СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20.12.07
Справа №  22/404/07

Суддя   Скиданова Ю.О.

За позовом:
Дочірнього підприємства “Послуга” закритого акціонерного товариства
“Територіальне міжгалузеве об'єднання “Запоріжжя”, (69002, м. Запоріжжя, вул.
Червоногвардійська, 17),

До відповідача:  приватного підприємця ОСОБА_1  (АДРЕСА_1),

про
стягнення 40172,12 грн.

Суддя:  Скиданова Ю.О.

Представники:

Від позивача:       Істомін О.М. -довіреність №1/34 від
26.11.2007 р.

Від відповідача:   не з'явився

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

До господарського суду Запорізької
області звернулося дочірнє підприємство “Послуга” закритого акціонерного
товариства “Територіальне міжгалузеве об'єднання “Запоріжжя” (надалі позивач) з
позовною заявою до приватного підприємця ОСОБА_1  (надалі відповідач)  про стягнення
11251,00 грн. заборгованості, 5784,22 грн. пені, 23136,90 грн. штрафу.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 23.10.2007 р. порушено провадження по справі
№22/404/07, судове засідання призначене на 28.11.2007 р..  Розгляд справи судом відкладався до
20.12.2007 р..

У судовому засіданні 20.12.2007 р.
представник позивача заявив про зменшення суми позовних вимог, просить суд
стягнути з  відповідача на свою користь
11251,00 грн. суми основного боргу, 515,39 грн. пені та 23136,90 грн. штрафу.

Зазначена заява відповідає вимогам
ст. 22 ГПК України, не порушує законних прав та інтересів сторін, тому судом
приймається до розгляду. Судом
розглядаються уточнені позовні вимоги.

У судовому засіданні 20.12.2007 р.
розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України, за погодженням
представника позивача, суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судове засідання проводилося без
застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за письмовим
клопотанням представника позивача.

Позивач підтримує вимоги з підстав,
викладених у позові, обґрунтовує позовні вимоги ст.ст. 549, 626, 1166  ЦК України. По суті спору  зазначає, що 30.10.2006 р. між сторонами було
укладено довір оренди №10/06. Відповідач систематично порушує умови договору,
оплату за оренду не сплачує, у зв'язку з чим за ним рахується заборгованість в
сумі 11251,00 грн.. Позивач неодноразово звертався до позивача з претензією про
сплату орендної плати. Крім того, позивачем заявлено до стягнення 515,39 грн.
пені та 23136,90 грн. штрафу.

Відповідач письмових заперечень по
суті спору не надав, свого представника у судове засідання не направив.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення
президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002р. “Про
внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких
роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України”, особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. Ухвали суду від 23.10.2007 р., 28.11.2007 р., що
були направлені на адресу відповідача, до суду поштою не поверталася.

Відповідач по справі № 22/404/07 є
юридичною особою, таким чином, згідно зі ст. 28 ГПК України, керівник
підприємства зобов'язаний був направити компетентного представника  в судове засідання, чи сам прийняти участь в
судовому засіданні.

Оскільки нез'явлення сторони у
справі не є перешкодою для розгляду справи по суті, відповідно до ст.75
господарського процесуального кодексу України спір розглядається за наявними у
справі матеріалами в межах строку визначеного ст. 69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи у їх
сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що
30.10.2006 р.  між  дочірнім підприємством “Послуга” закритого
акціонерного товариства “Територіальне міжгалузеве об'єднання “Запоріжжя”
(орендодавець, позивач по справі) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар,
відповідач по справі) було укладено договір оренди нежитлового приміщення
№10/06 (надалі Договір), відповідно до умов
п. 1.1. якого, орендодавець передає , а орендар приймає  в користування  не житлове приміщення в будинку АДРЕСА_2,
загальною площею  150 кв.м., для використання
під офіс, склад, виробництво, оптовий магазин.

