РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2007 р.
Справа № 10/255-4704

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

За позовом : Відкритого акціонерного товариства ремонтно –будівельних організацій  «Тернопільрембуд», м. Тернопіль, вул. Дорошенка,11

До відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю “ Теребовлярембуд “ м. Теребовля вул. Князя Василька 152 Тернопільської області

До відповідача 2 –Теребовлянського бюро технічної інвентаризації м. Теребовля, вул. Князя Василька, 155.

За участю представників :

Позивача: Мушинського Й.К. –представника, довіреність № 10-д від 16.11.2006 року;

Відповідача 1: Твердохліба В.Д. –представника, довіреність від 15.11.2006 року; Бенев’ят Д.М. –директора ТОВ “Теребовлярембуд“, протокол загальних зборів № 1 від 20.02.2002 року;

Відповідача 2 : Татарин Н.В. –начальник Теребовлянського БТІ, доручення

В судовому засіданні  присутнім представникам сторін  роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки, передбачені статтями 20,22,81-1  Господарського процесуального кодексу України .

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

До господарського  суду Тернопільської області звернулося з позовною заявою Відкрите акціонерне товариство  ремонтно –будівельних  організацій  «Тернопільрембуд», м. Тернопіль до Товариства з обмеженою відповідальністю “Теребовлярембуд“, м. Теребовля про:

1.Визнання договору купівлі –продажу укладеного 01 грудня 2003р. в м. Тернополі між ВАТ “Тернопільрембуд” та ТзОВ “Теребовлярембуд” про продаж товарів на загальну вартість 3660,67 грн. та акт прийому - передачі до договору купівлі –продажу від 01.12.2003 р., щодо передачі 3/4 цементного складу, залишковою вартістю –2843,72 грн., цистерни металевої, залишковою вартістю 27,28 грн., цистерни металевої, залишковою вартістю –24,61 грн., стола письмового, залишковою вартістю –20,10 грн., шафи книжкової, залишковою вартістю –15,08 грн., друкарської машинки, залишковою вартістю –26,61 грн., подмостей  інвентарних, залишковою вартістю –26,61 грн., риштовки металевої, залишковою вартістю –66,53 грн., недійсними з моменту їх укладання (підписання).

2.Скасування державної реєстрації об’єктів нерухомого майна за товариством  з обмеженою відповідальністю “Теребовлярембуд” 5 зареєстрованих за ним на підставі цього договору та акту прийому –передачі, а саме 3/4 частини цементного складу.

3.Договір купівлі –продажу, що зазначений Теребовлянським бюро технічної інвентаризації в реєстрі прав на нерухоме майно, реєстраційний № 6009636, як такий, що укладений, підписаний і скріплений печатками 01.12.2003 р. між ВАТ ”Тернопільрембуд” та ТзОВ “Теребовлярембуд” про продаж цементного складу, столярної майстерні (першого поверху літери А), будівлі пилорами визнати таким, що не укладався.

4.Державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, за товариством з обмеженою відповідальністю “Теребовлярембуд”, 5, а саме: цементного складу, столярної майстерні (першого поверху літери А), будівлі пилорами, що здійснено на підставі договору купівлі –продажу від 01.12.2003 р. ВАТ “Тернопільрембуд” та ТзОВ “Теребовлярембуд” визнати недійсною та зобов’язати Теребовлянське бюро технічної інвентаризації виключити це майно з державного реєстру.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає , що укладений договір купівлі –продажу від 01.12.2003 року про продаж відповідачу, зокрема і  ѕ цементного складу  не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме  в частині досягнення згоди по всіх істотних умовах договору, зокрема, щодо найменування майна, яке продається, а  акт приймання - передачі від 01.12.2003 року не є частиною чи додатком до даного договору і не підтверджує  виконання саме спірного договору. Окрім того вважає, що укладення даного договору відбулося  без належних повноважень представника позивача , зокрема , вищий орган Товариства не надавав повноважень голові правління на продаж нерухомого майна .

Стверджує, що правочин  вчинений представником з перевищенням повноважень , створює , змінює і припиняє цивільні права і обов’язки особи , яку він представляє лише у разі наступного схвалення правочину .

Вказує , що Рада ВАТ ” Тернопільрембуд “ Договір купівлі-продажу від 01.12.2003 року не схвалила і визнала його таким , що укладений з перевищенням повноважень виконавчого органу , а саме з перевищенням повноважень голови правління  . Заявлений позов ВАТ обґрунтовує також  порушенням  вимог ст. 63,215,241 ЦК України .

