ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2007 р.
Справа  № 14/387-06-11716

За позовом Білгород-Дністровської ОДПІ Одеської області

до відповідача Військової частини А-3955, м. Білгород-Дністровськ, Одеська область

про стягнення податкового боргу у сумі 162391,87грн.

Суддя Горячук Н.О.

Представники:

Від позивача по дов. Гайдайчук В.В.

Від відповідача: по дов. Граждан В.В., по дов. Козирєв М.В.

В засіданні суду була оголошена перерва по 06.02.2007р., згідно зі ст.77 ГПК України.

Суть спору: Білгород-Дністровська ОДПІ звернулася до суду з адміністративним позовом про стягнення з Військової частини А-3955 заборгованості по податку з власників транспортних засобів у сумі 162391,87грн. При розгляді справи позивач збільшив суму позовних вимог на 94393 грн., посилаючись на те, що відповідач є правонаступником дорожньо-експлуатаційної дільниці №2, яка має борг по податку з власників транспортних засобів у сумі 94393 грн. В процесі розгляду справи сторони звернулися з клопотанням про розгляд справи згідно вимогам ГПК України. Враховуючи що предметом позову не є публічно-правові відносини між сторонами клопотання судом задоволено. В процесі розгляду справи в порядку 29 ГПК України військова прокуратура Болградського гарнізону звернулася до суду заявою про розгляд справи за її участю на стороні відповідача. Заява судом задоволена.

Відповідач позовні вимоги не визнає з підстав викладених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін встановлено наступне:

Військова частина А-3955 утримується та повністю фінансується з державного бюджету України, за своїм правовим статусом є державною установою, майно їй належить на праві оперативного управління.

Військові частини використовують військове майне лише за його цільовим і функціональним призначенням. Тобто військові частина не мають права розпоряджатися цим майном. Згідно до ст.ст. 2 та 6 Закону Україну «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»останнє знаходиться у виключній компетенції Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів" військові установи не віднесені до суб'єктів, що звільняються від сплати податків. В Ухвалі Конституційного суду України по справі №2-20/2005 від 27.09.2005р.у за конституційним поданням Міністерства оборони України про офіційне тлумачення терміна "власні транспортні засоби", що застосовуються у ст.1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів..." зазначено, що на теперішній час редакції двох вищезазначених законів неоднаково регулюють правовідносини що виникають зі сплати податку, зокрема військовими установами. Оскільки два вищевказаних закони є нормативно-правовими актами одного рівня правового регулювання, то такий їх стан породжує правову колізію у правозастосуванні, тому що дві норми законів суперечать одна одній.

Згідно п.п.4.4.1 п.4.1 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі конфлікту інтересів - рішення приймається на користь платника податків.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження податкового боргу позивач посилається на розрахунки суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2003р., 2004р., надані відповідачем. Однак позивачем не враховано, що згідно зі ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. (зі змінами та доп.) відповідачем було надано до Б.-Дністровської ОДПІ розрахунки суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2003р., 2004р., згідно з якими податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів не нараховувався.

Крім того, податковий борг у сумі 112264 грн. (до 01.01.2003р.) не підлягає стягненню, тому що позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений ст.15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Теж саме стосується податкового боргу дорожньо-експлуатаційної дільниці №2 за період з 2000р. по 23.10.2003р. та штрафних санкцій за цей період у сумі 57647 грн.

Враховуючи викладене позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити

Рішення підписане 08.02.07р. відповідно до ст. 85 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Суддя                                                                                       Горячук Н.О.