ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
14.03.07                                                                                           Справа  № 16/273
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Процик Т.С.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Закарпатської області, м.Виноградів

на постанову Господарського суду Закарпатської області від 31.10.2006р.

у справі № 16/273

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Виноградівський завод пластмасових сантехнічних виробів”, м.Виноградів

до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Закарпатської області, м.Виноградів

про скасування податкового повідомлення-рішення від 21.08.2006р. № /0

За участю представників сторін:

від позивача: Букович О.Д. –представник.

від відповідача: Скоблей В.І. –завідувач юридичного відділу.

Особам, які беруть участь у справі, права і обов’язки, передбачені ст.ст.49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено. Заяв про відвід суддів не поступало.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 31.10.2006р. у справі № 16/273 частково задоволено позов Відкритого акціонерного товариства „Виноградівський завод пластмасових сантехнічних виробів”, м.Виноградів до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Закарпатської області, м.Виноградів та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.08.2006р. № /0 в частині суми 1663,48 грн. основного платежу по податку з доходів фізичних осіб та 3326,96 грн. штрафних санкцій, в решті –позові відмовлено.

Постанова місцевого господарського суду в частині відмови в позові мотивована тим, що поїздка за розпорядженням керівника підприємства на певний строк до іншого населеного пункту фізичної особи Клевецького А.В., який працює на підприємстві за цивільною угодою (договір підряду б/н від 16.12.2005р., за яким здійснено перевезення автомобіля з м.Будапешт до м.Виноградів та виплачено фізичній особі Клевецькому А.В. 1346,51 грн.), виходячи із змісту ст.121 КЗпП України та Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998р. № 59, не є відрядженням, а тому такій особі не можуть відшкодовуватися відповідні витрати (добові, витрати за проїзд та проживання). Відтак, нарахування 175,05 грн. податку з доходів фізичних осіб здійснено відповідачем позивачу правомірно. Крім того, як відображено в акті перевірки, на протязі перевіреного періоду недоутримувався податок з доходів фізичних осіб: Громовчук В.В, Ач І.С. у квітні 2005р.; Шіпок М.Я., Буало І.Ю., Косин С.Ю., Шіпок Ю.Ю. в травні 2005р.; Варга О.Ю, Купар В.Ш., Товт М.М., Келнер З.С. у липні 2005р.; Товт М.М., Нодь М.М., Назаренко А.А., Дорчиненць І.Ю. у серпні 2005р.; Олаг Й.І., Керечан Т.І., Кленар Е.Ю. у вересні 2005р.; Ледєл М.І., Фельцан В.А. у березні 2006р.; Шіпок Ю.Ю. травень-серпень 2005р. та лютий 2006р.; Желтвай П.І. серпень-грудень 2005р. та березень 2006р.; Антоні Ю.Ю. у червні 2005р., тому у відповідності до п.7.1 ст.7 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” відповідачем позивачу правомірно нараховано 152,82 грн. податку з доходів фізичних осіб.

В частині задоволення позову місцевий господарський суд при прийнятті постанови виходив з того, що позивачем документальними доказами підтверджено факт утримання податку з доходу, виплаченого патентному повіреному Назаренку А.А., а тому донарахування позивачу 65 грн. податку з доходів фізичних осіб є неправомірним. Правомірність нарахування 1598,48 грн. податку з доходів фізичних осіб спростовується нормами пп.9.12.1 п.9.12 ст.12 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб", Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" та тим, що приватний підприємець Староста І.І., якому виплачувався дохід, перебував на спрощеній систему оподаткування і сплачував єдиний податок.

Скаржник, відповідач у справі, з постановою місцевого господарського суду частково не погоджується, подав апеляційну скаргу, просить постанову суду в частині задоволення позову скасувати, у позові відмовити повністю, з підстав, наведених в апеляційній скарзі, які є тотожними загальним підставам прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, викладених у акті перевірки від 18.08.2006р. № 73/23-0112/00292706, та з мотивів, наведених в доповненні до апеляційної скарги.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач у запереченні на апеляційну скаргу та доповненні до заперечення на апеляційну скаргу, представник позивача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечили, просили постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, доводи позивача, наведені в запереченні на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У акті перевірки від 18.08.2006р. № 73/23-0112/00292706, який став підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, зазначено, що у червні 2005р. патентному повіреному Назаренко А.А., згідно з трудовим договором від 29.06.2005р. № 05-06073 сплачено 250 грн. за виконану роботу, однак податок з доходів фізичних осіб при цьому не утримувався.

