ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" грудня 2007 р.
Справа № 8/7729

За позовом  товариства з обмеженою відповідальністю "СВ-1", м. Кам'янець-Подільський

до виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради, м. Кам'янець-Подільський

про визнання права власності на самовільно добудовані складські приміщення розміром 7,0 х 10,13 м та 9,12 х 8,0 м, а також на надбудовані офісні приміщення над існуючими складськими приміщеннями розміром 11,40 х 8,0 м. по вул. Привокзальній, 1 в м. Кам'янець-Подільський

Суддя

Представники сторін:

позивача: Бокуліч В. П. - за довіреністю  №2 від 12.12.2007 р.

відповідача: Ільчишена В.І. - за довіреністю  №1/02-28-1084 від 08.08.2007 р.

Суть спору: ТзОВ "СВ-1" звернулось з позовом до виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради про визнання права власності на самовільно добудовані складські приміщення розміром 7,0 х 10,13 м та 9,12 х 8,0 м, а також на надбудовані офісні приміщення над існуючими складськими приміщеннями розміром 11,40 х 8,0 м. по вул. Привокзальній, 1 в м. Кам'янець-Подільському.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач у відзиві на позов, повноважний представник відповідача у судовому засіданні зазначає, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.  Наголошує, що в порушення чинних правових містобудівних норм, які регулюють питання містобудування та будівництва, позивачем самочинно без будь-якого дозволу та за відсутності належно розробленої, погодженої та затвердженої у встановленому порядку відповідними органами проектної документації здійснено будівництво добудов складських приміщень розміром 7,0x10,13м та 9,12x8,0 та надбудов офісних приміщень над існуючими складськими приміщеннями розміром 11,40x8,0м. по вул. Привокзальній, 1 у м. Кам'янці-Подільському.   Зазначає, що  частиною  7 статті 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Таким чином, на думку відповідача позивач мав би надати висновок - заключення відповідних служб про відповідність самочинних будівель Державним будівельним нормам, санітарним та протипожежним нормам. Технічний висновок виготовлений КП Хмельницького проектного інституту "Цивільпромбуд" є поверховою оцінкою об'єкта дослідження - самочинних будівель. Тому, відповідач вважає, що такий висновок не можна враховувати як доказ придатності для експлуатації самочинних будівель.

Згідно статі 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»одним з делегованих повноважень органу місцевого самоврядування являється прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, у порядку встановленому законодавством; організація роботи, пов'язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів; здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу; здійсненню контролю за забезпеченням надійності та безпечності будинків і споруд незалежно від форм власності.

Відповідач вважає, що самочинне спорудження позивачем будівлі без належного дозволу та відповідним чином затвердженого проекту перешкоджає реалізації державою своїх завдань та функцій, в тому числі делегованих повноважень органам місцевого самоврядування, спрямованих на захист окремих громадян та суспільних інтересів в сфері містобудування, може завдати шкоди правам та законним інтересам інших громадян, в першу чергу особам які проживають поруч з позивачем. За таких  обставин відповідач просить у позові у задоволенні позову відмовити.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

За договором купівлі-продажу від 08.10.1997 року позивач набув право власності на приміщення складу  прирельсового,  що  знаходиться в м. Кам'янець - Подільский по вул. Привокзальній, 1а.

В ході  господарської  діяльності  позивачем самочинно   без належного затвердження  проекту було прибудовано   до  вказаної  будівлі складу прирельсової   приміщення розміром 7,0 м. х10,13 м.  та  9.12 м. х 8,0 м., а також  надбудовані офісні приміщення  над існуючими складськими приміщеннями  розміром 11,40 м.х8,0 м.  по вул. Привокзальній, 1а,  в м. Кам'янець-Подільському.

Позивач звернувся до суду з  позовом в якому просить визнання права власності на самовільно добудовані складські приміщення розміром 7,0 х 10,13 м та 9,12 х 8,0 м, а також на надбудовані офісні приміщення над існуючими складськими приміщеннями розміром 11,40 х 8,0 м. по вул. Привокзальній, 1 в м. Кам'янець-Подільському.

Дослідивши матеріали справи в сукупності з доводами представника позивача, судом приймається до уваги наступне.

Керуючись п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, враховуючи, що права та обов’язки, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України продовжують існувати після набрання ним чинності, суд застосовує норми Цивільного кодексу України.

Суб’єктами права власності в Україні визнаються народ України, громадяни, юридичні особи та держава.

Об’єктами  права власності господарського товариства, що є юридичною особою, є грошові та майнові внески його членів, а також майно, набуте внаслідок господарської діяльності , та інше майно,  придбане на підставах, не заборонених законом.

Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Захист права власності здійснюється судом  або третейським судом.

Законодавцем гарантовано захист майнових прав, що передбачено, зокрема, у п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, згідно якого, кожен суб’єкт господарювання  має право на захист своїх прав та інтересів, які захищаються у спосіб визнання наявності або відсутності прав.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання цього права.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності в Україні охороняється законом.

Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

У відповідності до п.1 додатку №1 Тимчасового положення  про порядок  реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р., до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об’єкти нерухомого майна є договори, за якими відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажі і т.д., а згідно  п. 10 цього ж Додатку, рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об’єкти нерухомого майна  про встановлення факту права власності на об’єкти нерухомого майна.

Власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” державна реєстрація речових прав  на  нерухоме  майно  та  їх обмежень   - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення,  переходу або припинення  речових прав на нерухоме майно та їх обмежень,  що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру  речових  прав  на   нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” від 01.07.2004р., п.10 Додатку 1 до вищезазначеного Тимчасового положення рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно є правовстановлюючим документом і є підставою для державної реєстрації права власності.

В матеріалах справи наявні копії  договору купівлі-продажу від 08.10.1997 р.  за №1-5126;  договору оренди земельної  ділянки від 30.03.2000 р.,  зі змінами та доповненнями, рішення виконавчого комітету Кам'янець-Подільської  міської  ради №82 від 15.01.1998 р., технічний висновок  на самовільно добудовані складські приміщення.

Із урахуванням викладеного, оскільки прибудова до приміщення прирельсового складу та надбудовані офісні приміщення над  існуючими складськими приміщеннями розміщені на земельній ділянці позивача, загальний стан зазначених  приміщень нормальний, в цілому  відповідають будівельно-технічним, пожежним та санітарним нормам,  відсутні докази порушення   прав інших осіб, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності   на самовільно добудовані складські приміщення розміром 7,0 х 10,13 м та 9,12 х 8,0 м, а також на надбудовані офісні приміщення над існуючими складськими приміщеннями розміром 11,40 х 8,0 м. по вул. Привокзальній, 1 в м. Кам'янець-Подільському.

У відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати необхідно покласти на позивача, оскільки звернення до суду зумовлено неправомірними діями позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов   задовольнити.

Визнати за товариством з обмеженою  відповідальністю "СВ-1" (м. Кам'янець-Подільський, код 22985887) право власності на  самовільно добудовані складські приміщення розміром 7,0 х 10,13 м та 9,12 х 8,0 м, а також на надбудовані офісні приміщення над існуючими складськими приміщеннями розміром 11,40 х 8,0 м. по вул. Привокзальній, 1 в м. Кам'янець-Подільському.

Суддя

віддрук: 3 прим. 1.  до справи, 2. позивачу, 3.  відповідачу.