У відзиві на позов за № 22070 від 13.11.2006 року , підтриманого в судовому засіданні повноважним представником, ТОВ “ Теребовлярембуд“ м. Теребовля  заперечує позовні вимоги  повністю , вважає їх необґрунтованими та такими , що не підлягають до задоволення . Вважає , що при підписанні оспорюваного договору представниками сторін дотримано вимог чинного законодавства України і немає правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 01.12.2003 року з підстав вказаних у позовній заяві . В позові просить відмовити .

Представник Теребовлянського бюро технічної інвентаризації м. Теребовля у судовому засіданні заперечує заявлені вимоги повністю, зазначає , що реєстрація права власності на придбані об’єкти , що знаходяться у м. Теребовля  за ТОВ “ Теребовлярембуд “ здійснювалася у відповідності до вимог чинного законодавства  на підставі правовстановлюючих документів , а саме договору купівлі-продажу від 01.12.2003 року . Просить в позові відмовити .

У поданій до суду позовній заяві  ВАТ ремонтно-будівельних організацій «Тернопільрембуд» заявило клопотання про вжиття  заходів для забезпеченню позову відповідно до статі  67 ГПК України, а саме: заборонити ТОВ “ Теребовлярембуд “, м. Теребовля вчиняти будь-які дії пов’язані з відчуженням, продажем, обміном, даруванням, пожертвою, заповіданням, ліквідацією, розукомплектуванням, передачею в оренду майна, що є предметом спору, а саме: 3/4 цементного складу.

Розглянувши заявлене клопотання , у відповідності до вимог статей 66,67 ГПК України господарський суд його задовольнив  та  п. 4  ухвали суду від 04.12.2006 року  заборонив ТОВ “ Теребовлярембуд “, м. Теребовля, вчиняти будь-які дії пов’язані з відчуженням, продажем, обміном, даруванням, пожертвою, заповіданням, ліквідацією, розукомплектуванням, передачею в оренду майна, що є предметом спору, а саме: 3/4 цементного складу до вирішення спору по суті .

В судовому засідання, призначеному вперше до розгляду на 26 грудня  2006 року, оголошувалась перерва до 12:00 год. 16.01.2007 року, до 15:30 год. 25.01.2007 року та слухання справи відкладалось до 15:00 год. 08.02.2007 року, з підстав, викладених в ухвалі суду від 25.01.2007 року в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України .

В судових засіданнях представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю.

Розглянувши матеріали справи , заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представників відповідачів ,  дослідивши представлені документи, суд встановив наступне:

Згідно статті 1 ГПК України підприємства , установи , організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом свої порушених або оспорюваних і охоронюваних законом інтересів .

Статтею 20 Господарського Кодексу України визначено , що кожен суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів . Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються , зокрема , шляхом  визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин, іншими способами, передбаченими законом.

Позивач по справі : Відкрите акціонерне товариство ремонтно –будівельних  організацій «Тернопільрембуд », місцезнаходження органів управління якого м. Тернопіль, вул. Дорошенка, 11  , є юридичною особою, яка зареєстрована у встановленому законом порядку і включена до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України , ідентифікаційний код 03332501, що підтверджується Довідкою  Головного управління статистки у Тернопільській області № 34-170 від 26 грудня 2006 року , а тому наділене правом на звернення до суду з позовом за захистом свої прав .

Відповідач у справі – Товариство з обмеженою відповідальністю “ Теребовлярембуд “ , місцезнаходження органів управління якого  м. Теребовля, вул. Князя Василька, 152 , є юридичною собою, яка зареєстрована у встановленому законом порядку і включена до ЄДРПОУ , ідентифікаційний код 31422435 , що підтверджується довідкою № 250-08 Управління статистики у Теребовлянському районі .

Відповідно до ст.6 ЦК УРСР ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин ) захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом, арбітражем або третейським судом шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов’язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, –неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом.

Предметом позову є правомірність договору купівлі-продажу майна , укладеного 01 грудня 2003 року  у м. Тернополі між ВАТ ремонтно –будівельних організацій «Тернопільрембуд»,  м. Тернопіль та ТОВ “ Теребовлярембуд“, м. Теребовля  з підстав , зазначених у позовній заяві .

