ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"27" лютого 2007 р.
Справа № 18/41

За позовом Регіонального
управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю
за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової
адміністрації в Чернігівській області

14000, м. Чернігів, вул.
Комсомольська, 11

До Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

АДРЕСА_1

про   стягнення 1700 грн. 00 коп.

Суддя  А.С. Сидоренко

Секретар судового засідання
І.В.Морська

Представники сторін:

Від позивача: Бойко О.О. -заст.
нач. від., дов. від 02.02.2007р. № 466/9/21-234

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Регіональним управлінням
Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за
виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА в Чернігівській області (надалі
-Позивач) заявлено адміністративний позов до суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (надалі -Відповідач) про стягнення 1700,00
грн. штрафу за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії
на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, накладеного рішенням Позивача
про застосування фінансових санкцій НОМЕР_1.

До початку судового розгляду
Відповідач надіслав письмові пояснення по справі, відповідно до яких позовні
вимоги ним визнаються в повному обсязі. Відповідач зобов'язався сплатити суму
штрафних санкцій в повному обсязі у зв'язку з чим розгляд справи двічі
відкладався. Однак станом на 27.02.2007р. доказів сплати заборгованості
сторонами надано не було.

Згідно ст. ст. 51, 136 Кодексу
адміністративного судочинства України, позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач -визнати адміністративний позов протягом
всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від
адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в
адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове
рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням
адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами,
встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

У разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається
постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає
визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи,
якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї -небудь
права, свободи або інтереси (ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства
України).

Розглянувши вищевказану заяву, суд
вважає за можливе прийняти визнання адміністративного позову Відповідачем,
оскільки такі дії не суперечать закону та не порушують нічиї права, свободи або
інтереси.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника Позивача, з'ясувавши
фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по суті, суд ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2006 року службовими
особами Прилуцької ОДПІ, на підставі посвідчення НОМЕР_2, була проведена
перевірка магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, та належить СПД
ОСОБА_1.

За результатами перевірки складено
акт НОМЕР_3.

Як вбачається з акту перевірки,
перевіряючими встановлені наступні порушення:

„Перевіркою встановлено факт
реалізації алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії. Так, в даному
місці торгівлі реалізовано дві пляшки слабоалкогольного напою „Водка лимон”
ємк. 0,33л. по ціні 2 грн. 50 коп., при цьому до перевірки не надано ліцензію
на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

ГОСТом 7190 -93 „Вироби лікеро
-горілчані: Загальні технічні умови” до лікеро -горілчаних напоїв віднесено
слабоградусні (слабоалкогольні) напої, які мають міцність 6,0 -12,0 %, масову
концентрацію загального екстракту 4,5 -10,0 г/100 см.3, цукру 0,2
-0,7 г/100см.3 Алкогольні напої типу „Бренді - кола”, „Ром -кола”,
„Джин -тонік”, „Водка -лимон” відносяться до цієї групи лікеро -горілчаних
виробів і повинні реалізовуватись лише за наявності відповідної ліцензії ”.

Як вказано в акті перевірки,
зазначеним порушено вимоги ч. 6 ст. 15 Закону України “Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів” № 481/95-ВР від 19.12.95р. із змінами та
доповненнями.

Перевірка була проведена в
присутності приватного підприємця ОСОБА_1, 1970 року народження, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_1, яка підписала акт перевірки без зауважень, отримала один
примірник акту та надала перевіряючим письмове пояснення, в якому підтвердила
факт реалізації двох пляшок слабоалкогольного напою „Водка лимон” по ціні 2,50
грн. без ліцензії.

З акту опису товарно -матеріальних
цінностей, які знаходились на реалізації на момент перевірки на торговому
об'єкті від 03.11.2006р. вбачається, що в результаті проведеного опису в
магазині, який належить ПП ОСОБА_1., фактично виявлено товару на загальну суму
91,15 грн. (в т.ч. слабоалкогольний напій „Водка -лимон” -10 пляшок по ціні
2,50 грн.

Акт підписано службовими особами
Прилуцької ОДПІ та ПП ОСОБА_1.

У відповідності з преамбулою Закону
України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” від
19.12.1995р. № 481/95-ВР (надалі -Закон № 481/95), цей Закон визначає основні
засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту,
оптової і роздрібної торгівлі ... алкогольними напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення
боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових
виробів на території України.

Згідно ст. 15 Закону № 481/95,
роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому
числі її виробниками, за наявності у них ліцензій. Ліцензії на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються органами
виконавчої влади, уповноваженими Кабінетом Міністрів України в містах, районах,
районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта
підприємницької діяльності терміном на один рік і підлягають обов'язковій
реєстрації в органі державної податкової служби України, а в сільській
місцевості -і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта
підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону № 481/95
ліцензія -документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта
підприємницької діяльності на провадження одного із зазначених у цьому Законі
видів діяльності протягом визначеного строку.

В порушення вищезазначених положень
Закону № 481/95 Відповідач здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями
без наявності відповідної ліцензії. Факт продажу алкогольних напоїв
підтверджується копією акту перевірки НОМЕР_3. та копією письмових пояснень ПП
ОСОБА_1.

Згідно абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону №
481/95 до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції
у вигляді штрафів у разі:

·          оптової
(включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним
і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, -
200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 гривень.

На підставі вищевказаного акту
перевірки, Позивачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій до
Відповідача НОМЕР_1 у розмірі 1700,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними
напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними
напоями.

Дане рішення отримане Відповідачем
23.11.2006р., що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового
відправлення НОМЕР_4.

Враховуючи, що Відповідач, у
встановлений п. 10 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17
Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003р. № 790 тридцятиденний
строк після отримання рішення добровільно його не виконав, Позивач правомірно
звернувся до суду з позовом про стягнення сум фінансових санкцій.

Доказів скасування рішення в
порядку адміністративного оскарження або судовому порядку на момент розгляду
справи сторонами надано не було.

За таких обставин позовні вимоги
являються обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -фізична чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 1, 15, 17 Закону
України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, ст. ст. 51,
94, 112, 136, 158 -163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_5) в доход державного
бюджету (Отримувач: Державний бюджет Прилуцького району, код 22822145, рахунок
0379 в УДК в Чернігівській області, МФО 853592, код платежу 23030300)
1700 грн. 00 коп. штрафних санкцій.

Дана постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного господарського суду в наступному порядку: про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.
Обґрунтування мотивів  оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з
дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Дана постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя                                  (підпис)                               А.С.Сидоренко