ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

27.03.07                                                                                           Справа№ 5/160-12/18А

Суддя господарського суду Львівської області Запотічняк О.Д. при секретарі Джус Р.В. розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом Львівського міського комунального підприємства “Львівводоканал”  до  Державної податкової інспекції у м. Львові  про скасування податкових повідомлень –рішень № /0/2509 , № /0/2510, № /0/2511, № /0/2512   від 17.02.2006 р.

За участю   представників:

Від позивача:  Пастушин  Н.П.(довіреність  у справі);

Від відповідача:     Палій М.В.   (довіреність у справі).

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки згідно ст. ст. 27, 29, 49, 51 Кодексу Адміністративного судочинства України. За клопотанням сторін здійснюється  технічна фіксація судового процесу.

Суть справи: До господарського суду Львівської області заявлено позов Львівського міського комунального підприємства „Львівводоканал" до  Державної податкової інспекції у м. Львові  про скасування податкових повідомлень –рішень № /0/2509 , № /0/2510, № /0/2511, № /0/2512   від 17.02.2006 р.

Ухвалою господарського суду від 30.01.2007 року порушено провадження у справі та призначено слухання справи на 15.02.2007 року.

В попередньому засіданні 15.02.2007 р. оголошувалась перерва до 27.02.2007 р. для представлення додаткових доказів по справі.

Ухвалою від 27.02.2007 р. суд закінчив розгляд справи в попередньому засіданні та перейшов до розгляду справи в судовому засіданні яке призначив на 20.03.2007 р.

В судовому засіданні   представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги  та просив їх задоволити з наступних підстав : спірними  податковими повідомленнями –рішеннями,  до позивача у відповідності до  закону “Про порядок  погашення зобов’язань платників податків  перед бюджетами та державними цільовими  фондами” застосовано штраф за несвоєчасну сплату  узгодженого податкового зобов’язання.  Дані штрафи застосовано через більш ніж півтора року з моменту вчинення  позивачем правопорушення.  Представник позивача покликається на те, що вказаний закон не регулює питання строків застосування  штрафної санкції а тому в даному випадку слід керуватися нормами ст. 250 ГК України. Представник вважає, що оспорюване повідомлення –рішення суперечить нормам ст. 250 ГК України  оскільки пропущений  термін протягом якого до суб’єкта господарювання  можуть бути застосовані  адміністративно - господарські санкції.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив , вважає їх такими, що не підлягають до задоволення  оскільки податковим органом правомірно застосовано штрафні санкції у розмірі 50% від узгодженої суми податкового зобов’язання. Також представник позивача вважає, що застосування  норм  Закону України “Про порядок  погашення зобов’язань платників податків  перед бюджетами та державними цільовими  фондами” при прийнятті оспорюваних  податкових повідомлень –рішень є правильним, оскільки  даний закон є спеціальним законом  з оподаткування, який  установлює порядок  погашення зобов’язань юридичних та фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами  з податків і зборів, а Господарський кодекс України не регулює застосування штрафних санкцій.  В своїх поясненнях представник відповідача посилається на норму ст. 4 ГК України, відповідно до якої не є предметом  регулювання цього кодексу фінансові відносини за участю  суб’єктів господарювання , що виникають в процесі  формування та контролю  виконання бюджетів усіх рівнів.

Повний текст постанови виготовлений, підписаний та  оголошений 27 березня 2007 р.

Розглянувши   документи   і   матеріали,   подані   учасниками   процесу, заслухавши  пояснення  представників сторін та з'ясувавши  всі фактичні

обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне :

Державною податковою інспекцією м. Львова складено акт №6/15-2/03348471 від 16 лютого 2006 р. в якому зазначено, що позивач несвоєчасно сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість за липень, серпень, вересень та жовтень, чим порушено п. 5.3.1, п.5.3 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

На підставі і п.п.17.1.7 п. 17.1. ст 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та  акту перевірки,  Державною податковою інспекцією  у м. Львові було прийнято податкові  повідомлення –рішення :

- № /0/2509  від 17.02.2006 р. яким ЛМКП “Львівводоканал” нараховано   штрафну санкцію  у розмірі 50% від узгодженої суми податкового зобовязання  в сумі 285360,50 грн.

- № /0/2510  від 17.02.2006 р. яким ЛМКП “Львівводоканал” нараховано штрафну санкцію  у розмірі 50% від узгодженої суми податкового зобовязання  в сумі 284960,00 грн.

- № /0/2511 від 17.02.2006 р. яким ЛМКП “Львівводоканал” нараховано штрафну санкцію  у розмірі 50% від узгодженої суми податкового зобовязання  в сумі 295052,00 грн.

-  № /0/2512   від 17.02.2006 р. яким ЛМКП “Львівводоканал” нараховано штрафну санкцію  у розмірі 50% від узгодженої суми податкового зобовязання  в сумі 307403,00 грн.

При   прийнятті    постанови   суд виходив з наступного:

Відповідно до вимог п. 5.1.ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-111 ( зі змінами і доповненнями) - податкове зобов'язання платника податків вважається узгодженим із дня подання платником податків податкової декларації.

Згідно з вимогами п.п. 5.3.1. п.5.3. ст. 5 цього ж Закону - платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступним за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-111 (зі змінами і доповненнями).