Стаття 4 Цивільного Кодексу Української РСР визначила , що цивільні права і обов’язки виникають з підстав , передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР , а також з дій  громадян та організацій , які хоч і не передбачені законом , але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов’язки .  Частина друга зазначеної статті визначала підстави виникнення цивільних прав та обов’язків .

Статтею 4 Закону України “ Про власність “надано право власнику на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджається належним йому майном . Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , що не суперечать закону : використовувати майно для здійснення господарської та іншої , незабороненої діяльності , зокрема : передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам .

Надані сторонами матеріали свідчать , що на момент укладання оспорюваного договору ВАТ ремонтно –будівельних організацій «Тернопільрембуд»,  м. Тернопіль було власником  майна , зазначеного у акті прийому –передачі майна (до договору купівлі –продажу від 01.12.2003 року) від 01.12.2003 року, зокрема ѕ цементного складу, залишковою вартістю 2 843,72 грн., а тому в силу приписів статті 12 Закону України “ Про господарські товариства “  та статті  4 Закону України “ Про власність “ вправі було вчиняти дії щодо нього , в тому числі і укладати договори купівлі-продажу  .

Як встановлено в судовому засіданні,  01 грудня 2003 року між Відкритим акціонерним товариством  «Тернопільрембуд»,  м. Тернопіль , в особі голови правління  Літвіцького І.С., діючого на основі Статуту (надалі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ Теребовлярембуд “, м. Теребовля, в особі директора Бенев’ята Д.М. ( надалі - Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу майна, загальною вартістю 3 660,67  грн.

Так, п.п. 1.1. п. 1 Договору сторони визначили, що  Продавець зобов’язується передати у власність  Покупця майно, а Покупець  зобов’язується прийняти і оплатити його в порядку  і на умовах  передбачених цим договором. Окрім того, п.п. 1.2. п. 1 даного Договору визначено, що найменування майна буде визначено в акті  прийому –передачі.

Як вбачається із представленого сторонами акту  прийому –передачі (до договору купівлі - продажу від 01.12.2003 року)  ВАТ «Тернопільрембуд », в особі голови правління Літвіцького І.С.  передав, а ТОВ «Теребовлярембуд», в особі  директора Бенев’ята Д.М. прийняв  наступне майно: цементний склад (3/4) - залишковою вартістю 2 843,72 грн., цистерну металеву –залишковою вартістю 27 28 грн.; цистерну металеву –залишковою вартістю –24,61 грн.; стіл письмовий –залишковою вартістю 20,10 грн.; шафу книжкову –залишковою вартістю 15,08 грн.; друкарську машинку –залишковою вартістю 26,61 грн.; подмості інвентарні –залишковою вартістю 26,61 грн.;  риштовку металеву –залишковою вартістю 66,53 грн., всього в кількості 8 (восьми) одиниць  на загальну суму 3 660,67 грн., з яких 3 050,56 грн. вартість майна та 610,11 грн. ПДВ.

Представник відповідача 2 - Теребовлянського БТІ  у відзиві на позов  та у судовому засіданні  пояснив, що право власності на нерухоме майно, зокрема, і на ѕ цементного складу, який  знаходиться у м. Теребовля по вул. Князя Василька (вул. Леніна), 152 за ТОВ «Теребовлярембуд» ним було зареєстроване  на підставі правовстановлюючих документів, а саме: спірних договору купівлі –продажу від 01.12.2003 року, акту прийому –передачі від 01.12.2003 року  та переліку  нерухомого майна, що передане у власність ВАТ «Тернопільрембуд»згідно з наказом регіонального відділення Фонду державного майна України від 29.12.1995 року за № 992.

Зазначений вище перелік  нерухомого майна, що переданий у власність позивача згідно з наказом РВ ФДМУ брався органом БТІ до уваги та йому, відповідно,  було надано статусу правовстановлюючого документа, оскільки  у акті прийому передачі майна від 01.12.2003 року , зокрема, в частині передачі  об’єкта нерухомості – ѕ столярного цеху, складеного сторонами у м. Тернополі  була відсутня адреса по якій він знаходиться , а у представленому відповідачем  договорі купівлі –продажу від 01.12.2003 року не було зазначено ні об’єкта нерухомого майна, ні адреси по якій він знаходиться  і взагалі був відсутній будь-який перелік майна, яке продається.

