ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 лютого 2007 р.

№ 24/288

Вищий господарський суд України у
складі:  суддя
Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу дочірнього
підприємства “Старавто” закритого акціонерного товариства “Київстар Дж.Ес.Ем.”,
м. Київ (далі -
ДП “Старавто”)

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 25.12.2006

зі справи  № 24/288

за позовом прокурора
Красногвардійського району м. Дніпропетровська,            м. Дніпропетровськ (далі -  Прокурор), в інтересах держави в особі
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в                            м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області, м. Дніпропетровськ (далі -  відділення виконавчої дирекції Фонду)

до ДП
“Старавто” та

закритого акціонерного товариства
“Страхова компанія “Кредо-Класик”,
м. Київ (далі -  ЗАТ “СК
“Кредо-Класик”)

про
стягнення 241 976, 66 грн.

Судове засідання проведено за
участю представників сторін:

Прокурора -Івченко О.А.
(прокурор відділу Генеральної прокуратури України),

відділення виконавчої дирекції
Фонду -Жука А.І.,

ДП “Старавто” -Алдошиної Н.П.,

ЗАТ “СК “Кредо-Класик”
-Квятківського О.В.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про стягнення
заборгованості в сумі                                241 976, 66
грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 18.09.2006 (суддя Смілянець В.В.), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного господарського суду від 25.12.2006 (колегія суддів у
складі: Корсак В.А. - головуючий, судді Авдеєв П.В. і Коршун Н.М.), позов
задоволено: з                    ДП
“Старавто” стягнуто на користь відділення виконавчої дирекції Фонду                   241 976, 66 грн. і на назване
підприємство віднесено судові витрати зі справи. У прийнятті зазначених рішення
та постанови попередні судові інстанції з посиланням, зокрема, на приписи
Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” (далі -  Закон) та
Цивільного кодексу України виходили з відповідності позовних вимог обставинам
справи та нормам законодавства.

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України
ДП “Старавто” просить оскаржувану постанову апеляційної інстанції
скасувати і прийняти нове рішення. Скаргу мотивовано прийняттям цієї постанови
з порушенням норм матеріального і процесуального права, в тому числі статей 2,
14 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування (далі -  Основи), статей 5,
6, 15, 21, 25, 34, 46 Закону, статті 1191 ЦК України, статей 1, 2, 85, 99
Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відзиви на касаційну скаргу не
надходили.

Перевіривши на підставі
встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи
правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов висновку про необхідність скасування  прийнятих по суті справи судових рішень та
передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції з урахуванням такого.

Судовими інстанціями у справі
встановлено, що:

- 31.01.2005 внаслідок порушення
ОСОБА_1 -водієм автомобіля “Сітроен-Берлінго” (державний № НОМЕР_1), що належав
ДП     “Старавто”, - пункту 12.1 Правил
дорожнього руху на автошляху
Київ-Луганськ-Ізваріне  сталася
дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пасажир цього автомобіля
ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, від яких 11.03.2005 помер у лікарні;

- транспортна пригода сталася з
ОСОБА_2 “під час виконання ним своїх виробничих обов'язків”; нещасний випадок
було визнано пов'язаним з виробництвом та складено акта за формою Н-1;

- нещасний випадок було взято на
облік та здійснено відшкодування виплат за лікарняними листками шляхом заліку
сум, сплачених підприємством потерпілому, в рахунок страхових внесків
підприємства на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- оплату лікарняних листків
тимчасової непрацездатності, за винятком перших п'яти днів втрати
працездатності, здійснено за рахунок коштів відділення виконавчої дирекції
Фонду;

- на утриманні потерпілого ОСОБА_2
перебували двоє дітей, страхові виплати на яких отримує дружина потерпілого.
Загальна сума здійснених їй відділенням виконавчої дирекції Фонду виплат
становить                             241
976, 66 грн.;

- нещасний випадок стався з вини
працівника ДП “Старавто”
ОСОБА_1, якого Єнакіївський міський суд Донецької області визнав винним
“за ст. 286 КК України”.

Принципи та загальні правові,
фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального
страхування громадян в Україні визначені Основами.

Відповідно до статті 21 Основ
внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних захворювань сплачує виключно
роботодавець. Розмір внесків встановлюється у відсотках до сум фактичних витрат
на оплату праці та інших виплат найманим працівникам, які підлягають обкладенню
прибутковим податком з громадян.

Статтею 11 Основ та статтею 13
Закону визначено, що страховий ризик -це обставини, внаслідок яких може статися
страховий випадок, а страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 Закону, з
настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального
забезпечення та/або соціальних послуг.

Згідно із статтею 2 Закону його дія
поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору.

Статтею 6 Закону встановлено, що
суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в
окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик.
Застрахованою є фізична особа, на користь якої здійснюється страхування
(працівник). Страхувальниками є роботодавці, а в окремих випадках -
застраховані особи. Страховик - Фонд соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України.

З установлених попередніми судовими
інстанціями обставин справи вбачається, що власником автомобіля
“Сітроен-Берлінго” (державний № НОМЕР_1) на час дорожньо-транспортної пригоди
було ДП “Старавто”. Водночас названими судовими інстанціями не з'ясовано
належним чином, чи була потерпіла особа -ОСОБА_2 працівником цього ж самого або
іншого підприємства (організації). Ця обставина має істотне значення для
розгляду даної справи, оскільки з урахуванням наведених законодавчих приписів є
визначальною для вирішення питань про те, чи охоплювалися правовідносини ДП
“Старавто” з поіменованою фізичною особою сферою загальнообов'язкового
державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, і в зв'язку
з цим -чи підпадають взаємовідносини між відділенням виконавчої дирекції Фонду
і організацією - заподіювачем шкоди з приводу виплати названим відділенням
коштів у сумі 241 976, 66 грн. під дію Основ і Закону або ці взаємовідносини
мають цивільно-правовий характер.

Не перевіривши зазначеної
обставини, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування
вимог частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового
рішення за результатами обговорення усіх обставин справи і частини першої
статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Крім того, в рішенні місцевого
господарського суду, з яким погодилася апеляційна інстанція, не зазначено про
результати вирішення даного спору щодо одного з відповідачів -  ЗАТ “СК “Кредо-Класик”, що є порушенням
припису частини сьомої статті 84 ГПК України, згідно з якою якщо у справі
беруть участь кілька, зокрема, відповідачів, в рішенні вказується, як вирішено
спір щодо кожного з них.

У новому розгляді справи суду
першої інстанції необхідно врахувати викладене, встановити згадану в цій
постанові обставину, надати їй та доводам сторін належну правову оцінку та
прийняти законне і обґрунтоване рішення із зазначенням у ньому про вирішення
спору щодо кожного з відповідачів у справі.

Керуючись статтями 1117 -
11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу дочірнього
підприємства “Старавто” закритого акціонерного товариства “Київстар Дж.Ес.Ем.”
задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 18.09.2006 та постанову Київського апеляційного господарського
суду від 25.12.2006 зі справи № 24/288 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Суддя
В. Селіваненко

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
Б.
Львов