ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2007 р.

Справа № 22/305-07-6989

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді Пироговського В.Т.,

суддів Картере В.І., Жекова В.І.,

секретар судового засідання Буравльова О.М.,

за участю представників учасників процесу:

від позивача Дідик А.А.,

від відповідача Глазов О.О.,

від 3-ої особи не з'явилися

розглянула апеляційну скаргу

Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

на рішення господарського суду Одеської області

від 13.11.2007р.

у справі № 22/305-07-6989

за позовом ПП “ТАГЕТИС”

до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Одеська міська рада

про визнання укладеним договору, визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.12.2007р., яка надіслана учасникам процесу 07.12.2007р., прийнята до провадження та призначена до розгляду на 18.12.2007р. апеляційна скарга Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

За правилами ст.77 ГПК України в засіданні господарського суду апеляційної інстанції 18.12.2007р. розгляд справи відкладено на 25.12.2007р.

Учасники процесу повідомлені про час і місце засідання суду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Одеська міська рада не скористалась наданим ст.ст.22,27 ГПК України правом на участь в засіданнях апеляційного господарського суду, в зв'язку з чим розгляд справи здійснено за відсутності її представника.

Згідно із приписами ст.85 ГПК України у судовому засіданні 25.12.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ПП “ТАГЕТИС” звернулось до господарського суду Одеської області із уточненою позовною заявою до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання укладеним договору купівлі-продажу нежилого приміщення першого поверху площею 110,6 м2, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська,62-а, за ціною 53 166,28 грн. з ПДВ між позивачем та відповідачем від імені Одеської міської ради; визнання права власності за позивачем на нежиле приміщення першого поверху площею 110,6 м2, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська,62-а; зобов’язання відповідача укласти з позивачем договір дарування об’єкта нерухомості, що належить позивачу, а саме нежилого приміщення першого поверху загальною площею 183,9 м2, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська,19-б.

Рішенням місцевого господарського суду від 13.11.2007р. зі справи № 22/305-07-6989 (суддя Торчинська Л.О.) з урахуванням ухвали про виправлення описки від 21.11.2007р. позов задоволено в повному обсязі як обґрунтований.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду першої інстанції від 13.11.2007р. по даній справі скасувати, в позові відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник вказує, що всупереч положенням ст.ст.42,43,43 ГПК України господарським судом Одеської області визнано факт вступу ПП “ТАГЕТИС” до володіння спірним приміщенням та сплати його вартості, незважаючи на заявлення представником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради усного клопотання про відкладення розгляду справи для надання письмових доказів в обґрунтування зворотного, а саме платіжних доручень від 24.10.2007р. № 269 та від 09.11.2007р. № 287, які відповідач не встиг своєчасно отримати з банківської установи. Крім того, намагання позивача сплатити вартість спірного приміщення без укладення договору купівлі-продажу не можуть бути визнані достатньою підставою для визнання відповідної угоди укладеною, оскільки такі дії є порушенням приписів ст.144 Конституції України, ст.ст.203,328 ЦК України, ст.73 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.23 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, рішення Одеської міської ради “Про механізм відчуження об'єктів комунальної власності”. Також скаржник відзначає, що йому не видано обов'язкову для отримання в даному випадку довіреність міського голови на відчуження об'єктів комунальної власності. Окрім цього, всупереч вимог ст.181 ГК України, ст.ст.10,84 ГПК України ПП “ТАГЕТИС” не представлено проекти договорів купівлі-продажу та дарування, в зв'язку з чим істотні умови вказаних договорів не можна вважати погодженими. Підсумовуючи доводи апеляційної скарги, Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради зазначає, що нежиле приміщення першого поверху, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська,62-а, виходячи з тексту Закону України “Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини”, не підлягає відчуженню як пам'ятка культурної спадщини, докази чого господарським судом першої інстанції не витребувано, а також останнім помилково не припинено провадження у справі, т.я. даний спір за своєю суттю є публічно-правовим, тому підлягає вирішенню в адміністративному суді.

У відзиві на апеляційну скаргу ПП “ТАГЕТИС” просить в її задоволенні відмовити, оскаржене рішення “скасувати в частині п.4 резолютивної частини, та зобов'язати Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради виконати рішення Одеської міської ради в частині укладання договору дарування з метою прийняття у дар об'єкта права власності ПП “ТАГЕТИС” нежилого приміщення першого поверху загальною площею 190 м2, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська,19-б”.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в них докази, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, повноту та об'єктивність дослідження матеріалів справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни або скасування оскарженого судового рішення, враховуючи наступне:

Частинами 5,6 ст.60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997р. № 280/97-ВР визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть...вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою...

Згідно із приписами ч.1 ст.73 вказаного Закону України акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Рішенням Одеської міської ради від 26.01.2007р. № 852-V “Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради” доручено Представництву по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради укласти з ПП “ТАГЕТИС”:

-          договір дарування з метою прийняття у дар об’єкта нерухомості, що належить підприємству, а саме нежилого приміщення першого поверху загальною площею 190 м2, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська,19-б;

-          договір купівлі-продажу з метою продажу підприємству об'єкта комунальної власності територіальної громади м. Одеси, а саме нежилого приміщення першого поверху загальною площею 107 м2, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська,62-а, за ціною 53 166,28 грн. з ПДВ, яка визначається як різниця між вартістю названих вище приміщень (площі приміщень та будівель уточнені після виготовлення технічних паспортів).

В порушення наведених вище вимог спеціального закону, який за правилом, закріпленим в його преамбулі, відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради самовільно ухилилося від виконання чинного акту представницького органу місцевого самоврядування, який є обов'язковим для нього.