Розглянувши та оцінивши в сукупності представлені сторонами документи в цій частині спору, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне:

Спірний договір купівлі –продажу укладений та підписаний представниками  сторін 01.12.2003 року, а тому положення спірної угоди  повинні відповідати вимогам Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року.

Згідно ст.153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли між сторонами в  потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. При цьому, істотними є ті умови договору, які визнані такими за  законом або необхідні для договорів даного виду, а  також  усі  ті  умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.  В силу ст.224 ЦК УРСР істотними умовами договору купівлі-продажу є його предмет і ціна. При цьому, предметом договору є майно, яке продавець зобов’язується передати покупцеві. Таким майном може бути як індивідуально визначена річ, так і речі, визначені родовими ознаками. Однак для визначення предмету договору необхідно не тільки найменування майна, але й його кількість.

Як вбачається із тексту оспорюваного договору, сторони не узгодили, яке саме майно  мало би бути передане Товариству “ Теребовлярембуд “ позивачем, тим паче, що мова , зокрема, йде  про об’єкт нерухомості –ѕ цементного складу .

Як пояснили у судовому засіданні представники сторін об’єкт нерухомості –ѕ цементного складу знаходиться у м. Теребовля, а  спірні і договір купівлі-продажу  і акт прийому –передачі  від 01.12.2003 року ( як зазначено в ньому ) укладені та підписані представники  у м. Тернополі.

Отже , сторони не зазначили місцезнаходження об’єкта нерухомості , а саме цементного складу.

З огляду на наведене суд прийшов до висновку, що в спірному договору купівлі –продажу відсутня істотна  умова договору , яка прямо передбачена чинним законодавством України і сторони в договорі взагалі не передбачили його предмет , тобто майно (кількість, склад), яке повинно було би продаватись за даний договором.

У  поданому до суду позові ВАТ, оспорюючи правомірність укладення вищезазначеного договору купівлі –продажу, посилається також і на відсутність  повноважень у голови правління ВАТ на його укладання  .

Статтею 20 Закону України “ Про власність “ визначено , що господарські товариства є суб’єктом права колективної власності . Тобто , все майно , яке є власністю товариства є об’єктом права колективної власності .

Зазначене положення закріплене і у статті 29 Цивільного кодексу Української РСР, згідно якої юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов’язки через органи , що діють у межах прав , наданих їм Законом або Статутом ( положенням ) .

У відповідності до статті  46 Закону України «Про господарські товариства»в акціонерному товаристві    з   числа   акціонерів   може  створюватися рада акціонерного товариства (спостережна рада),  яка представляє   інтереси   акціонерів   у  період  між  проведенням  загальних зборів  і  в  межах  компетенції,  визначеної  статутом, контролює і регулює діяльність правління.

Питання, віднесені   статутом   акціонерного   товариства  до виключної компетенції ради акціонерного  товариства  (спостережної ради),  не  можуть  бути  передані на вирішення виконавчих органів товариства.

Статтею 47 Закону України «Про господарські товариства»передбачено, що виконавчим органом  акціонерного  товариства,  який  здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, передбачений статутом.

Роботою правління керує голова правління, який  призначається або обирається відповідно до статуту акціонерного товариства.

Правління  вирішує  всі  питання   діяльності    акціонерного товариства, крім тих, що належать до компетенції загальних  зборів і  ради  акціонерного  товариства  (спостережної  ради).  Загальні збори можуть винести рішення  про  передачу  частини  належних  їм прав до компетенції правління.

Як вже було зазначено вище , оспорюваний договір  від імені ВАТ  «Тернопільрембуд »( Продавця ) було укладено головою правління  Літвіцьким І.С. , який діяв на основі  Статуту ВАТ (зазначене вказане у тексті спірного договору).

З метою визначення об’єму повноважень органів управління ВАТ «Тернопільрембуд» у судовому засіданні досліджено Статут ВАТ із Додатками №  1 та № 2 до нього, які є невід’ємними частинами Статуту, затверджених загальними зборами акціонерів ВАТ ремонтно –будівельних організацій  «Тернопільрембуд», зареєстрованих: Статут –виконавчим  комітетом Тернопільської міської Ради народних депутатів  22.09.1997 року; Додаток № 1 до статуту -  Торгово - реєстраційною палатою Тернопільської міської ради 03.09.1999 року; Додаток № 2 до статуту  –Управлінням в справах торгівлі, побуту та реєстрації Тернопільської міської ради 17.06.2003 року  ( належним чином завірена копія Статуту та додатків до нього знаходиться в матеріалах справи ).

