СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

11.09.2007

Справа №2-27/7448-2007

За позовом - СПД ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До відповідача -  Фірма «Регіон - Сервіс», м. Сімферополь,
вул.. Севастопольська, 68 «а».

За участю третіх осіб  - 1.
СПД ОСОБА_2,  АДРЕСА_2 .

2.  Залізничний відділ державної
виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції,  м. Сімферополь,  вул.. Чернишевського, 2.

Про    визнання права власності та спонукання до
вчинення певних дій.

Суддя Н.В.Воронцова

представники:

Від позивачів - ОСОБА_3, дор. у
справі.

Від відповідача - ОСОБА_4, дор. у
справі.

Від третьої особи - 1.   не з'явився.

2. - ОСОБА_5
в.о. начальника, наказ.

Сутність спору:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача про визнання за позивачем права власності на автозаправочну
станцію, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, що складається з приміщення літ. «А»
операторською площею 30,1 кв. м., приміщення літ. «Б», що є складом площею 7, 4
кв. м., навіс літ. «В» площею 55,2 кв. м. об'ємом 28 куб. м., забор площею 5,7 кв.
м.   Також просить забовязати відповідача
передати позивачу автозаправочну станцію.

Позивач клопотанням від 11.06.2007
р.  надав документи,  що пояснюють з якої причини позовна заява
була подана позивачем в травні 2007 р. і не могло бути подано раніше. Також в
судовому засіданні пояснив, що звернення позивача до ГС АР Крим  після спливу трьохрічного строку з моменту
виникнення у нього права на звернення до суду мав поважну причину,  а саме відміна рішення Ялтинського міського
суду і зміна підвідомчості розгляду спору.

Представником відповідача було заявлено 11
клопотань від 11.06.2007 р. про залучення до матеріалів справи документів, що
підтверджують його позицію.

Судом дійшов
висновку  вказані клопотання
задовольнити.

Відповідачем було заявлено 3 клопотання від
11.06.2007 р. про: витребування документів від ДВС в Залізничному районі  м. Сімферополь; про витребування документів
від СГП «Укрспецюст» і ( або ) Кримської філії СГП «Укрспецюст»; витребування документів
від Сімферопольського міжміського бюро реєстрації і технічної інвентаризації.

Суд дійшов висновку вказані
клопотання задовольнити та витребувати необхідні документи від вказаних
осіб, в зв'язку з чим було зроблено відповідні запити.

Відповідач клопотанням від 18.07.2007 р. просив суд направити повторні
запити до СГП «Укрспецюст», кримської філії СГП «Украспецюст», державної
виконавчої служби в Залізничному районі м. Сімферополь і Сімферопольське
МБРТІ.

Відповідачем в  судовому
засіданні  було заявлено 3 клопотання від
11.06.2007 р. про: витребування документів від ДВС в Залізничному районі  м. Сімферополь; про витребування документів
від СГП «Укрспецюст» і ( або ) Кримської філії СГП «Укрспецюст»; витребування
документів від Сімферопольського міжміського бюро реєстрації і технічної
інвентаризації.

Судом вказані клопотання були задоволені та направлені відповідні запити
про витребування документів.

18.07.2007 р. відповіді на вказані запити не надійшли.

З урахуванням викладеного, суд
направив повторні запити до вказаних осіб.

Також відповідач клопотанням від 31.07.2007 р. просив залучити до участі
у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -
СПД ОСОБА_2, ( АДРЕСА_2 ). Вказане обґрунтовує тим,  що в матеріалах справи наявна копія договору
купівлі - продажу №010440 від 17.06.2003 р. між продавцем - СДП «Укрспецюст» і
ОСОБА_2 ( покупець ). У вказаному договорі вказано наступне майно: АЗС по вул..
Залеської в м. Сімферополь,  будматеріали
і металопрокат на суму 10437,70 грн. В матеріалах справи  наявна ухвала колегії суддів судової палати
по цивільним справам Апеляційного суду АР Крим по справі №22-гр-734/07, з якого
вбачається, що під «АЗС»  розуміється
автозаправочна станція, яка начебто була нею куплена за вищевказаним договором
як арештоване майно фірми «Регіон - Сервіс». Таким чином, відповідач вважає, що
рішення по даній справі може вплинути на права та обов'язки   СПД ОСОБА_2

Суд дійшов висновку вказане клопотання задовольнити.

Також відповідачем по справі було
заявлено клопотання про залучення до участі у справі як третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору - Залізничний відділ державної
виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції, ( м.
Сімферополь,  вул.. Чернишевського, 2 ).
Вказане обґрунтовує тим,  що з матеріалів
справи не  вбачається той факт чи
було  ДВС в Залізничному районі м.
Сімферополь  відкрито виконавче
провадження у відношенні фірми «регіон - Сервіс», в процесі якого було
реалізовано майно фірми «Регіон - Сервіс»,
в тому числі і автозаправочна станція.

Залізничний відділ державної
виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції у відповіді на
запит ГС АР Крим від 07.08.2007 р. повідомив про те, що виконавче провадження у
відношенні фірми «Регіон - Сервіс» до нього не передавалося. На даний час
виконавчі документи у відношенні фірми «Регіон - Сервіс» на виконанні  у Залізничного відділу державної виконавчої
служби Сімферопольського міського управління юстиції відсутні.

Суд дійшов висновку вказане
клопотання задовольнити та ухвалою від 31.07.2007 р. залучив до участі у
справі  як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору - СПД ОСОБА_2 і Залізничний відділ державної
виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції,  м. Сімферополь.

Також суд дійшов висновку надіслати
додаткові запити до СДП «Укрспецюст» і ( або ) Кримської філії СДП
«Укрспецюст».

