ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.05.2007                                                             Справа  № 10/38

За позовом Обласного комунального підприємства „Закарпаттеплокомуненерго”, м. Ужгород

до відповідача Міжгірської районної санепідемстанції, смт. Міжгір’я

про стягнення суми 24736,31 грн., в т.ч. 23799,81 грн. основного боргу за послуги з теплопостачання, 91,79 грн. пені, 936,50 грн. інфляційних,              191,31  грн. 3% річних.

Суддя   І.В.Івашкович

Представники:

від позивача:      Лешкович Г.А., юрисконсульт, довіреність № 1 від 03.01.07

від відповідача:   Смірнова О.В., довіреність № 90 від 21.03.07

У судовому засіданні 19.04.07 оголошувалась перерва до 26.04.07                   15 годин, перерву продовжено до 07.05.07  12 годин.

СУТЬ СПОРУ: Обласне комунальне підприємство „Закарпаттеплокомуненерго”, м. Ужгород звернулось з позовом до Міжгірської районної санепідемстанції, смт. Міжгір’я  про  стягнення суми 24736,31 грн., в т.ч. 23799,81 грн. основного боргу за послуги з теплопостачання, 91,79 грн. пені, 936,50 грн. інфляційних, 191,31  грн. 3% річних.

Позов мотивує тим, що в порушення зобов’язань за договором № 18 від 19.09.03 на постачання теплової енергії, відповідач не оплатив вартість послуг з теплопостачання, внаслідок чого за ним станом на 01.03.07 виникла заборгованість в розмірі 23799,81 грн. В обґрунтування позовних вимог до позовної заяви додано копію договору № 18 від 19.09.03, розрахунок сум заборгованості, інфляційних, 3% річних, пені. Додатково, на вимогу суду, додано копії рішень Міжгірської селищної ради, якими затверджено застосовані в межах спірного періоду тарифи; копії виставлених до оплати в межах спірного періоду рахунків; копії розпоряджень голови Міжгірської РДА про початок та припинення опалювальних сезонів стосовно спірного періоду. Окрім того, подано письмову заяву № 781 від 26.04.07 з додатковими поясненнями стосовно обставин виставлення деяких рахунків спірного періоду від імені постачальника ДП „Газ-Тепло”. До пояснення додано копії договору комісії № 12/05-275 від 01.10.05, договору № 17/05-274 від 01.10.05 про надання послуг з переробки переданого газу та транспортування теплової енергії, додатків № 4 до  договору № 18 від 19.09.03.

Представником позивача в процесі судового розгляду позовні вимоги підтримано.

Відповідач згідно з поданим письмовим відзивом  на позов проти позовних вимог заперечив частково, визнав наявність заборгованості в розмірі 15514,34 грн. При обгрунтуванні заперечень відповідач наводить уточнений розрахунок заборгованості, при визначенні якого, за його твердженням, має бути враховано фактично опалювальна площа, що складає 289,22 кв.м. На підтвердження фактично опалювальної площі відповідачем додано копію акту від 06.04.07 комісії у складі представників Міжгірської райСЕС, Міжгірської селищної ради та начальника дільниці Міжгірської теплової мережі

Відповідач зазначає, що фактично опалювальна площа, у порівнянні із зазначеною у договорі № 18 від 19.09.03, змінилась у зв’язку з переплануванням приміщень закладу, зменшенням внутрішньобудинкової мережі. На неодноразові усні та письмові звернення щодо необхідності перемірювання опалювальної площі, представники позивача для перегляду опалювальної площі не з’явились, хоча таку можливість передбачено п. 4 договору № 18 від 19.09.03, ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”.

Для підтвердження розміру площі приміщень адмінбудівлі Міжгірської райСЕС, в т.ч. тих, які не опалюються, відповідачем подано копію інвентарної справи.

