ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2007                                                                                             Справа № 2/207

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді   Сизько І. А. (доповідача)

суддів:  Тищик І.В., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Чоха Є.О.

за участю представників сторін:

позивач: Скрипник О.М., довіреність №170  від 15.08.06,  головний державний податковий інспектор юридичного відділу;

відповідач-1: Кузнєцова Л.О, довіреність №11  від 03.08.06,  представник

відповідач-2: Лісова Н.І, довіреність № б/н  від 01.03.06,  представник;

Лісовал О.В, постанова№71  від 28.02.06,  ліквідатор;

третя особа на стороні позивача: Кузнєцова Л.О, довіреність №11  від 03.08.06,  представник

третя особа на стороні відповідачів: не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Акціонерний комерційний банк “Гарант”, м. Київ на постанову господарського суду Кіровоградської області від  21.11.06р.   у справі № 2/207

за позовом  Державної податкової інспекції  в  м. Кіровограді

за участю третьої особи на стороні позивача з самостійними  вимогами на предмет спору –відкрите акціонерне товариство “Кіровоградський м’ясокомбінат”, м. Кіровоград

до   відповідача-1 відкритого акціонерного товариства “Кіровоградський м’ясокомбінат”, м. Кіровоград

відповідача-2 відкритого акціонерного товариства “Акціонерний комерційний банк “Гарант”, м. Київ

за участю третьої особи на стороні відповідачів –товариство з обмеженою відповідальністю “Агропром-Груп”, м. Київ

про  визнання недійсним  іпотечного договору

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ДПІ в м. Кіровограді, звернувся до господарського суду Кіровоградської області з позовом про визнання недійсним іпотечного договору №18/05-КЛ/1 від 28.07.2005р., укладеного між ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” та ВАТ “АКБ “Гарант”.

В подальшому ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” звернувся з заявою про залучення його в якості третьої особи на стороні позивача з самостійними вимогами на предмет спору про визнання недійсним іпотечного договору №18/05-

КЛ/1 від 28.07.2005р. укладеного між ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” та ВАТ ”Акціонерним комерційним банком “Гарант” (т.1 а.с.100-101).

Постановою господарського суду Кіровоградської області від 21.11.2006р. у справі №2/207 (суддя Деревінська Л.В.)  позовні вимоги позивача та третьої особи на стороні позивача з самостійними вимогами на предмет спору задоволені повністю. Визнаний недійсним іпотечний договір №18/05-КЛ/1 від 28.07.2005р. укладений між ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат”, м. Кіровоград та ВАТ “АКБ “Гарант”, м. Київ з моменту його укладення.

Постанову суду  обґрунтовано тим, що спірний договір  від імені іпотекодавця ( відповідача-1) підписаний головою наглядової ради товариства на підставі протоколу засідання наглядової ради товариства №3 від 27.07.2005р., в той час, коли повноваження  голови наглядової ради на укладання договорів статутом товариства не передбачено. Ні правлінню товариства, ні голові правління не було відомо про укладення спірного договору іпотеки.

Не погодившись з постановою господарського суду, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначену постанову, відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що повноваження осіб, які від імені ВАТ “АКБ “Гарант” та ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” підписали договір іпотеки, їх правоздатність та дієздатність були перевірені нотаріусом у встановленому законодавством порядку; рішення господарського суду у справі №17/201 оскаржується в касаційному порядку; позивач не має законних підстав для звернення до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним.

У своєму запереченні ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” вважає, що постанову господарського суду прийнято відповідно до вимог закону, доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними і необґрунтованими, просить залишити постанову суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні просить залишити постанову господарського суду без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню в силу наступного.