П. 8.4 Додатку № 1 до статуту ВАТ передбачено, що виконавчим органом Товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю є Правління Товариства. Правління діє від імені Товариства, в випадках передбачених законодавством, цим Статутом, та іншими  внутрішніми нормативними документами і рішеннями, прийнятими Зборами та Радою Товариства. Очолює правління товариства його Голова. (п. 8.4.5.).

Правління вирішує всі питання діяльності Товариства, крім тих, що згідно з чинним законодавством, цим Статутом  або рішенням Зборів Товариства  належить до компетенції Зборів і Ради Товариства (8.4.2. Додатку № 1 до Статуту ).

Так, п.п. 8.3.4.15. Додатку № 1 до Статуту ВАТ  визначено, що  до компетенції Ради Товариства  віднесено погодження відчуження нерухомого майна  та транспортних засобів  Товариства на суму, що не перевищує 50% активів товариства.

За наслідками розгляду установчих документів суд прийшов до висновку, що голова правління ВАТ Літвіцький І.С. прийнявши рішення про укладення угоди, яка передбачала відчуження нерухомого майна –цементного складу (3/4), залишковою вартістю 2 843,72 грн. (без ПДВ), що, відповідно, є менше 50% активів товариства повинен був погодити дану угоду із Радою товариства, оскільки Статут ВАТ передбачає обмеження виконавчого органу –голови правління ВАТ щодо вчинення дій, спрямованих на відчуження нерухомого майна ВАТ,   що в даному випадку полягло в укладанні спірного договору купівлі-продажу .

Таким чином, голова правління Літвіцький І.С. не мав права підписувати  та скріплювати  печаткою ВАТ спірний договір купівлі – продажу  майна від 01.12.2003 року, тому що не отримав погодження Ради Товариства, а отже  перевищив надані йому  Статутом та чинним законодавством  повноваження.

Зазначене також підтверджується листом голови ради товариства ВАТ РБО «Тернопільбуд» О.М. Олешка, надісланому в.о. голові правління  ВАТ РБО «Тернопільрембуд»Костенку П.М., з якого вбачається, що Радою Товариства обраною 22.06.1999 року та новообраною (переобраною) Радою ТОВ 16.01.2004 року будь-яких погоджень  виконавчому органу на відчуження ѕ цементного складу ТОВ «Теребовалярембуд»не надавалося.

Загальні підстави і наслідки недійсності угод , встановлені статтею 48 Цивільного кодексу Української РСР , за якою недійсною визнається угода , що не відповідає вимогам закону .

Підписання особою ( органом юридичної особи ) угоди без відповідних повноважень , а також з порушенням наданих їй повноважень може згідно зі статтею 48 ЦК Української РСР бути підставою для визнання угоди недійсною як такої , що не відповідає вимогам закону .

Статтею 63 Цивільного кодексу Української РСР встановлено , що угода укладена від  другої особи , не уповноваженої на укладання угоди або з перевищенням повноважень , створює , змінює і припиняє цивільні права і обов’язки для особи , яку представляють , лише у разі дальшого схвалення угоди цією особою .

Пунктом 2 Договору визначено , що строк оплати до 31.12.2003 року, форма розрахунків –безготівкова.

У судовому засіданні відповідач по справі –ТОВ “ Теребовлярембуд “ надало суду копію платіжного доручення № 120 від 19 грудня 2003 року про перерахування на рахунок ВАТ «Тернопільрембуд», м. Тернопіль  3660,67 грн. ; у графі “ підстава платежу “ зазначено: за майно , згідно рах. № 13 від 18.12.2003 року, в т.ч. 610,11 грн. ПДВ “ .

ТОВ “ Теребовлярембуд “ стверджує , що саме зазначеним платіжним дорученням були перераховані кошти в сумі 3 660,67 грн. на виконання умов договору купівлі-продажу від 01.12.2003 року .

Позивач по справі заперечує твердження ТОВ “ Теребовлярембуд “ , що саме кошти в сумі 3 660,67 грн. були перераховані на виконання договору купівлі-продажу , оскільки в платіжному дорученні як підстава перерахування коштів зазначено рах. № 13 від 18.12.2003 року; в рахунку № 13 відсутній перелік майна, що свою чергу не є підтвердженням розрахунку відповідача перед позивачем по справі саме за спірним договором, зокрема, і за ѕ цементного складу.