У доповненнях до заперечень на позовну заяву, які подано  заявою                          № 650/22 від 26.04.07, відповідачем наведено додатковий перерахунок боргу, розмір якого визначено без врахування нарахувань за січень - квітень 2006 р., оскільки рахунки за цей період виставлялись від імені постачальника                                      ДП „Газ-Тепло”. Всього, згідно проведеного перерахунку, заборгованість визначено в розмірі 8367,73 грн.

Проти нарахувань пені, інфляційних та 3% річних відповідач заперечує з тих підстав, що договором такі види відповідальності не передбачено. Окрім того, зазначає, що Міжгірська райСЕС фінансується з державного бюджету та згідно визначених  лімітів на оплату комунальних послуг не передбачено фінансування штрафних санкцій.

Відповідач подав заяву № 585 /22 від 17.04.07, якою просить при прийнятті рішення врахувати статус  Міжгірської райСЕС, як бюджетної установи, що фінансується з державного бюджету, а неповна оплата за послуги з теплопостачання має місце через недостатність виділених бюджетних коштів по відповідному КЕКВ 1161. У зв’язку з об’єктивними причинами неможливості негайного погашення заборгованості просить надати відстрочку виконання рішення на шість місяців.

Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ОДП „Закарпаттеплокомуненерго” (на даний час –ОКП „Закарпаттеплокомуненерго”), як Постачальником,  та  Міжгірською районною СЕС, як Абонентом, укладено договір № 18 від 19.09.03 на постачання теплової енергії. Згідно з умовами укладеного договору Постачальник зобов’язався відпускати Абоненту теплову енергію в гарячій воді (парі), а Абонент –приймати та оплачувати поставлену теплову енергію.

Пунктом 8 договору № 18 від 19.09.03 обумовлено строк його дії в один рік з моменту підписання, з можливістю пролонгації договору на наступний період без додаткового повідомлення сторін, якщо за один місяць до закінчення дії даного договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу про припинення дії даного договору. Встановлено, що дія договору не може бути припинена до закінчення або після початку опалювального сезону.

У відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов’язки відповідно до договору.

Із фактичних обставин і матеріалів справи вбачається, що в період перед початком опалювального сезону 2005 –2006 р.р. (згідно з розпорядженнями голови Міжгірської РДА № 302 від 14.10.05, № 132 від 19.04.06 опалювальний сезон 2005 –2006 р.р. тривав з 17.10.05 по 20.04.06) між ДП „Газ-Тепло”, як Замовником, та ОДП  „Закарпаттеплокомуненерго”, як Підрядником, було укладено договір № 17/05-274 від 01.10.05 про надання послуг з переробки природного газу та транспортування теплової енергії, а також між ДП „Газ-Тепло”, як Комітентом, та ОДП  „Закарпаттеплокомуненерго”, як Комісіонером, було укладено договір комісії № 12/05-275 від 01.10.05.

Зокрема, умовами договору комісії № 12/05-275 від 01.10.05 передбачено, що надання споживачам  послуг з тепло –та гарячого водопостачання здійснюється згідно з договорами, які Комісіонер (позивач по даній справі) зобов’язується укласти від свого імені зі Споживачами за дорученнями та за рахунок Комітента. Встановлено, що теплова енергія, яка реалізується  Комісіонером Споживачам, є власністю Комітента, а правочини, укладені Комісіонером із Споживачами, в обов’язковому порядку повинні передбачати розрахунок останніх за спожиту теплову енергію виключно шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Комітента.

Із матеріалів справи вбачається, що дія договорів № 17/06-871 від 01.10.05 та № 12/06-872 від 01.10.05 припинена станом на 30.10.06 за домовленістю  сторін за цими договорами, про що відповідач був повідомлений листом № 1867   від 08.11.06.

Виходячи з вищенаведеного, суд констатує висновок про те, що з моменту укладення вищезазначених договорів № 17/06-871 від 01.10.05 та                              № 12/06-872 від 01.10.05, які передбачали принципово нові правові умови про постачання Споживачам теплової енергії, договір № 18 від 19.09.03 на постачання теплової енергії припинив свою дію, оскільки правовідносини сторін за цим договором не могли бути реалізовані надалі.

