості з урахуванням інфляції - 2203,01 грн. за прострочення оплати по договору.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на наявність укладеного між сторонами договору № 3596 від 10.12.2004 року, відповідно до умов якого сторони прийняли на себе зобов'язання додержуватись вимог законодавчих та директивних актів, які регламентують питання енергопостачання та взаємовідносини сторін.

Відповідач - Севастопольська квартирно-експлуатаційна частина морська у відзиві на позовну заяву заперечував проти позовних вимог з посиланням на положення статті 7, 22, 23 Бюджетного кодексу України та статті 258 Цивільного кодексу України (арк.с. 52-53).

Відповідач - військова частина А-4424 у відзиві на позовну заяву також заперечував проти позовних вимог з посиланням на те, що відповідно до умов договору обов'язок сплати усіх платежів покладений на Севастопольську квартирно-експлуатаційну частину Морську (арк.с. 54-55).

Рішенням господарського суду міста Севастополя (суддя Шевчук Н.Г.) від 08.08.2007 року у справі № 20-2/140 позов Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" до військової частини А-4424; Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської про стягнення 44655,84 грн. задоволено частково.

Стягнуто з військової частини А-4424 на користь Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" двократну різницю між фактично спожитою та договірною величинами споживання електроенергії в розмірі 39830,43 грн.; витрати по сплаті державного мита у сумі 398,30 грн.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 105,25 грн.

Стягнуто з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської на користь Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" заборгованість у сумі 4136,84 грн., з яких: 1176,43грн. - пеня, 756,97 грн. - 3% річних, 2203,01 грн. - сума інфляційного відшкодування; витрати по сплаті державного мита у сумі 41,36 грн.; витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у сумі 12,75 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, військова частина А-4424 звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи скаргу тим, що оскаржуване рішення та позовні вимоги незаконні та необгрунтовані.

При повторному розгляді справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія встановила наступне.

Відносини електроенергетики в Україні регулюються Законом України „Про електроенергетику", Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 № 441 (у відповідних редакціях) та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 (у відповідних редакціях) (далі - Правила).

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Як було встановлено, 10.12.2004 року          між Відкритим акціонерним товариством „Енергетична компанія "Севастопольенерго" (Постачальник) та військовою частиною А-4424 (Споживач), Севастопольською квартирно-експлуатаційною частиною морською (Платник) був укладений договір № 3596 на поставку електричної енергії (далі Договір), який відповідно до умов пункту 10.4 був продовженим на наступні періоди.

Згідно умов Договору Постачальник зобов'язувався постачати Споживачу електричну енергію в обсягах у відповідності з договірними квартальними (місячними) величинами спожитої електричної енергії, вказаними в Додатку № 1 до Договору. Платник, в свою чергу, зобов'язаний здійснювати оплату за спожиту електроенергію та здійснювати інші платежі згідно умов Договору.

Відповідно до пункту 2.2.2 Договору споживач зобов'язався додержуватися режимів споживання електроенергії у відповідності до розділу 5 Договору, яким передбачено встановлення договірних величин споживання електроенергії та потужності.

Як було встановлено, 15.08.2005 року між Відкритим акціонерним товариством „Енергетична компанія "Севастопольенерго" (Постачальник) та військовою частиною А4424 (Споживач) укладена додаткова угода до Договору № 3596 від І0.12.2004 року, відповідно до

якої Споживач зобов'язаний сплатити постачальнику двохкратну вартість величини перевищення договірної величини споживання електричної енергії і вартість перевищення граничної величини електричної потужності кожного територіально відокремленого підрозділу (арк.с. 15).

Згідно пункту 8.6 Договору у випадку несвоєчасної оплати обумовлених порядком платежів постачальник здійснює нарахування платнику пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення платежу.

Додатком № 1 на 2006 рік до Договору сторони узгодили граничні величини електроспоживання.

Згідно наданих споживачем звітів про витрату електроенергії обсяг спожитої військовою частиною А 4424 електроенергії складає в січні 2006 року -135780 кВт/г, лютому 2006 року -135780 кВт/г, березні 2006 року - 138710 кВт/г, квітні 2006 року - 122574 кВт/г, грудні 2006 року-106256 кВт/г.

Таким чином, обсяг фактично спожитої електроенергії складає обсяг перевищення над договірною величиною споживання в січні 2006 року - 33780 кВт/г, в лютому 2006 року - 33780 кВт/г, березні 2006 року - 43210 кВт/г., квітні 2006 року - 20574 кВт/г, грудні 2006 року - 4256 кВт/г.

Позивач виставив військовій частині А 4424 рахунки за перевищення ліміту активного споживання на загальну суму 39830,43 грн. (арк. с. 21-25).

Згідно з статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк згідно з вказівками закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок -згідно зі звичайними вимогами. Одностороння відмова від виконання зобов'язань та одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" (в редакції на момент порушення) передбачено, що споживачі, у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період, сплачують енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Згідно пункту 5.2 Договору (в редакції додаткової угоди від 15.08.2005) за перевищення договірної величини споживання електроенергії та потужності споживач сплачує постачальнику електроенергії двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами.

Як було зазначено судом першої інстанції, Військовою частиною А-4424 виставлені рахунки на день прийняття рішення не оплачені, заборгованість відповідача перед позивачем за перевищення ліміту споживання електричної енергії складає 39830,43 грн.

Пунктом 7 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання енергопостачальника.

Крім того, позивач просить стягнути з Платника 1865,43 грн. пені, 756,97 грн. З % річних, 2203,01 грн. суми інфляційного відшкодування за прострочення оплати рахунків за спожиту електричну енергію.

Судова колегія, так як і суд першої інстанції, вважає вимоги позивача такими що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини другої статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна прийняти всі міри, необхідні для належного виконання зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплачує кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором чи законом.

Згідно статей 546, 549, пункту 3 статті 611 Цивільного кодексу України, пункту 4.2.1 Договору у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статей 3-4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, встановленому за погодженням сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Позивачем на суму заборгованості нарахована пеня у сумі 1865,43 грн. Але відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Як вбачається з матеріалів справи строк позовної давності по вимогам про стягнення сум заборгованості за рахунками № 55239 від 26.12.2005 року, № 4738 від 26.01.2006 року, № 9958 від 27.02.2006 року сплинув до звернення позивача до господарського суду з позовною заявою.

У зв'язку з викладеним стягненню підлягає сума пені у розмірі 1176,86 грн.

Також судом першої інстанції було перевірено розрахунок заявлених до стягнення сум 3 % річних та інфляційного відшкодування. Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, апеляційна інстанція вважає, що позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія "Севастопольенерго" підлягають задоволенню, рішення господарського суду міста Севастополя є законним та обгрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Севастополя від 08.08.2007 року у справі № 20-2/140 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Військової частини А-4424 залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  Ю.М. Гоголь

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

Н.П. Горошко