Позивач клопотанням від 23.08.2007
р. просив залучити до матеріалів справі документів,  що підтверджують виконання позивачем п. 4
ухвали ГС АР Крим від 31.07.2007 р.

Суд дійшов висновку вказане
клопотання задовольнити.

Також відповідач у письмових
доводах від 29.08.2007 р. повідомив про те,  що вважає відсутність у СДП «Укрспецюст»
необхідних  документів свідчить про
відсутність факту відкриття Залізничним ДВС у встановленому законом порядку
виконавчого провадження у відношенні фірми «Регіон - Сервіс».

Також відповідач у  письмових
доводах від 29.08.2007 р. повідомив про те, що не має необхідних документів,  що підтверджують придбання ( покупку ) СПД
ОСОБА_2 автозаправочної станції ( або будівельних матеріалів ) в процесі
реалізації майна як стадії виконавчого провадження.

Також відповідач клопотанням від 29.08.2007 р. просив суд залучити до матеріалів
справи банківську квитанції №601 від 17.06.2003 р. про сплату ОСОБА_2 10437,70
грн. за будівельні матеріали і металопрокат.

Суд дійшов висновку вказане клопотання задовольнити.

Третьою особою №1 було заявлено клопотання про зупинення провадження по
справі до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2до ДП «Укрспецюст»,
Кримської філії СДП «Укрспецюст» і ДВС в Залізничному районі м.
Сімферополь,  яка знаходиться на розгляді
в Центральному районному суду м. Сімферополь. Вказане обґрунтовує тим,  що на даний момент в провадженні Центрального
районного суду м. Сімферополь знаходиться цивільна справа  за позовом ОСОБА_2до ДП «Укрспецюст»,
Кримської філії СДП «Укрспецюст» і ДВС в Залізничному районі м. Сімферополь про
визнання права власності на той же об'єкт нерухомості.  З вказаним позовом звернулася до місцевого
суду 12.02.2007 р., тобто за три місяці до звернення СПД ОСОБА_1 до
господарського суду АР Крим.  Третя особа
№1  вважає,  що  у
разі задоволення його  позовних вимог в
Центральному районному суді м. Сімферополь буде відсутній предмет спору по
справі №2-27/7448 -2007 р, що знаходиться на розгляді в господарському суді АР
Крим.

Суд дійшов висновку  розгляд
вказаного клопотання відкласти до отримання необхідних документів.

Також  третьою особою №2 в судовому засіданні було
заявлено усне клопотання про надсилання запиту до Центрального районного суду
м. Сімферополь з метою встановлення фактів звернення ОСОБА_2з позовом  до ДП «Укрспецюст», Кримської філії СДП
«Укрспецюст» і ДВС в Залізничному районі м. Сімферополь, апеляційного
оскарження ухвали загального суду про повернення позову та повернення вказаного
позову до Центрального районного суду м. Сімферополь.

Суд дійшов висновку вказане клопотання задовольнити.

Кримська філія СДП «Укрспецюст» у
відповіді на запит від 03.09.2007 р. повідомила про те, що гр.. ОСОБА_6  був прийнятий на роботу  з 03.01.2001 р. і наданий час у даній
організації не працює. Довіреність, що уповноважує спеціалістів торгуючої
організації брати участь в уцінки арештованого державними виконавцями майна,
ніякими нормативними документами не передбачена.

Центральний районний суд м.
Сімферополь у відповіді на запит від 04.09.2007 р. повідомив про те, що
цивільна справа за позовом ОСОБА_2про визнання права власності надійшла
27.07.2007 р. за №10698. Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополь від
03.09.2007 р. провадження по справ було закрито.

В зв'язку з вказаним суд не бачить
необхідності задовольнити клопотання третьої особи №1 про зупинення провадження
по справі.

Третя особа №1 явку представника в
судове засідання не забезпечила, письмових пояснень по справі не
представила,  клопотанням від 11.09.2007
р. просить справу слуханням відкласти в зв'язку з хворобою представника.

Суд
вважає за необхідне у задоволенні вказаного клопотання відмовити,
оскільки третьою особою №1 не надано доказів, що підтверджують вищевикладене.
Суд дійшов висновку,  що не явка
представника третьої особи №1 не перешкоджає розгляду справи по суті

Відповідачем було подано 2
клопотання від 10.09.2007 р.  про
залучення до матеріалів справи копії запитів адвоката ОСОБА_4

Суд      дійшов висновку вказані клопотання
задовольнити.

Також представником відповідача
було надано письмові заперечення проти клопотання третьої особи №1 про
зупинення провадження по справі.

Також відповідачем було надано
письмові доводи у підтвердження той обставини, що виконавче провадження у
відношенні фірми «Регіон - Сервіс» Залізничним ВДВС не відкривалося і не могло
бути відкрито.

Третя особа №2 письмових пояснень
по справі не представила.

Справа слуханням відкладалася в
порядку ст.. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи №2, суд, -

встановив:

Позивач  звернувся
до  Господарського суду АР Крим із
позовною заявою до відповідача та просить визнати   за
ним права власності  на  автозаправну станцію,  розташовану за адресою: м.Сімферополь,  вул. Залеська, 88, що складається з:   приміщення літер «А» операторською площею
30,1 кв. м.,   приміщення  літер «Б», що
є складом площею 7,4 кв. м.,
навісу літер «В» площею 55,2 м. кв. об'ємом 28 м. куб.,  паркану площею 5,7 м. кв.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує
тим, що  30 березня  2001 р.
між   ОСОБА_1 і  Фірмою «Регіон-Сервіс»  був укладений
договір  позики.  Згідно
з умовами  договору,  ОСОБА_1 передав Фірмі «Регіон-Сервіс» суму
позики  53 414 грн.   для
придбання Фірмою «Регіон-Сервіс» стаціонарної  автозаправної станції  в  м.
Сімферополь (п.1, п.2 договору).   Фірма
«Регіон-Сервіс» зобов'язалася
повернути  суму позики  позикодавцю
в строк до 01.06.2003 р. (п.4 договору). Умовами договору позики було
також визначено, що у разі  неповернення
до 01.06.2003 р.  Фірмою «Регіон-Сервіс»
позикодавцю суми позики  позикодавець  стає  власником придбаної Фірмою «Регіон-Сервіс» на
позикові кошти стаціонарної автозаправної станції  (т.1,
л.с.17).