27 липня 2005р. Наглядова рада ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” ухвалила рішення, яке оформлене протоколом №3 засідання наглядової ради  ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” від 27.07.2005р., згідно якого Наглядова рада вирішила надати в іпотеку ВАТ “АКБ “Гарант” цілісний майновий комплекс ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат”, уповноважити Голову Наглядової ради ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” С.І.Кузнєцова підписати іпотечний договір цілісного майнового комплексу та підготувати інші документи, які необхідні для оформлення іпотеки. При цьому, метою укладення іпотечного договору є забезпечення виконання зобов’язань ТОВ “Агропром-Груп” по поверненню кредиту на суму 42000грн. та за договорами про врахування  векселів.

Між ВАТ “АКБ “Гарант” (іпотекодержатель) та ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат (іпотекодавець), який виступає перед іпотекодержателем як майновий поручитель ТОВ “Агропром-Груп” (боржник), укладено іпотечний договір № 18/05-КЛ/1 від 28.07.2005р.

30.09.2005р. до іпотечного договору №18/05-КЛ/1 від 28.07.2005р. внесені зміни до п.1.1 цього договору.

13.04.2006р. Позивачем винесено рішення №4 про застосування до ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів на підставі п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (т.1 а.с.117). Однак, вказане рішення не може бути виконано, оскільки цілісний майновий комплекс ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” є предметом іпотечного договору.

ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” повідомив суд, що до 12.04.2006р. Правлінню товариства не було відомо про укладення договору іпотеки, інформація про іпотеку у бухгалтерському обліку відсутня, про існування договору іпотеки дізналися з повідомлення від ліквідатора ВАТ “АКБ “Гарант” про порушення основного зобов’язання по іпотечному договору №18/05-КЛ/1 від 28.07.2005р. (т.1 а.с.31).

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України  зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ст.4 Закону України “Про господарські товариства” акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту, повне і командитне товариство - установчого договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України.

Згідно п.п. ”д” п.7.23 Статуту товариства, ст.48 Закону України “Про господарські товариства” право підпису фінансово-розпорядчих документів покладено на голову правління.

З матеріалів справи вбачається, що спірний договір від імені іпотекодавця - ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” підписаний головою наглядової ради, повноваження якого на укладення договорів статутом товариства не передбачено.

Відповідно до ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зі змісту статті 236 ЦК України вбачається, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 14.09.06р. у справі №17/201 за позовом ПП ”Укрресурс”, м.Київ до ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” про визнання недійсним рішення Спостережної ради позовні вимоги задоволені, рішення Наглядової ради  від 27.07.2005р., яке оформлене протоколом №3 засідання Наглядової ради ВАТ “Кіровоградський м’ясокомбінат” від 27.07.2005р. визнано недійсним (т.1 а.с.119-123).

Постановою Вищого господарського суду України від 23.01.07р. у справі №17/201 касаційна скарга ліквідатора ВАТ “АКБ ”Гарант” О.В.Лісовала залишена без задоволення, рішення господарського суду Кіровоградської області у справі №17/201 залишене без змін (т.2 а.с 51-54). Колегія суддів Вищого господарського суду України погодилась з висновком суду першої інстанції, що спостережна рада товариства неправомірно перевищила свої повноваження, наділивши голову спостережної ради повноваженнями, які належать виключно виконавчому органу товариства –голові правління товариства.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Стосовно посилань скаржника на те, що позивач не є стороною договору іпотеки і в нього відсутні законні підстави для звернення до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним  слід зазначити, що таке право податковий орган має безпосередньо на підставі Конституції України, оскільки діє на захист інтересів держави виконуючи свої функції. Законом України "Про державну податкову службу в Україні" на відповідні органи державної податкової служби покладено функції щодо подачі до судів позовів про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних за такими угодами у разі порушення сторонами таких угод податкового законодавства.

На підставі викладеного, апеляційна скарга не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Акціонерний комерційний банк “Гарант”, м. Київ залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Кіровоградської області від 21.11.06р. у справі № 2/207 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Суддя

Суддя
І.А.Сизько

І.В.Тищик

Т.А.Верхогляд