Такий висновок відповідача не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень № 0469 від 06.07.2005р. на суму 125 грн. та № 0870 від 16.11.2005р. на суму 126,52 грн. із призначенням платежу: З/плата Назаренко А.А. зг. труд. угоді № 05-06073 від 29.06.2005р., платіжного доручення № 0552 від 04.08.2005р. на суму 8944,01 грн. з призначенням платежу: податок з доходів за липень 2005р., розрахунково-платіжної відомості № 66 за серпень 2005р., де зазначено суму утриманого податку з доходу 37,58 грн., інші утримання –125 грн. та належну до виплати суму - 126,52 грн., що в сукупності свідчить про утримання позивачем податку з доходу, виплаченого патентному повіреному Назаренку А.А.

Відтак, відповідачем необґрунтовано визначено позивачу суму податкового зобов'язання 32,50 грн. відповідно до виплаченого Назаренко А.А. доходу та неправомірно повторно включено цю ж суму до 185,32 грн. нарахованого податку з доходів найманих працівників за перевірений період. Тому в частині донарахування позивачу податку з доходів в сумі 65 грн. (32,50+32,50) спірне податкове повідомлення рішення правомірно судом першої інстанції визнано нечинним.

Крім того, актом перевірки від 18.08.2006р. № 73/23-0112/00292706 встановлено порушення позивачем вимог Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” у зв'язку з неутриманням податку з доходів, виплачених підприємцю Старості І.І. в сумі 9196,00 грн. за оренду пресформ по договору оренди від 16.09.2005р. та в сумі 3100 грн. за виконання установчих робіт по налагодженню електросхем гідравліки у пресах за договором підряду від 09.09.2005р. Висновок про необхідність утримання 1598,48 грн. податку з доходів, виплачених підприємцю, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, відповідач обґрунтовує тим, що у свідоцтві про сплату єдиного податку підприємця Старости І.І. (серія Г № 564026 від 31.08.2005р., виданого Іршавською ДПІ), зазначено такий вид діяльності, як виготовлення та реалізація ТСН, а інших видів діяльності свідоцтво не містить.

Така позиція податкового органу не ґрунтується на законодавстві і є помилковою, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.9.12.1 п.9.12 ст.12 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Згідно з п.6 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб.

Згідно з пп.9.12.2 цього ж Закону якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Як випливає із змісту положень п.1.6 ст.1, пп.4.3.25 п.4.3 ст.4, пп.9.12.1 п.9.12 ст.9, ст.17 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб", ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян" п.п.2,6 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" особа, яка здійснює виплату на користь суб'єкта підприємницької діяльності, - податковий агент, не має правових підстав визначати об'єкт оподаткування - оподатковуваний дохід під час здійснення виплати такого доходу (виручки), оскільки це призведе до подвійного оподаткування такого доходу та здійснювати утримання податку з доходів, виплачуваних фізичним особам, зареєстрованим у встановленому законом порядку як суб'єкти підприємницької діяльності.

Відповідачем не враховано, що така ж правова позиція викладена у листах Державної податкової адміністрації України № 2241/6/17-0716 від 13.03.2006р. та № 9732/6/17-0716 від 01.09.2006р.

При цьому суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що законодавством не встановлено вимоги щодо надання суб”єктами підприємницької діяльності - фізичними особами (підприємцями) за місцем виплати їм доходів підприємствам копій документів, що підтверджують підприємницький статус, обрану систему оподаткування.

Таким чином, нарахування 1598,48 грн. податку з доходів фізичних осіб здійснено відповідачем позивачу неправомірно, що в свою чергу свідчить про правомірність висновку суду першої інстанції щодо визнання нечинним спірного податкового повідомлення-рішення в цій частині.

З огляду на викладене в сукупності, враховуючи те, що доводами апеляційної скарги правомірності податкового повідомлення-рішення від 21.08.2006р. № /0 в скасованій частині визначеного податкового зобов”язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 1663,48 грн. основного платежу та 3326,96 грн. штрафних санкцій не доведено, правомірності висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову не спростовано, а в частині відмови в позові постанова місцевого господарського суду не оспорювалась, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови Господарського суду Закарпатської області у даній справі відсутні.

Тому керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд УХВАЛИВ:

Постанову Господарського суду Закарпатської області від 31.10.2006р. у справі № 16/273 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.212 КАС України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                                Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                                    Процик Т.С.

Суддя                                                                                                    Галушко Н.А.