Позичальник не виконав умови  договору,
у встановлений  термін суму позики
не повернув позикодавцю,  автозаправочну
станцію   позикодавцю не  передав і документи на право власності  на автозаправочну  станцію не переоформив.

18.05.2004 р. ОСОБА_1
звернувся  до Ялтинського міського
суду  (по місцю виконання  договору)
з  позовною заявою  про визнання
за ним  права  власності
на  стаціонарну   автозаправну станцію, розташовану  на вул. Залеська, 88 в  м. Сімферополь,  що належить
Фірмі «Регіон-Сервіс» і на придбання якої  ОСОБА_1передав Фірмі «Регіон-Сервіс» суму 53
414 грн.   за договором  від 30.03.2001 р.

Ялтинський  міський суд
Автономної  Республіки  Крим
по  цивільній   справі               №  2-2381/04
ухвалив 8 червня 2004 р. рішення, а
18 лютого  2005 р. - додаткове
рішення, якими  визнав  за
ОСОБА_1право власності  на  автозаправну станцію,  розташовану за адресою: м.Сімферополь,  вул. Залеська, 88, що складається з:
приміщення літер «А» операторською площею 30,1 кв. м.,   приміщення
літер «Б», що  є складом площею
7,4 кв. м.,  навісу літер «В» площею 55,2
м. кв. об'ємом 28 м. куб.,  паркану площею
5,7 м. кв. ( т.3, л.с. 7-8).

Після вступу  до законної сили вищезгаданого рішення
Ялтинського міського суду ОСОБА_1 звернувся
в  Сімферопольське  міжрайонне
бюро  реєстрації і технічної  інвентаризації із заявою про реєстрацію за
ним  права власності на вказану
автозаправну станцію на підставі  рішення
Ялтинського міського суду  як  правовстановлюючого  документу. Сімферопольське  міжрайонне
бюро реєстрації і технічної
інвентаризації провело інвентаризацію об'єкту нерухомого майна - автозаправної
станції за адресою: вул. Залеська, 88,
м. Сімферополь (т.3, л.с. 70-125)

05.02. 2007 р.  ухвалою
колегії  суддів  судової
палати  по цивільних справах
Апеляційного суду   Автономної Республіки
Крим  по справі № 22-гр-325/2007 рішення  Ялтинського міського суду  по цивільній справі  №
2-2381/04  від  8 червня 2004 р., додаткове рішення від 18
лютого  2005 року  відмінено
з  направленням справи на новий
розгляд  в суд першої інстанції, виходячи
з того, що  спірне майно - автозаправна станція
розташована на АДРЕСА_3 і такий  спір
підлягал розгляду за правилами виняткової підсудності по місцю знаходження  нерухомого майна або його основної частини, а
фактично спір про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна прийнятий
Ялтинським міським судом  до провадження
і розглянутий за правилами підсудності справ по місцю виконання договору і
місцю мешкання позивача (т. 3, л. с.5-6).

На виконання  ухвали
колегії  суддів  судової
палати  по цивільних справах
Апеляційного суду   Автономної Республіки
Крим  від
05.02.2007 р.   по цивільній  справі
№ 22-гр-325/2007 цивільну справу за позовом ОСОБА_1було направлено  06.03.2007 р.
в Ялтинський міський суд,  яким і
прийнято до провадження  16 березня 2007
р.  за №
справи  № 2-1595/2007 р. (т.3,
л.с.3)

В квітні 2007 р.   з матеріалів
цивільної справи  № 2-1595/2007 р.
Ялтинського міського суду  ОСОБА_1
дізнався про позицію  Апеляційного суду
АРК,  що її викладено  в ухвалі колегії  суддів
судової  палати  по цивільних справах Апеляційного суду   Автономної Республіки Крим   по
справі № 22-гр-734/07   від 25.01.
2007 р. ( т.2, л.с.101),  яка  полягає
в тому, що якщо на момент розгляду
спору в суді  про визнання права
власності позивач - фізична особа є суб'єктом
господарювання  і  предметом спору  є об'єкт, який за своїм   функціональним призначенням може
використовуватися лише в
підприємницькій  діяльності,  то такий спір не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, а підлягає
розгляду в господарському суді.

ОСОБА_1 з  10.11. 2004 р. є
фізичною особою - підприємцем (т.1, л.с.16).
У зв'язку з чим, при  подальшому
(новому) розгляді позову ОСОБА_1  в
порядку цивільного судочинства  таке
провадження підлягало б припиненню по п.1 статті  205 Цивільного  процесуального кодексу України.

У зв'язку з чим,   в порядку задоволення  поданої до суду заяви ОСОБА_1про залишення
позову без розгляду Ялтинський міський
суд 6 квітня 2007 р.   прийняв
ухвалу про залишення  позову ОСОБА_1без
розгляду (т.3, л.с.4).  Після закінчення
терміну на апеляційне оскарження вказаної ухвали  і отримання
копії цієї ухвали ОСОБА_1як фізична особа-підприємець звернувся до
господарського суду АРК по підвідомчості.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача
обґрунтовані та  підлягають задоволенню
виходячи з  наступних підстав.

