ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2007                                                                                Справа №17/79

м. Полтава

за адміністративним позовом Приватного підприємства Фірма „Техмаш”, 36008,                        м. Полтава, вул. Кагамлика, 74

до Полтавської митниці, 36022, м. Полтава, вул. Пролетарська, 28

про визнання нечинними  податкових повідомлень форми „Р” відповідача від 01.02.2007р.:

(1) №9, за яким визначено податкове зобов’язання за платежем митні збори та митне оформлення товарів та інших предметів на загальну суму 2 959,86 грн.;

(2) №7, за яким визначено податкове зобов’язання за платежем ввізне мито на загальну суму 72 239,50 грн.;

(3) №8, за яким визначено податкове зобов’язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 310 432,98 грн.

С у д д я  БУНЯКІНА Ганна Іванівна

Секретар судового засідання Ківшик Олена Володимирівна

Представники:

від позивача –Ляш В.Д., Трофіменко В.М. (див. протокол);

від відповідача –Даниленко А.Ф. (див. протокол).

04.10.2007 р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення її повного тексту.

Суть спору : Розглядається адміністративний позов про податкових повідомлень форми „Р” Полтавської митниці від 01.02.2007р.: (1) №9, за яким Приватному підприємству Фірма „Техмаш” визначено податкове зобов’язання за платежем митні збори та митне оформлення товарів та інших предметів на загальну суму 2 959,86 грн.; (2) №7, за яким Приватному підприємству Фірма „Техмаш” визначено податкове зобов’язання за платежем ввізне мито на загальну суму 72 239,50 грн. та (3) №8, за яким Приватному підприємству Фірма „Техмаш” визначено податкове зобов’язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 310 432,98 грн..

Відповідач позов не визнає за мотивами заперечення № 19/21-5606 від 23.07.2007 р., посилаючись на правомірність спірних податкових повідомлень, не надаючи (в тому числі і на вимогу суду) жодного документального доказу в підтвердження правомірності останніх.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази,

в с т а н о в и в:

За висновками камеральної перевірки митного оформлення товарів, що ввозилися на митну територію України ПП Фірма “Техмаш”, що набрали форму акту від 20.01.2007 р.,   митниця-відповідач констатувала надання підприємством до митного оформлення документів (інвойсів), які містять неправдиві дані щодо вартості товару, наслідком чого стала несвоєчасна сплата останнім податків та зборів на загальну суму 367 268,89 грн..

Результатом даних висновків стало визначення відповідачем за спірними податковими повідомленнями Приватному підприємству Фірма „Техмаш” податкових зобов’язань за платежем митні збори та митне оформлення товарів та інших предметів на загальну суму 2 959,86 грн., за платежем ввізне мито на загальну суму 72 239,50 грн. та за платежем податок на додану вартість на загальну суму 310 432,98 грн..

При цьому в  обґрунтування своїх висновків (див. акт камеральної перевірки)  при визначенні митної вартості товарів відповідач посилається на документи, надані митними органами Болгарії (див. додаток № 1 та № 2 до акту).

Позивач не погодився з даним висновком, звернувшись із даним адміністративним позовом, мотиви обґрунтування якого мають право на увагу з огляду на наступне.

У ст. 19 Конституції України встановлений обов’язок органів державної влади  діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок визначення митної вартості та митна оцінка товарів, що переміщуються через митну територію України, регулюється розділом ХІ Митного Кодексу України.

Так, відповідно до ст. 261 Митного Кодексу України для нарахування податків і зборів застосовуються відомості про митну вартість товарів, заявлені декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України і прийняті митними органами.

Митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості (ст. 262 Митного Кодексу України) або визначаються митним органом самостійно, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановленої цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом  (ст. 265 Митного Кодексу України).

Зазначена норма чітко обумовлює два випадки для самостійного визначення митної вартості  : (1) у разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів та (2) за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

При цьому першим та основним методом  визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, згідно із ст. 266 Митного Кодексу України, є метод оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. В такому випадку митною вартістю є ціна угоди, фактично сплачена, чи ціна, яка підлягає сплаті за товари, які імпортуються за призначенням в Україну, на момент перетину ними митного кордону України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.02.2006 р. № 80 на виконання Митного Кодексу України затверджено перелік документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України. Згідно даного переліку обов’язковими для подання є : митна декларація, товарно-транспортний документ на перевезення, зовнішньоекономічний договір та рахунок (Іnvoice) або інший документ, який визначає вартість товару.

Матеріали справи містять такі документи, які підтверджують правомірність визначення позивачем-декларантом митної вартості ввезеного ним товару.

При проведенні камеральної перевірки відповідач зазначив, що підприємство надало до митного оформлення документи (інвойси), які містять неправдиві дані щодо вартості товару, без обґрунтування цього твердження, як того вимагає викладена вище ст. 265 Митного Кодексу України. В підтвердження своїх сумнівів щодо недостовірності даних декларанта відповідач не надав  суду жодного допустимого документального доказу.

З огляду на зазначене, в порушення вимог п. 2 ст. 71 КАС України відповідач не довів правомірність своїх рішень, при прийнятті їх діяв у спосіб, не передбачений законом, висновки зроблені на припущеннях без належного документального підтвердження,  а тому у  вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача, понесені ним у зв’язку зі сплатою судового збору (Державного мита) в сумі 3,40 грн., відшкодувати за рахунок Державного бюджету.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 158, 160, 162, 163, п.6 розд. УІІ  “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України,  суд -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов  задовольнити.

2.          Визнати недійсним податкові повідомлення форми „Р” Полтавської митниці від 01.02.2007р.: (1) №9, за яким Приватному підприємству Фірма „Техмаш” визначено податкове зобов’язання за платежем митні збори та митне оформлення товарів та інших предметів на загальну суму 2 959,86 грн.; (2) №7, за яким Приватному підприємству Фірма „Техмаш” визначено податкове зобов’язання за платежем ввізне мито на загальну суму 72 239,50 грн. та (3) №8, за яким Приватному підприємству Фірма „Техмаш” визначено податкове зобов’язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 310 432,98 грн..

3. Стягнути з Державного бюджету на користь Приватного підприємства Фірма „Техмаш” (вул. Кагамлика, 74, м. Полтава, 36008), -                    3,40 грн. судових витрат.

Видати виконавчий документ з набранням постановою законної сили за заявою стягувача.

4. Постанову надіслати сторонам за адресами, вказаними у її вступній частині.

СУДДЯ                                                                                                 БУНЯКІНА Г.І.

Примітки :

1. Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 та ч. 3 та ч. 5 ст. 186 КАС України.

2. Наслідки набрання законної сили судовим рішенням зазначені у ст. 255 КАС України.