Вище зазначений Закон дає визначення штрафної санкції як плату у фіксованій формі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'Язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами, а саме, п.п. 17.1.7. п. 17.1. ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-111 ( зі змінами і доповненнями), в якому зазначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до ЗО календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, —у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, —у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за

останнім    днем    граничного    строку    сплати    узгодженої    суми    податкового зобов'язання, —у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові зобов'язання по сплаті податку на додану вартість  були визначені та узгоджені платником податку податковими деклараціями:

-          Податкова декларація за липень 2002 р. подана в ДПІ  у м. Львові 20.08.2002 р., сума узгодженого податкового зобовязання  складає 614806,00 грн., граничний термін сплати по якому наступив 30.08.2002 р., однак дана сума сплачена підприємством частинами, починаючи з 27.09.2004року по 31.01.2005року, тобто із затримкою граничного терміну сплати від 757 до 883 календарних днів;

-           Податкова декларація за серпень 2002 р. подана в ДПІ  у м. Львові 20.09.2002 р., сума узгодженого податкового зобовязання  складає 590104,00 грн., граничний термін сплати по якому наступив 30.09.2002 р., однак дана сума сплачена підприємством частинами, починаючи з 31.01.2005 року по 28.02.2005  року, тобто із затримкою граничного терміну сплати від 854 до 882 календарних днів;

-          Податкова декларація за вересень 2002 р. подана в ДПІ  у м. Львові 21.10.2002 р., сума узгодженого податкового зобовязання  складає 569926,00 грн., граничний термін сплати по якому наступив 30.10.2002 р., однак дана сума сплачена підприємством частинами, починаючи з 28.02.2005року по 12.08.2005року, тобто із затримкою граничного терміну сплати від 852 до 1017 календарних днів;

-          Податкова декларація за жовтень 2002 р. подана в ДПІ  у м. Львові 20.11.2002 р., сума узгодженого податкового зобовязання  складає 570721,00 грн., граничний термін сплати по якому наступив 02.12.2002 р., однак дана сума сплачена підприємством частинами, починаючи з 12.08.2005року по 25.10.2005 року, тобто із затримкою граничного терміну сплати від 984 до 1058календарних днів;

Не заслуговує на увагу суду посилання позивача на те, що нарахування штрафу відбулось за період 2002 року, а згідно статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом, оскільки статтею 4 Господарського кодексу України передбачено, що даний кодекс не регулює фінансові відносини за участі суб'єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів.

Пунктом 2 ст. 241 даного Кодексу визначено , що перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Закон України „ Про порядок погашення зобов'язань платників податків

перед бюджетами та державними цільовими фондами" є спеціальним законом з

питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань

юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими

фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на

обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове

державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій,

що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі

за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру

строки   давності застосування       санкцій          та   граничні   строки     стягнення  податкового   боргу.

Згідно п.17.3 ст.17 згаданого Закону, сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Як передбачено підп.15.1.1 п.15.1 ст.15 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту (податкову декларацію за період, коли виникло податкове зобов'язання, не було подано; судом встановлено скоєння злочину посадовими особами платника податків або фізичною особою - платником податків щодо умисного ухилення від сплати зазначеного податкового зобов'язання), податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається зі змісту наведеної норми перебіг строку давності пов‘язується з моментом настання дня наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

В даному випадку має місце застосування штрафних санкцій за несплату узгодженої суми податкового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, протягом граничних строків, визначених згаданим Законом.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ч.3 ст.8 Конституції України, норми останньої є нормами прямої дії.

Згідно ч.2 ст.3 Конституції України, права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов‘язком держави.

Оскільки податковим законодавством не визначено строку давності щодо застосування штрафної санкції за несплату узгодженої суми податкового зобов‘язання протягом граничних строків, з врахуванням викладених норм, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону у відповідності до ч.7 ст.9 КАС України, з метою прийняття постанови, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина.

Як вбачається з наведених обставин та із самих оспорених податкових повідомлень-рішень, органом державної податкової служби були застосовані штрафи при затримці що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи період сплати по податковій декларації за  липень 2002 р. настав 30.08.2002 р. , за серпень 2002 р. - 30.09.2002 р.,  за вересень 2002 р. - 30.10.2002р., за жовтень 2002 р. –02.12.2006  а податковим органом застосовано штраф за затримку більш ніж 90  календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

За таких обставин, право податкового органу на застосування штрафу передбаченого наведеною нормою, в даному випадку, виникло після закінчення 90 календарних днів за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, однак, таке право було реалізовано лише 17.02.2006 року (дата прийняття спірних податкових повідомлень-рішень).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем не пропущено терміну позовної давності, оскільки з моменту  погашення заборгованості, а вона (заборгованість) погашалась з вересня 2004 р. по жовтень 2005 р. по зобов’язаннях визначених  у податкових деклараціях за липень –жовтень 2002 р. , а тому з моменту  погашення  не пройшло більше ніж 1095  днів.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача про скасування податкових повідомлень –рішень № /0/2509 , № /0/2510, № /0/2511, № /0/2512   від 17.02.2006 р. слід відмовити.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення .

Керуючись ст. 4 Господарського Кодексу України , п.п.17.1.7 п. 17.1. ст 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ст.ст.17, 48  ,69,  71,  122-124,  138-140,  151-154,   162,   163,  п.6         розділу    УІІ Прикінцевих та   перехідних  положень   Кодексу  адміністративного  судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні позовних вимог Львівського міського комунального підприємства „Львівводоканал" до  Державної податкової інспекції у м. Львові  про скасування податкових повідомлень –рішень № /0/2509 , № /0/2510, № /0/2511, № /0/2512   від 17.02.2006 р. - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Главою І "Апеляційне провадження" Розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви на апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                       Запотічняк О.Д.