В 2001 р. Фірма «Регіон-Сервіс» за
договором купівлі-продажу   від 02.04.
2001 р.  купила  у  ПКФ
«Альгіс» автозаправну станцію, розташовану на вул. Залеська, 88  в м. Сімферополь,  і
стала власником вказаного  майна
(т.1,  л.с.6-7,73-75).

З матеріалів справи вбачається, що  автозаправна станція  на вул. Залеська, 88          в м. Сімферополь  функціонувала як така  з 1999 р.
як така, що належить Фірмі «Альгіс» ( т.2,  л.с. 63-86),
а з 2001 року - як така, що належить Фірмі  «Регіон-Сервіс» (т.2, л.с.62,88-97).

ПКФ «Альгіс» в 1997 році побудувала
тимчасову  автозаправну станцію.  З 1 січня 1998 року   реалізація паливно-мастильних
матеріалів   з  блок-пунктів
і  пересувних автозаправних станцій  була заборонена  Наказом Міністерства торгівлі і
зовнішньо-економічних зв'язків   № 508.
від 29.09.1997 р.

У зв'язку з чим виникла
необхідність переобладнати автозаправну станцію контейнерного типу, що належала
Фірмі «Альгіс», на автозаправну станцію стаціонарного типу з підземними
резервуарами для зберігання рідкого палива, операторською, місткостями для
зберігання паливно-мастильних матеріалів (т.2, л.с. 68-71).

В 1998 р. були узгоджені  розробка
проектно-кошторисної документації, розміщення і будівництво стаціонарної
автозаправної станції в м.  Сімферополь
за адресою вулиця Залеська на площі 0,04 га
з чисельністю  обслуговування  персоналу
3 чол.; було проведено узгодження надання земельної ділянки площею 0,04
га Фірмі «Альгіс» із земель Сімферопольського ГЛОХ  під
розміщення  АЗС, вибір  земельної
ділянки  під  будівництво
автозаправної станції (т.2,  л.с.
66-79)

З
2001 р. Фірма «Регіон-Сервіс» здійснювала такий вид підприємницької
діяльності як роздрібна торгівля з об'екту - автозаправної станції  на вул. Залеська (т.2,  л.с.88-97). В липні 2001 р.  стаціонарна
автозаправна  станція,
розташована   на вул.  Залеська в м. Сімферополь,  що належить
Фірмі  «Регіон-Сервіс»,  включена
в схему  розміщення  автозаправних станцій  (т. 2,
о.с.67)

За висновком  Кримського
науково-дослідного  інституту  судових
експертиз:  1.  Конструктивно об'єкт автозаправної
станції  на вул. Залеська, 88    за станом на серпень 2002 р.,   на
2004 р.  і  січень 2007 р.  має 100%
готовності   і  готовий
до  використовування за цільовим
призначенням.   2.  Ринкова вартість автозаправної станції,
розташованої  за адресою:  АДРЕСА_3
за станом на серпень 2002 р.
складає 35867 грн.;  за станом на
червень 2003 р.  складає 49805 грн.;  за станом на
січень 2007 р.   складає  60436
грн.  (т.1, л.с.78-92 )

З
ухвали  колегії  суддів
судової  палати  по цивільних справах  Апеляційного суду  Автономної Республіки Крим   по
цивільній  справі   № 22-гр-734/07   від
25.01.2007 р.    (т.2, л.с.101)   витікає,
що   суб'єкт  підприємницької  діяльності
ОСОБА_2  має  договір
купівлі-продажу  № 010440 від
17.06.2003 р.  між  нею і
СДП «Укрспец'юст»,  в якому як
предмет договору  в п.1.2.  вказані:
«АЗС на вул. Залеська м. Сімферополь,
будівельні матеріали  і  металопрокат
на суму 10 437, 70 грн.», а також
має банківську  квитанцію   № 601
від  17.06.2003 р.   про оплату
ОСОБА_2  на користь СДП
«Укрспец'юст»  за  будматеріали і  металопрокат
на суму  10 437 грн. 70 коп.

Як випливає з вказаної ухвали від
25.01.2007г.,  ОСОБА_2 затверджує,  що за
договором  купівлі-продажу від 17.06.2003г.
вона купила  у СДП «Укрспец'юст»  саме
автозаправну станцію, розташовану на вул. Залеська, 88  в м. Сімферополь, а не будівельні матеріали і
металопрокат.

За клопотанням  відповідача - Фірми «Регіон-Сервіс» до  участі в
справі були залучені  як треті
особи:  Залізничний  ВДВС Сімферопольського міського  управління
юстиції  Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України   в
Автономній Республіці Крим;
ОСОБА_2,  що є  фізичною особою-підприємцем    з 07.03.2001 р. згідно з свідоцтвом про
державну  реєстрацію  НОМЕР_1 (т.3, л.с.53-57)  .

Третя особа Залізничний ВДВС
Сімферопольського ГУЮ   в  своєму листі вих. №1418/03-10 від 26.07.2007
р.  ( т.3, л.с.64,20,32,33)   на запит суду  повідомив, що в  цьому відділі ДВС  не знаходяться   на виконанні виконавчі  документи
відносно Фірми «Регіон-Сервіс».

В своєму листі вих. №1720/01-11 від
25.10.2006 р. (т.1, л.с.100 )
Залізничний ВДВС  повідомив  представнику Фірми «Регіон-Сервіс» про те, що
перевіркою книг  реєстрації
виконавчих  проваджень,  надходження
виконавчих   документів  відносно Фірми «Регіон-Сервіс» не виявлено.

В своєму листі  Державна виконавча  служба Автономної Республіки Крим  вих. № 8988/02-8  від
27.12. 2006 р.,  вих. №
7973/02-8  від  04.12.2006 р. ( т.1, л.с. 101-102,103-151) на
запити представника  Фірми «Регіон-Сервіс»
підтвердила,  що  згідно наданої Державною виконавчою службою в
Залізничному районі  м.  Сімферополя АР Крим  інформації встановлено, що  в архівній службі немає  виконавчих
проваджень  відносно  Фірми «Регіон-Сервіс», а в актах  про знищення
виконавчих проваджень  і  інших документів служби відомості про
знищення виконавчих проваджень відносно Фірми «Регіон-Сервіс» відсутні (т.2,
л.с. 1-20).