Дослідивши надану копію платіжного доручення № 120 від 19 грудня 2003 року суд зазначає , що сума перерахованих коштів ВАТ «Тернопільрембуд», м. Тернопіль становить 3660,67, в тому числі 610,11 ПДВ і зазначена грошова сума відповідає вартості майна , визначеного п. 1.3 оспорюваного Договору купівлі-продажу від 01.12.2003 року .

Враховуючи що  між позивачем по справі –ВАТ «Тернопільрембуд», м. Тернопіль та відповідачем - ТОВ “ Теребовлярембуд “ м. Теребовля 01.12.2003 року  було укладено договір , який за своєю правовою природою є договором купівлі-продаж  і сторони у визначеному законом порядку не погодили між собою всіх істотних умов, які передбачені для даної категорії договорів, зокрема, щодо предмету Договору , а тому суд вважає зазначене  істотним порушенням його  умов.

Що ж стосується об’єкта нерухомості - ѕ цементного складу, то суд зазначає наступне : об’єктом продажу (предметом Договору) є нерухоме майно , однак , і  в оспорюваному Договорі і в  Акті відсутні будь –які дані про  нього, а саме: його місцезнаходження, площа . Їх відсутність дає суду підстави поставити під сумнів  твердження відповідача про правомірність  укладення  Договору купівлі –продажу .

Цивільне законодавство визнає угоду укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду (ч.2 ст.42 ЦК УРСР).

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що вимоги ВАТ ремонтно-будівельних організацій “ Тернопільрембуд “ м. Тернопіль про визнання недійсним договору купівлі –продажу укладеного між сторонами 01.12.2003 року та скасування державної реєстрації об’єкта нерухомого майна, а саме ѕ цементного складу  за товариством  з обмеженою відповідальністю “Теребовлярембуд”, 5 зареєстрованих за ним на підставі договору  купівлі –продажу від 01.12.2003 року та акту прийому –передачі від 01122003 року (до  договору  купівлі –продажу від 01.12.2003 року ) є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Окрім того, однією із позовних вимог є  визнання таким, що не укладався  договір купівлі-продажу майна, а саме: цементного складу, столярної майстерні (першого поверху літери А), будівлі пилорами, що зазначений Теребовлянським  бюро технічної інвентаризації в реєстрі прав на нерухоме майно, реєстраційний номер № 6009636,  який підписаний  і скріплений печатками 01.12.2003 року між ВАТ «Тернопільрембуд»,  м. Тернопіль та ТОВ “ Теребовлярембуд“, м. Теребовля; визнання недійсною державної реєстрації прав власності на зазначені об’єкти та зобов’язання Теребовлянського БТІ  виключити це майно з державного реєстру.

Обґрунтовуючи дані вимоги, позивач по справі посилається на Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 3702730, в якому за відповідачем –ТОВ «Теребовлярембуд»зареєстровані  вищезазначені спірні об’єкти і де підставою виникнення права власності на них зазначено  два договори купівлі –продажу від 01.12.2003 року, які підписані на скріплені печатками ВАТ «Тернопільрембуд»та ТОВ «Теребовлярембуд».

Стверджує, що даний договір ним з відповідачем не укладався, оскільки на момент реєстрації за відповідачем права власності на цілу будівлю цементного складу, на столярну майстерню та будівлю пилорами  зазначеного майна у власності позивача не було; дане майно вибуло із його власності ще у 2001 році на користь третьої особи, а саме  шляхом внесення його до статутного фонду ТОВ «Євротрест».

А відповідно, ВАТ «Тернопільрембуд»вищезазначеного майна ТОВ «Теребовлярембуд»не передавав, документальної передачі не оформляв, кошти від останнього за це майно не отримував.

Заслухавши обґрунтування представників сторін  на підтвердження та заперечення позовних вимог по даній частині спору, господарський суд зазначає наступне :

Згідно представленого позивачем Витягу  про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3702730, реєстраційний номер № 6009636, вбачається , що за ТОВ «Теребовлярембуд»зареєстровано право власності на наступні об’єкти: цементний  склад, столярну майстерню (перший поверх літери А), будівлю пилорами, які знаходяться за адресою: Тернопільська область, Теребовлянський район, м. Теребовля, вул. Князя Василька (вул. Леніна), 152.