Підписаний сторонами додаток № 4 від 20.10.2005 р. не може вважатися таким, що врегульовує відносини із відповідачем, як Споживачем теплової енергії, відповідно до вимог договору комісії № 12/05-275 від 01.10.05, оскільки такий додаток передбачає лише зміну банківських реквізитів одержувача платежу. Окрім того, як зазначалось вище, договором комісії № 12/05-275 від 01.10.05 вимагалось укладення відповідачем (як Комісіонером за цим договором) з усіма Споживачами окремих договорів на визначених договором комісії умовах.

Із вищевикладених обгрунтувань слідує, що послуги з теплопостачання за спірний період з листопада 2005 р. по жовтень 2006 р. надавались відповідачу в період дії договорів № 17/05-274 від 01.10.05, № 12/05-275 від 01.10.05 та  без наявності відповідного укладеного з ним правочину згідно з договором комісії  № 12/05-275 від 01.10.05. У зв’язку з цим для позивача, як Комісіонера за договором № 12/05-275 від 01.10.05, настають правові наслідки згідно з п. 6.2 цього договору, умовами якого передбачено відповідальність Комісіонера перед Комітентом за постачання Споживачами теплової енергії без укладення відповідних правочинів.

Таким чином, вимоги позивача  в частині заборгованості, що виникла за період з листопада 2005 р. по жовтень 2006 р. ( згідно з розрахунком позивача така складає 2655 грн.) слід визнати необґрунтованими, оскільки відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов’язку по оплаті такої заборгованості на користь позивача.

При аналізі обставин надання відповідачу послуг з теплопостачання, наданих в межах спірного періоду з листопада 2006 по лютий 2007 р., тобто після припинення дії договорів № 17/06-274 від 01.10.05, № 12/05-275 від 01.10.05, суд виходить з того, що послуги в межах цього періоду надано відповідачу без укладення з ним нового договору на постачання теплової енергії.

Факт надання відповідачу послуг з теплопостачання в період з листопада 2006 р. по лютий 2007 р. підтверджується копіями щомісячних рахунків, виставлених до оплати від імені постачальника ОКП „Закарпаттеплокомуненерго”. Всього  нарахування згідно з виставленими рахунками складають загальну суму 22544,81 грн. Оплату в межах періоду з листопада 2006 по лютий 2007 р. відповідачем проведено на суму 1400 грн.

Згідно з вимогами ст. 193 Господарського кодексу України, аналогічної до неї ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, інших правових актів, договору, а за відсутності таких вимог та умов –відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, за відсутності укладеного між сторонами відповідного договору на постачання теплової енергії відповідач в силу вимог, передбачених, зокрема, ст. 19 Закону України „Про теплопостачання”, несе зобов’язання по оплаті теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Виходячи з  вимог закону, обсяг зобов’язань відповідача за спожиту теплову енергію в межах періоду з листопада 2006 р. по лютий 2007 р. має визначатись згідно з розміром фактично опалювальної площі.

За даними інвентарної справи на адмінбудівлю Міжгірської райСЕС по                вул. Головацького, 2 смт. Міжгір’я (додано копію) загальна площа приміщень цієї будівлі складає 462,75 м2, в т.ч. площа опалювальних приміщень складає  330,29 м2.