Перелічені   документи не підтверджують, що  Залізничний ВДВС  відкривав виконавче провадження відносно  Фірми «Регіон-Сервіс».

Представник  третьої особи - Залізничного ВДВС
Сімферопольського ГУЮ в судовому засіданні підтвердила,  що в цьому відділі ДВС немає виконавчого
провадження ні в числі не закінчених провадженням, ні в числі  закінчених провадженням по всіх
передбачених  законом підставах і
переданих в архів, ні в числі знищених  з
архіву.

Відсутність матеріалів виконавчого провадження відносно Фірми
«Регіон-Сервіс»,  у тому числі і  перш за все відсутність постанови  про
відкриття  виконавчого
провадження  відносно Фірми
«Регіон-Сервіс» і  постанови  про накладення  арешту
на  майно  Фірми «Регіон-Сервіс»,  дають підстави вважати, що  не мала місця
перша стадія виконавчого провадження - відкриття виконавчого провадження
( ст. 18-27 Закону України «Про виконавче провадження»), и що  на момент укладення договору  позики між
ОСОБА_1і Фірмою «Регіон-Сервіс» 30.03.2001 р.  і   в
період з 30.03.2001 р. і по теперішній час не було  обмежень в праві власності  на яке-небудь майно Фірми «Регіон-Сервіс», у
тому числі в праві розпорядження і відчуження
майна, у тому числі і
автозаправної станції, і що автозаправна станція Фірми «Регіон-Сервіс»,  розташована по вул. Залеська, 88 в м.
Сімферополь,  не передавалася  і не могла передаватися в період з 2001 р. і
по теперішній час Залізничним  ВДВС  в СГП «Укрспец'юст» (його Кримський
філіал),  а  Кримським філіалом СДП «Уркрспец'юст»  - ОСОБА_2
в порядку Закону України «Про виконавче виробництво» по підставі
недоведеності відкриття виконавчого провадження відносно Фірми
«Регіон-Сервіс».

Третя особа  Залізничний ВДВС не надала суду оригіналу
протоколу опису і арешту майна Фірми “Регіон-Сервіс”, який   міг
складатися   лише органом ДВС, і
який   би підтверджував   здійснення
органом ДВС юридично  значимої дії
у разі  доведеності    законно
відкритого цим  органом ДВС  виконавче провадження.

Крім того,  місцезнаходження  постійно
діючого органу  Фірми
«Регіон-Сервіс»  і  майно Фірми «Регіон-Сервіс» знаходилися на
території  Центрального  району м. Сімферополь (відповідно: вул.
Севастопольська, 68 «а» і вул. Залесська),
і, отже,  виконавчі дії,  у тому числі і відкриття виконавчого  провадження
відносно  Фірми
«Регіон-Сервіс»,  як це передбачено
статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження»,  могло здійснюватися   Центральним
ВДВС  м. Сімферополь, а не
Залізничним  ВДВС (т.1, л.с. 93-94).

Третя особа  Залізничний ВДВС   не надав суду  доказів
наступної  стадії  виконавчого провадження - стадії примусового
виконання ( гл.4, 5, 6  Закону «України
«Про виконавче провадження»).

Так, реалізація приміщення  або іншого нерухомого майна, яким є
автозаправна станція,  що належить
боржнику,  повинна  проводиться відповідно до  ст. 62 Закону України «Про виконавче
провадження» шляхом продажу з публічних торгів через спеціалізовану організацію
в порядку,  передбаченому Тимчасовим
положенням про порядок проведення публічних торгів по реалізації арештованого
нерухомого майна, затвердженим Наказом
Мінюста  України  від
27.10.1999 р.  № 68/5  і
зареєстрованим  Мінюстом  України
02 листопада 1999 р.   за № 745/
4038  (т.4, л.с.9-69).

Ні
Залізничний ВДВС,  ні   спеціалізована організація - СДП
«Укрспец'юст» не надали жодного документу,
передбаченого вищеназваними нормативними документами, на підтвердження
факту  реалізації автозаправної станції
Фірмі «Регіон-Сервіс» будь-кому, у тому числі
і  ОСОБА_2

Реалізація  іншого майна (не нерухомого), що
належить  боржнику,  проводиться відповідно до  закону шляхом його продажу на аукціоні  через спеціалізовану організацію на  підставі
і в порядку,   передбаченими
ст.61  Закону України «Про виконавче
провадження»,  п.1.2., 10.1. Порядку  реалізації арештованого майна,  затвердженого Наказом  Мінюстом
України  від  15.07.1999
№ 42/5   і  зареєстрованого  Мінюстом
України   19 липня  1999 р.
за № 480/3773,  Інструкцією
про  проведення виконавчих дій,
затвердженою Наказом  Мінюсту України   № 74/5 від 15.12.1999 р.  і зареєстрованою   Мінюстом
України  15.12.1999 р.   за
№  865/4158, або  шляхом його продажу  через спеціалізовану організацію  на комісійних   умовах
на  підставі  і в порядку,    передбаченими ст.61  Закону України «Про виконавче
провадження»,  п.1.2., 10.1. Порядку  реалізації арештованого майна,  затвердженого Наказом  Мінюста
України  від  15.07.1999
№ 42/5 і  зареєстрованого  Мінюстом
України   19 липня 1999 р. за №
480/3773,Правилами комісійної
торгівлі  непродовольчими
товарами,  затвердженими   наказом Міністерства зовнішніх економічних
зв'язків України від 13.03.1995 р.
№  37  і зареєстрованими  в
Міністерстві юстиції України 22.03.1995 р.  №
79/615,  Інструкцією про  проведення виконавчих дій, затвердженою
Наказом  Мінюсту України   № 74/5 від 15.12.1999 р. і зареєстрованою   Мінюстом
України  15.12.1999 р.   за  №  865/4158 (т.4, л.с.9-69).