За таких обставин, правомірним є задоволення господарським судом першої інстанції позовних вимог в частині зобов’язання відповідача укласти з позивачем договір дарування об’єкта нерухомості, що належить останньому, а саме нежилого приміщення першого поверху загальною площею 183,9 м2, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська,19-б.

Ґрунтується на всебічному дослідженні обставин справи та правильному розумінні норм зобов'язального права зроблений під час прийняття оскарженого рішення висновок відносно наявності правових підстав для визнання укладеним договору купівлі-продажу нежилого приміщення першого поверху площею 110,6 м2, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська,62-а, за ціною 53 166,28 грн. з ПДВ між позивачем та відповідачем від імені Одеської міської ради, оскільки:

-          контрагентами за названою угодою за правилами ч.1 ст.638 ЦК України, ч.2 ст.180 ГК України досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, якими є викладені в рішенні Одеської міської ради від 26.01.2007р. № 852-V ціна (53 166,28 грн.), товар (нежиле приміщення площею 110,6 м2, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська,62-а) тощо;

-          після набрання чинності рішенням Одеської міської ради від 26.01.2007р. № 852-V відбулось фактичне виконання договору купівлі-продажу, а саме ПП “ТАГЕТИС” вступило у володіння об’єктом купівлі-продажу, що підтвердив в засіданнях апеляційного господарського суду представник позивача, та сплатило його вартість, про що свідчать платіжні доручення від 23.10.2007р. № 73 та від 01.11.2007р. № 76.

Не впливає на укладення правочину недотримання сторонами передбаченої законодавцем для угод цієї категорії форми, оскільки її недотримання спричинено незаконними діями Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, яке, як вказано вище, всупереч, у т.ч. положенням ст.ст.60,73 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997р. № 280/97-ВР ухиляється від виконання обов'язкового для нього рішення Одеської міської ради, яким визначено істотні умови договору купівлі-продажу як-то: предмет договору, площа приміщення, його ціна тощо.

Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно із приписами ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою...

Враховуючи визнання в рамках провадження по даній справі укладеним відповідного договору купівлі-продажу, а також оспорювання Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради права власності ПП “ТАГЕТИС”, апеляційний господарський суд погоджується також із визнанням місцевим господарським судом права власності за позивачем на нежиле приміщення першого поверху площею 110,6 м2, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська,62-а.

Не приймаються до уваги доводи скаржника про те, що всупереч положенням ст.ст.42,43,43 ГПК України господарський суд першої інстанції не задовольнив усне клопотання його представника про відкладення розгляду справи для надання письмових доказів в обґрунтування нездійснення підприємством оплати вартості нежилого приміщення першого поверху площею 110,6 м2, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська,62-а, т.я. з протоколу судового засідання господарського суду Одеської області від 13.11.2007р., зауваження на який сторонами в порядку ст.811 ГПК України не подано, вбачається заявлення відповідачем лише відхиленого клопотання про припинення провадження у справі.

Надані в додатках до апеляційної скарги платіжні доручення від 24.10.2007р. № 269 та від 09.11.2007р. № 287, якими повернуто сплачені ПП “ТАГЕТИС” грошові кошти за отриману ним нерухомість, не приймаються в якості додаткових доказів у зв'язку з тим, що в порушення приписів ч.2 ст.101 ГПК України Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради не обґрунтувало неможливість їх подання місцевому господарському суду з поважних причин за наявності достатньої кількості часу для аргументації своєї позиції та надання відповідних доказів.

Неотримання обов'язкової в даному випадку довіреності міського голови на відчуження об'єктів комунальної власності та ненадання проектів договорів купівлі-продажу і дарування не мають наслідком відмову в позові з огляду на те, що вказана документація не впливає на згоду скаржника виконати рішення Одеської міської ради від 26.01.2007р. № 852-V, недотримання вимог якого стало підставою для звернення із позовом.

Твердження Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради щодо неможливості відчуження нежилого приміщення першого поверху, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська,62-а, яке є пам'яткою культурної спадщини, виходячи з тексту Закону України “Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини”, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються висновком Управління з питань охорони об’єктів культурної спадщини Одеської міської ради від 16.04.2007р. № 01-09/384, в якому чітко зазначено про невключення цього об'єкту до переліку пам’яток архітектури і містобудування та історії і культури м. Одеси.

При цьому жодних доказів в підтвердження доводів стосовно віднесення в установленому порядку придбаної позивачем нерухомості до пам'яток культурної спадщини, окрім посилань на рішення Одеського обласного виконавчого комітету від 27.12.1991р. № 58, зміст якого невідомий, відповідачем не надано. Додатково апеляційний господарський суд відзначає, що господарський процесуальний закон не зобов'язує місцевий господарський суд витребувати у органу влади прийнятий ним акт нормативного характеру.

Роблячи зазначений висновок, судова колегія виходить із приписів ч.1 ст.33 ГПК України, згідно із якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради на те, що провадження по справі в господарському суді підлягає припиненню, є помилковими, т.я. даний спір не підпадає під визначення публічно-правового та не відноситься до юрисдикції адміністративних судів у зв'язку з тим, що компетенція останніх за правилами ст.17 КАС України поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Жоден з перелічених спорів не є предметом вирішення по даній справі, в рамках провадження по якій досліджуються питання, пов'язані з укладенням юридичними особами цивільно-правових угод та правовими наслідками таких правочинів.

Відтак, мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для зміни або скасування оскарженого рішення, прийнятого з дотриманням норм українського законодавства.

Керуючись ст.ст.77,85,99,101-105 ГПК України, колегія суддів

Постановила:

Рішення господарського суду Одеської області від 13.11.2007р. зі справи № 22/305-07-6989 залишити без змін, апеляційну скаргу —без задоволення.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя

В.Т. Пироговський

Судді

В.І. Картере

В.І. Жеков

Повний текст постанови підписано 26.12.2007р.