Виходячи з площі фактично опалювальних приміщень, що складає           330,29 м2, а також з урахуванням чинних тарифів загальний розмір нарахувань за послуги з теплопостачання, що надавались з листопада 2006 р. по лютий            2007 р., має складати 20289,71 грн. Часткова оплата, проведена відповідачем в межах вказаного періоду, складає 1400 грн. Борг відповідача становить    18889,71 грн.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині 18889,71 грн. основного боргу за послуги з теплопостачання, надані з листопада 2006 р. по лютий 2007 р. Вимоги в частині решти суми основного боргу, заявленої до стягнення, суд визнає безпідставними.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання  грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом правових норм, що регулюють відносини з теплопостачання    (п. 7 ст. 276 Господарського кодексу України, ст. 19 Закону України „Про теплопостачання”) Споживач, за загальним правилом, має здійснити оплату за фактично спожиту електроенергію. Однак, в даному випадку відповідач після закінчення кожного місяця спірного періоду (з листопада 2006 р. по лютий  2007 р.) повні розрахунки за фактично отриману теплову енергію не здійснив. Отже, виходячи із наявності простроченого боргу, що виник з листопада            2006 р. по лютий 2007 р., суд провів перерахунок нарахувань за встановленим індексом інфляції з листопада 2006 р. по січень 2007 р. (останній місяць періоду прострочки взято згідно з розрахунком позивача) та визнає належними до стягнення інфляційні в розмірі 198,22 грн. Відповідно, із простроченого боргу підлягає стягненню сума 29,23 грн. 3% річних.

Решта вимог в частині інфляційних та 3% річних не підлягають задоволенню через визнання судом безпідставними вимог в частині боргу за період з листопада 2005 р. по жовтень 2006 р. та у зв’язку з перерахуванням боргу  за період з листопада 2006 р. по лютий 2007 р.

За змістом норм п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, ст. ст. 547, 551, 611 Цивільного кодексу України такі правові наслідки порушення зобов’язання, як сплата пені, настають у випадку, якщо оплату пені та її розмір встановлено у договорі або законом.

В даному випадку, як констатовано вище, послуги з теплопостачання, заборгованість  за які визнана судом, надавались за відсутності відповідного укладеного між сторонами договору на постачання теплової енергії.

Оплату пені за прострочку розрахунків за послуги з теплопостачання чинним законодавством не передбачено. Таким чином позовні вимоги в частині пені є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Виходячи з вищевикладеного, позов підлягає задоволенню частково.

Стягується сума 19117,16 грн., в т.ч. 18889,71 грн. основного боргу,          198,22 грн. інфляційних, 29,23 грн. 3% річних. В задоволенні решти вимог слід відмовити.

За правилами ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування витрат позивача по оплаті держмита в розмірі 191,17 грн. та              91,19 грн. –по оплаті інформаційно-технічних послуг, всього – 282,36 грн.

Розглянувши клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення, суд приймає до уваги статус відповідача, як бюджетної установи, що фінансується із Державного бюджету, а також наявність  об’єктивних обставин, що вказують на неможливість негайного виконання рішення, оскільки кошторисом доходів і видатків на 2007 р. передбачено виділення коштів на оплату теплопостачання в розмірі 10100 грн. Суд вважає, що обґрунтовані та підтверджені відповідачем обставини можуть  розглядатись як підстава для задоволення клопотання відповідача та надання розстрочки виконання рішення строком на шість місяців.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82, п. 3 ст. 83, ст. ст.  84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.            Позов  задоволити частково.

2.   Стягнути з Міжгірської районної санепідемстанції (смт. Міжгір’я,            вул. Головацького, 2. І.К. 01992593) на користь обласного комунального підприємства „Закарпаттеплокомуненерго” (м. Ужгород, вул. Брестська, 3,                      І.К. 05465241)  19117,16 грн. (в т.ч. 18889,71 грн. основного боргу за послуги з теплопостачання, 198,22 грн. інфляційних, 29,23 грн. 3% річних) та 282,36 грн. відшкодування судових витрат.

Надати відстрочку виконання рішення строком на шість місяців та встановити такий  порядок оплати стягнутої суми:

- до 07.06.07 підлягає оплаті  3777,94 грн. основного боргу та                                                     282,36 грн. відшкодування судових витрат

-   до 07.07.07 –3777,94 грн. основного боргу

-   до 07.08.07 –3777,94 грн. основного боргу

-   до 07.09.07 –3777,94 грн. основного боргу

-   до 07.10.07 –3777,95 грн. основного боргу

-   до 07.11.07 –  227,45 грн. інфляційних та 3% річних

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому ГПК України.

Суддя                                                                                       І.В.Івашкович

Рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано 11.05.07.