Залізничний ВДВС  не надав суду
жодного документу,  передбаченого
вищеназваними нормативними
документами,  на
підтвердження  факту  реалізації
автозаправної станції  або
іншого  майна Фірми «Регіон-Сервіс»,  у тому числі і на користь ОСОБА_2

В період 2000-2007 р.р.
териториальні  районі відділи (
органи) державної  виконавчої   служби
були  структурно
реорганізовани  в зв'язку  з перепідпорядкуванням   їх  Залізничному   районому управліню юстиції, в
подальшому  Сімферопольському  міському управленню юстиції Головного  управління юстиції, департаменту
Державної  виконавчої  служби АРК Департаменту ДВС Мінюсту  України, в зв'язку з чим   територіальний  орган (відділ ) ДВС  в Залізничному  районі
в 2002 -2003 р.р.    мав   найменування - РВДВС Залізничного районного
управління юстиції  м. Сімферополь, в
2005 р. - Залізничний  ДВС  Сімферопольського МУЮ Головного  управління юстиції Мінюсту України в АРК, в
2006 р. до  04.04.2007 р. - ДВС в
Залізничному районі  м. Сімферополь
Департаменту ДВС в АРК  Департаменту ДВС
Мінюсту  України,  з 04.04.2007 р. - Залізничний ВДВС  Сімферопольського МУЮ Головного управління
юстиції Мінюсту України в АРК.

Суд
запросив  документи  у СДП «Укрспец'юст»    як у спеціалізованої організації,
створеної  постановою  Кабінету Міністрів України № 1270 від
14.07.1999 р. "Про створення спеціалізованого державного підприємства
"Укрспец'юст", основними завданнями діяльності  якого  є
забезпечення належного зберігання вилученого державними виконавцями майна, а
також організація і проведення його реалізації шляхом продажу на прилюдних
торгах, аукціонах, якщо інше не передбачено законом, на комісійних та інших
договірних засадах (т.3,л.с.22-23, 30,34).

СДП «Укрспец'юст»  на запит суду
представити  суду завірені копії  документів (з вказівкою  на цих копіях
з якого виду документа знята копія - з оригіналу або з копії)  про
придбання  ОСОБА_2   якого-небудь майна  у СДП «Укрспец'юст»  останній
за супровідною  вих. № 481  від
25.07.2007 р.   надав  суду фотокопії  шести
документів (т.3, л.с.42).  На  фотокопіях цих документів вказано, що вони
зроблені з копій документів (т.3, л.с.43-49).

Два запити  суду  представити
суду  для огляду  оригінали
цих  шести   документів
або їх копії  з подальшим  поверненням
СДП «Укрспец'юст»  не виконав
(т.3, л.с.22-23, л.с. 34).

На запит суду  в своєму листі вих. № 508 від 27.08.2007
р.  (т.4, л.с.1) підтвердив, що СДП
«Укрспец'юст» не має  у своєму
розпорядженні інших, ніж ці шість, документів
в частині продажу  майна  громадянці ОСОБА_2

Стверджуючи,  що продав
ОСОБА_2 будівельні  матеріали і
металопрокат  на  комісійних засадах,   СДП
«Укрспец'юст», так само як і
Залізничний ВДВС,  не надав
суду  більше 20 документів, які
передбачені Порядком  реалізації
арештованого майна, Правилами комісійної
торгівлі  непродовольчими
товарами,  Інструкцією про  проведення виконавчих дій, і які б
підтверджували  факт, повноту, законність
і обгрунтованість   реалізації  майна
як стадії виконавчого провадження
(т.4, л.с.72-89).   При  відсутності
всіх необхідних документів немає підстав
затверджувати, що  мала місце така
реалізація і яке саме майно, у тому числі і які саме будівельні матеріали і
металопрокат  були продані ОСОБА_2 (т.2,
л.с.21-56).

Представлена  СДП
«Укрспец'юст»  фотокопія ( копія з копії)
договору   №  010440
від 09.09.2002г.  між  РВДВС Залізничного районного управління
юстиції  м. Сімферополь  і  СДП
«Укрспец'юст» про надання послуг з реалізації арештованого майна на комісійних
засадах передбачає  в п.1.  реалізацію будматеріалів  і
металопрокату на суму 14 911 грн.
без вказівки  тієї обставини,
майно якого власника СДП «Укрспец'юст» доручається  продати на комісійних засадах  (т.3, л.с.43).

Представлена  СДП «Укрспец'юст»  фотокопія ( копія з копії)  договору
купівлі-продажу  № 010440 від
17.06.2003 р.  між  СДП «Укрспец'юст»  і
ОСОБА_2   не передбачає  такий
предмет  договору   як
автозаправна станція, а передбачає (п. 1.2. договору) : АЗС по вул.
Залесській  в м. Сімферополь,  будматеріали
і  металопрокат  на суму 10 437, 70 гр.  (т.3, л.с. 44).

СДП «Укрспец'юст»  в своєму
листі  вих. № 347/23/127-б  від  20.07.2007
р. (т.3, л.с. 37)  на запит суду  підтвердило,
що  в  договорі купівлі-продажу  № 010440
від 17.06.2003г.   сталася  описка:
при  заповненні пункту 1.2.
договору  допущена  стилістична помилка,  оскільки
виходячи з  пункту 1.  договору від 09.09.2002 р.,  заявки
державного   виконавця  для
реалізації  на комісійних засадах
були передані  будівельні матеріали  і
металопрокат  на суму 10 437, 70
гр. (т.3, л.с. 37).