Підставою виникнення права власності на зазначені об’єкти вказано: два договори купівлі - продажу від 01.12.2003 року, які  підписані та скріплені печатками  ВАТ «Тернопільрембуд»та ТОВ “ Теребовлярембуд“.

Проте, як пояснив в судовому засіданні  представник Теребовлянського бюро технічної інвентаризації при оформлення даного витягу працівником БТІ була допущена описка, а саме: в частині зазначення підстави виникнення у ТОВ «Теребовлярембуд»права власності на ј цементного  складу, столярну майстерню (перший поверх літери А) та  будівлю пилорами.

Зазначає, що зазначені об’єкти були придбані відповідачем по справі  у ТОВ «Євротрест»на підставі договору купівлі –продажу від 01.12.2003 року. І оскільки  для реєстрації  права власності  на всі вищезазначені об’єкти  нерухомості ТОВ «Теребовлярембуд»одночасно представила органу БТІ два договори купівлі –продажу від 01.12.2003 року , згідно яких набула права власності   на дані об’єкти як і у ТОВ «Євротрест»так і у ВАТ «Тернопільрембуд», зокрема,  і на цілу будівлю цементного складу, а згідно чинного законодавства, яке діяло на момент звернення  відповідача до БТІ нотаріального посвідчення даних договорів не вимагалось,  останній  вважає, що правомірно зареєстрував за відповідачем право власності  на всі спірні об’єкти  під одним реєстраційний номером  у Реєстрі права власності на нерухоме майно.

Окрім того, на підтвердження своїх обґрунтувань, представник відповідача 2 представив суду Інформаційну довідку за № 12693340, з якої вбачається, що Теребовлянським БТІ до реєстру права власності  на нерухоме майно  саме за № 6009636 внесено  уточнення, а саме:  право власності на майно - цементний склад, столярну майстерню (перший поверх літери А) та будівлю пилорами зареєстровано за ТОВ «Теребовлярембуд » вже на підставі договору купівлі –продажу від 01.12.2003 року , підписаного та скріпленого  печатками ТОВ «Євротрест»та ТОВ «Теребовлярембуд»та договору купівлі –продажу  від 01.12.2003 року, підписаного та скріпленого печатками ВАТ «Тернопільрембуд»та ТОВ «Теребовлярембуд».

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що право власності на спірні об’єкти  Теребовлянським БТІ зареєстровано за ТОВ «Теребовлярембуд»на підставі  двох різних договорів купівлі –продажу від 01.12.2003 року, які були укладені  останнім з ТОВ “Євротрест “ і ВАТ «Тернопільрембуд».

Окрім того , суд відзначає, що відповідно до статті 6 ЦК УРСР захист цивільних прав  здійснюється в установленому порядку судом шляхом визнання цих прав, відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право, присуджують до виконання обов’язку в натурі, компенсації моральної шкоди, припинення або зміни правовідносин, стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, неустойки (штрафу, пені), а також  іншими засобами, передбаченими законами.

Отже, ні ст.ст. 6, 151–153 ЦК УРСР, ні законами, чинними на час виникнення правовідносин - станом на 01.12.2003 року, не було передбачено такого способу захисту порушеного права як визнання договору неукладеним, а, відповідно, дана вимога не є способом захисту прав і законних інтересів суб’єкта господарювання (не є способом захисту особою свого особистого немайнового або майнового права та інтересу).

Відповідно до статей 48,50 Закону України «Про власність»право вимагати усунення будь-яких порушень права має лише власник.

Законодавством України не надано позивачу право звертатись до суду за захистом прав та оспорюваних інтересів інших суб’єктів права власності.

Суд вважає , що вимога про визнання договору неукладеним є вимогою про встановленням факту, що має юридичне значення, який може встановлюватись господарськими судами лише при існуванні і розгляді спору, який виник між особами  про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог , а тому в силу приписів ст. 80 п.1 ГПК України  господарський суд прийшов до висновку, що в частині  визнання договору купівлі - продажу від 01.12.2003 року неукладеним, і , відповідно,  визнання недійсною державної реєстрації прав власності на нерухоме майно за ТОВ «Теребовлярембуд», а саме: цілої будівлі цементного складу, столярної майстерні (першого поверху літери А), будівлі пилорами  провадження слід  припинити.