Згідно з пунктами 4.1 -4.2
Договору, за надання в оренду не житлового приміщення орендатор сплачує
договірну ціну за один квадратний метр в національній валюті 12,62 грн.. За
перший місяць здійснюється попередня оплата в розмірі місячної суми на протязі
трьох банківських  днів з моменту
укладення договору. Орендна плата перераховується орендарем  до п'ятого числа поточного місяця.

Як вказує позивач, відповідач
неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання за Договором,  в узгоджені строки та в узгоджених розмірах
орендну плату не вносив, внаслідок чого за ним склалася заборгованість з
орендної плати, за період часу з травня 2007 р. по жовтень 2007 р. в сумі
11251,00 грн.. Судом встановлено, заборгованість з орендної плати за Договором
оренди нежитлового  приміщення №10/06 від
30.10.2006 р.  підтверджується
матеріалами справи.

Господарські відносини суб'єктів
господарювання щодо оренди регулюються нормами Цивільного Кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених главою 30 Господарського кодексу
України. Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 286 ГК України передбачено,
що орендна плата -це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків  своєї
господарської діяльності.

Відповідно до матеріалів справи, на
час розгляду справи заборгованість з орендної плати відповідача перед позивачем
складає  11251,00 грн. за період з травня
2007 р. по жовтень 2007 р..

У відповідності до п.1 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 174 ГК України передбачено,
що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких,
які йому не суперечать.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за
відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи вище викладе, суд
вирішив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача
11251,00 грн.  загальної суми основного
боргу задовольнити.

Позивачем заявлено до стягнення
515,39  грн. пені за загальний період
часу з 06.05.2007 по 31.10.2007 р.,  та
23136,90 грн. штрафу за загальний період часу з 06.05.2007 р. по 31.10.2007 р.
на підставі п. 4.4 Договору.

Стаття 612 Господарського кодексу
України передбачає, якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не
виконав його у встановлений договором або законом строк, він вважається таким,
що прострочив.

Згідно п. 2. ст. 193 ГК України,
кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних  для належного  виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси іншої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення
зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з п.4.4. Договору, при
несплаті або простроченні платежу в строки, передбачені Договором орендатор
сплачує пеню в розмірі 0,5% за кожен день прострочення від суми боргу штраф за
кожен день прострочення 2%.

Згідно зі ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошових сум (неустойка,
штраф, пеня), які учасник господарських правовідносин зобов'язується
сплатити в разі невиконання або неналежного виконання господарських
зобов'язань.

Відповідно до п.6 ст. 231 ГК
України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час
користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом
або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону
України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”
платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом у судовому засіданні
перевірений розрахунок суми пені за визначений період.

Отже, виходячи із змісту
вищенаведених норм та змісту Договору щодо стягнення пені, суд  дійшов висновку, що   вимога позивача про стягнення суми 515,39
грн. пені   за визначений позивачем
період підлягає задоволенню.

Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передплатити кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється  у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання
за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України).

Проаналізувавши вищевикладені норми
законодавства, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення  сума штрафу, за своєю правовою природою є
пенею, тому у її стягненні слід відмовити, оскільки сума пені за вказаний
період часу вже нарахована до стягнення.

Судові витрати покладаються на
сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 75,  82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1  (АДРЕСА_1) на користь дочірнього
підприємства “Послуга” закритого акціонерного товариства “Територіальне
міжгалузеве об'єднання “Запоріжжя”, (69002, м. Запоріжжя, вул.
Червоногвардійська, 17, р/р 4280 у філії ЗЦВ Промінвестбанку, МФО
313355, ) 11251,00 грн. суми основного боргу, 515,39 грн.
пені, 117,66 грн. держаного мита, 39,78 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили  після  закінчення
десятиденного  строку  з дня
його  прийняття.

Рішення оформлено, підписано згідно з
вимогами ст. 84 ГПК України   10.01.2008
р..

Суддя                                                                                  Ю.О.
Скиданова