СДП «Укрспец'юст»  також
підтвердив, що, враховуючи, що нормами ст. ст. 61, 66 Закону України
„Про виконавче провадження" чітко визначений порядок реалізації
арештованого нерухомого майна - виключно з прилюдних торгів, договір
купівлі-продажу арештованого нерухомого майна (в даному випадку - АЗС) між
покупцем та спеціалізованою організацією не міг бути укладений. Тим більше, що
відповідно до норм ст. 227 Цивільного кодексу УРСР 1963 р. (який діяв у 2003
році), укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна передбачало
обов'язкову нотаріальну форму, якщо хоча б однією з сторін договору є
громадянин (т.3, л.с. 37).

Представлена   СДП «Укрспец'юст»   фотокопія
(копія з копії) заявки
відділу  державної  виконавчої служби  Залізничного
РУЮ  м. Сімферополь:  не має
печатки  або  штампу
відділу ДВС, виготовлена   не на
бланку  відділу  ДВС,  а
на звичайному  листі;  не має
реєстраційного  вихідного
номеру  і
дати; не має  реєстраційного
вхідного номеру і  дати по  журналу вхідної кореспонденції Кримського філіалу
СДП «Укрспецюст»;           в заявці  вказано
не про  автозаправну
станцію,  а  про будівельні  матеріали і
металопрокат  за мінімальною
початковою  ціною  14 911 грн.;
в заявці РВДВС Залізничного РУЮ м. Сімферополь  не вказує, майно якого власника  він  доручає
СДП «Укрспец'юст» продати на комісійних засадах
(т.3, л.с. 45).

Представлена  СДП «Укрспец'юст»  фотокопія
(копія з копії)  акту зниження
ціни майна  від   09.04.2003 р.   свідчить про несповіщення стягувача і
боржника про те, що проводиться зниження ціни і про неучасть їх в такій
оцінці,  немає  доказів повноважень  якогось гр-на ОСОБА_6 на проведення
зниження  ціни майна  - довіреністі, оскільки   зниження ціни майна за своїм юридичним
значенням є зміною умови договору  в
частині  ціни договору, в зв'язку з чим
необхідні такі ж повноваження   як   на підписання договору;  немає доказів
тієї  обставини, що підпис в графі
«Представник торгуючої  організації»  виконаний
саме  ОСОБА_6   а не
іншою особою; зниження  ціни не
передбачено  договором про надання послуг
з реалізації арештованого майна на комісійних засадах  від 09.09. 2002 р. ;  з 09.09.2002 р. до 09.04.2003 р. пройшло 9
місяців, тоді як Правила комісійної торгівлі передбачають  строк
реалізації  прийнятого  на
комісію  товару  -  60
календарних   днів, і ціна  товару, який
не   реализований   на
протязі  60 календарних дній, може
бути знижена  лише за домовленістю з  комітентом - органом ДВС.

В копії акту зниження  ціни майна
від   09.04.2003г.  вказано
не про автозаправну  станцію, а
про будівельні  матеріали  і
металопрокат (т.4, л.с.49)

Вищеперелічені копії з копій  заявки і зниження ціни з причини їх
вищеописаної  юридичної неспроможності не
можуть служити достатньою підставою для затвердження, що обставина заявки і
обставина зниження ціни мали місце насправді
відносно будівельних матеріалів і металопрокату; відносно автозаправної
станції  в цих копіях не згадується.

Акт опису і арешту майна є  документом, складати який  СДП “Укрспецюст” не уповноважено.  Відсутність
оригіналу  такого документу як у
СДП “Укрспецюст”, так і у органу ДВС- у Залізничного  ВДВС
Сімферопольського МУЮ, не дало можливості  підтвердити у встановленому законом порядку
подлінність  такого документу.

В судовому засіданні була
досліджена  копія  банківської
квитанції № 601  від  17.06. 2003 р. на суму  10 437 грн. 70 коп.,  яка
підтверджує,  що  17.06.2003 р. ОСОБА_2 сплатила  одержувачу - СДП «Укрспец'юст» - суму 10 437
грн 70 коп.   саме: за  будматеріали
і  металопрокат, а не за
автозаправну станцію (т.4, л.с.70-71).

СДП «Укрспец'юст» в своєму листі вих.
№ 347/23/127-б  від  20.07.2007 р.    підтвердило, що  саме
по вказаній квитанції СДП «Укрспец'юст» одержало  від ОСОБА_2 10 437 грн. 70 коп.   саме за
будматеріали  і  металопрокат
(т.3, л.с.35-37).

Жоден з двох представників  третьої особи ОСОБА_2   не заявив суду про наявність  у ОСОБА_2 яких-небудь інших документів,  крім
договору  купівлі-продажу  № 010440 від 17.06.2003 р.  між  СДП
«Укрспец'юст»  і  ОСОБА_2
з ціною договору   10 437 грн. 70
коп.  і
крім   банківської  квитанції
№ 601  від  17.06. 2003 р. на суму  10 437 грн. 70 коп., які  б свідчили
про придбання ОСОБА_2  іншого
майна, крім будівельних матеріалів і металопрокату    (т.4, л.с.90-91)

Аналіз  же
договору  купівлі-продажу  № 010440
від 17.06.2003 р.  між  СДП «Укрспец'юст»  і
ОСОБА_2 показує, що   в ньому  як
предмет договору  вказано дві
категорії майна :

1) якесь майно,  позначене трьома буквами «АЗС»;  2)   будівельні матеріали  і
металопрокат на суму  10 437 грн.
70 коп. (т.3, л.с.44).