В зв’язку з цим у суду відсутні правові підстави і для задоволення позову в частині  визнання недійсної державної реєстрації права власності на нерухоме майно за товариством з обмеженою відповідальністю “Теребовлярембуд”, 5, а саме: цементного складу, столярної майстерні (першого поверху літери А), будівлі пилорами, що здійснено на підставі договору купівлі –продажу від 01.12.2003 р. ВАТ “Тернопільрембуд” та ТзОВ “Теребовлярембуд” та зобов’язання Теребовлянське бюро технічної інвентаризації виключити це майно з державного реєстру, а тому суд в цій частині позову  відмовляє..

Витрати по сплаті державного мита та за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. згідно статті 49 ГПК України , покладається на позивача .

На підставі наведеного , керуючись статтями 43,49,82,84 Господарського процесуального Кодексу України , статтями 29,48, 63 ,64,69,151 ,161, 216  Цивільного Кодексу Української РСР , статтями 4,7,20,30 Закону України “ Про власність “ , статтями 12 ,59,62 Закону України “ Про господарські товариства “ , Декрету Кабінету Міністрів України “ Про державне мито “  господарський суд ,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2.Визнати недійсним з моменту укладання договору купівлі –продажу укладеного 01 грудня 2003р. в м. Тернополі між ВАТ “Тернопільрембуд” та ТзОВ “Теребовлярембуд” про продаж товарів на загальну вартість 3660,67 грн. та акт прийому - передачі до договору купівлі –продажу від 01.12.2003 р., щодо передачі 3/4 цементного складу, залишковою вартістю –2843,72 грн., цистерни металевої, залишковою вартістю 27,28 грн., цистерни металевої, залишковою вартістю –24,61 грн., стола письмового, залишковою вартістю –20,10 грн., шафи книжкової, залишковою вартістю –15,08 грн., друкарської машинки, залишковою вартістю –26,61 грн., подмостей  інвентарних, залишковою вартістю –26,61 грн., риштовки металевої, залишковою вартістю –66,53 грн.

3.Скасувати державну реєстрацію об’єктів нерухомого майна за товариством  з обмеженою відповідальністю “Теребовлярембуд” 5 зареєстрованих за ним на підставі цього договору та акту прийому –передачі, а саме 3/4 частини цементного складу.

Зобов’язати Теребовлянське бюро технічної  інвентаризації, м. Теребовля, вул. Князя Василька, 155 Тернопільської області скасувати державну реєстрацію  об’єкта нерухомого майна –ѕ цементного складу, що  знаходиться у м. Теребовлі по вул. Князя Василька (вул. Леніна), 152 Тернопільської області та виключити даний об’єкт з державного реєстру.

4.Припинити провадження у справі  в частині  визнання таким , що не укладався договір купівлі –продажу, що зазначений Теребовлянським бюро технічної інвентаризації в реєстрі прав на нерухоме майно, реєстраційний № 6009636, як такий, що укладений, підписаний і скріплений печатками 01.12.2003 р. між ВАТ ”Тернопільрембуд” та ТзОВ “Теребовлярембуд” про продаж цементного складу, столярної майстерні (першого поверху літери А), будівлі пилорами   .

5.Відмовити Відкритому акціонерному товариству ремонтно-будівельних організацій “ Тернопільрембуд “ м. Тернопіль вул. Дорошенка , 11 в частині визнання недійсної державної реєстрації права власності на нерухоме майно, за товариством з обмеженою відповідальністю “Теребовлярембуд”, 5, а саме: цементного складу, столярної майстерні (першого поверху літери А), будівлі пилорами, що здійснено на підставі договору купівлі –продажу від 01.12.2003 р. ВАТ “Тернопільрембуд” та ТзОВ “Теребовлярембуд” визнати недійсною та зобов’язати Теребовлянське бюро технічної інвентаризації виключити це майно з державного реєстру .

6 .Визнати таким , що втратив чинність п. 4 ухвали господарського суду Тернопільської області від 04.12.2006 року про заборону Товариству з обмеженою відповідальністю “ Теребовлярембуд “, м. Теребовля, вул. Князя Василька, 152 вчиняти будь-які дії пов’язані з відчуженням, продажем, обміном, даруванням, пожертвою, заповіданням, ліквідацією, розукомплектуванням, передачею в оренду майна, що є предметом спору, а саме: ѕ  цементного складу  до вирішення спору по суті

7.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення  десятиденного строку з дня його прийняття  .

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення  через місцевий господарський суд.

Суддя