Якесь майно, позначене трьома  буквами «АЗС»,  не дає підстав ідентифікувати  таке позначення з  майном під найменуванням  «автозаправна станція»  за наявності в договорі від 09.09.2002
р.  вказівки лише про будівельні
матеріали і металопрокат і з урахуванням інших
матеріалів справи, що не дають підстав для такої ідентифікації.

Реалізація автозаправної
станції  в межах виконавчого
провадження   повинна  була здійснюватися  з публічних торгів,  оскільки є
об'єктом  нерухомого майна.

Проте, така реалізація не мала
місця.  У зв'язку з чим немає
підстав  вважати такий договір дійсним:
такий договір нікчемний.

Крім того, для визнання  такого договору дійсним повинен був бути
дотриманий порядок і  нотаріальна форма
укладення договору, виходячи з характеру предмету договору  і
способу його  придбання.

Договір купівлі-продажу  № 010440
від  17.06.2003 р.   в частині «АЗС»  не має
угоди сторін   про предмет
договору, у зв'язку з чим  цей    договір
вважається неукладеним.
Так,  предмет договору  в частині «АЗС» повинен був мати наступний
опис:  «Автозаправна станція,  розташована
за адресою: м. Сімферополь, вул. Залеська -88,   що складається з приміщення  операторською площею, 30,1 кв. м,  приміщення, що  є складом, площею 7,4 кв. м., навісу  площею 55,2 кв.м.   об'ємом 28 м. куб., паркану площею 5,7 кв.
м., а всього на суму ..... грн.»;

Такого  опису предмету договору в договорі  № 010440
від  17.06.2003 р.   не має (т.3, л.с.44), отже, сторони не
досягли угоди  про предмет договору, у
зв'язку з чим немає підстав  для  визнання
договору  № 010440  від
17.06.2003 р.  між  СДП «Укрспец'юст»  і
ОСОБА_2 укладеним  в частині майна
під найменуванням «АЗС».

В договорі  № 010440
від  17.06.2003 р.  між
СГП «Укрспец'юст»  і  ОСОБА_2
також не досягнуто угоди по іншому предмету договору, а саме: по майну  під найменуванням «будматеріалів і
металопрокату  на суму 10 437,70 грн.».

Необхідно було вказати
асортимент  (номенклатуру) : вид,
категорія, кількість кожного виду, ціна за одиницю, загальна сума будівельних
матеріалів; така ж вказівка повинна бути і в частині металопрокату.

З договору № 010440  від
17.06.2003 р.  між  СДП «Укрспец'юст»  і
ОСОБА_2 також  вбачається, що  сторони договору  не досягли
угоди  і по інших істотних умовах
договору:   ціні, терміну оплати,  умовах
передачі майна  і  приймання його по кількості і якості, терміну
дії договору та ін.

В цілому ж,   з
копій     документів,  які
представив  СДП «Укрспецюст»
,  з
отриманих   судом  в процесі
розгляду справи  документів
випливає про  продаж  ОСОБА_2якихось   будівельних
матеріалов  і  якогось металопрокату не встановленого  виду
,  не встановленого ассортименту і
не встановленної кількості, по не встановленої ціні за кожен вид ,  що не дало суду можливості  ідентифікувати  такий предмет договору як  автозаправочна станція  з
таким предметом договору як
будівельні  матеріали і
металопрокат.

Крім того,   судова
колегія  судової палати по
цивільним  справам  апеляційного суду  АРК
своєю ухвалою   від  25.01.2007 г.
по справі   № 22-ц-734/07    (т.2, л.с.101),  вказувала
СПД ОСОБА_2 на можливість   її
звернення до господарського  суду
АРК,  якщо  остання
має намір визнати  за собою право
власності  на майно, що випливає  з договору № 010440  від
17.06.2003 р.  між  СДП «Укрспец'юст»  і
ОСОБА_2   Однак,  після 25.01.2007 р. і до 11.09.2007 р.  СПД ОСОБА_2не зверталася   до
господарського   суду  АРК з позовом про визнання  за нею права власності, що випливає  з вказаного договору,  на яке - небудь майно, в тому числі і на  автозаправочну станцію  або будівельні матеріали і  металопрокат.

Відповідно до ст.  41 Конституції України кожен має право
володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправне позбавлений
права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.. 318 ЦК України
суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних
відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб'єкти права власності є
рівними перед законом.

Відповідно до ст.. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 325 ЦК України
суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та
юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих
видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість
та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є
обмеженими.

Відповідно до ст.  328 ЦК України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При таких обставинах справи, позовні
вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст.. 49 ГПК
України судові витрати покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 22, 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України,
суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.
Визнати  за  суб'єктом
підприємницької діяльності
ОСОБА_1,      (АДРЕСА_1 )   право власності на об'єкти нерухомого
майна  -
на  автозаправну станцію,  розташовану за адресою: м.Сімферополь,  вул. Залеська, 88, що складається з:   приміщення літер «А» операторською площею
30,1 кв. м.,   приміщення  літер «Б», що
є складом площею 7,4 кв. м.,
навісу літер «В» площею 55,2 м. кв. об'ємом 28 м. куб.,  паркану площею 5,7 м. кв.

3.
Забовязати   фірму
“Регіон-Сервіс”, (м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 68 «а» ) передати по
акту  суб'єкту підприємницької  ОСОБА_1, (АДРЕСА_1 )  автозаправну станцію,  розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .

4. Стягнути з  фірми «Регіон - Сервіс», м. Сімферополь,
вул.. Севастопольська, 68 «а», ( ідентифікаційний код 24042813, банківські
реквізити не відомі ) на користь суб'єкта
підприємницької діяльності
ОСОБА_1,  АДРЕСА_1, (
ідентифікаційний код НОМЕР_2, банківські реквізити не відомі )  605,00
грн. державного мита і  118 грн.
витрат за послуги по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.