ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"15" березня 2007 р.
Справа № 16/381/06

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду складі:

Головуючого судді: Лавренюк О.Т.

суддів: Савицького Я.Ф., Гладишевої Т.Я.

Згідно розпорядження голови суду Балуха В.С. від 14.02.2007 р. за № 24, для розгляду даної справи проведено заміну судді Журавльова О.О. на суддю Гладишеву Т.Я.

при секретарі судового засідання: Іоффе С.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином

від відповідача: Крячко В.Ф., паспорт серії ЕР № 014500 від 07.06.2002 р.

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „ім. Чкалова” (далі по тексту – СТОВ „ім. Чкалова”)

на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.11.2006 р.

по справі № 16/381/06

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю торговельно-виробничої фірми „Талан-Плюс” (далі по тексту – ТОВ ТВФ „Талан-Плюс”)

до СТОВ „ім. Чкалова”

про стягнення 10 238,97 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

11.09.2006 р. ТОВ ТВФ „Талан-Плюс” звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до СТОВ „ім. Чкалова” про стягнення боргу та пені загальною сумою 10 238,97 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.11.2006 р. по праві № 16/381/06 (суддя Фролов В.Д.) позов задоволено частково, у частині стягнення пені в сумі 1480,07 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції СТОВ „ім. Чкалова” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області від 22.11.2006 р. скасувати, та в задоволенні позову ТОВ ТВФ„Талан-Плюс” відмовити повністю.

На думку скаржника, рішення місцевого господарського суду від 22.11.2006 р. по справі № 16/381/06 ґрунтується на припущеннях та обставинах, які не були встановлені господарським судом першої інстанції із з’ясуванням всіх обставин та документів по справі.

ТОВ ТВФ „Талан-Плюс” відзив на апеляційну скаргу не надавало, в судових засіданнях представник позивача був відсутнім, згідно поштових повідомлень, які знаходяться в матеріалах справи –про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник СТОВ „ім. Чкалова” в судових засіданнях був присутнім, надавав усні та письмові пояснення по справі, підтримує вимоги апеляційної скарги, просив суд оскаржене рішення скасувати, в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника СТОВ „ім. Чкалова”, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга СТОВ „ім. Чкалова” підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Миколаївської області – скасуванню, з таких підстав.

Згідно матеріалам справи, позивач 11.09.2006 р. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості та пені, посилаючись на те, що 22.05.2003 р. між СТОВ „ім. Чкалова” та ТОВ ТВФ „Талан-Плюс” було укладено договір купівлі-продажу аміної солі. За умовами зазначеного договору ТОВ ТВФ „Талан-Плюс” зобов’язалося передати 481,00 кг. аміної солі за ціною 15,00 грн. за 1 кг. на загальну суму 8658,00 грн., а СТОВ „ім. Чкалова” – прийняти товар та оплатити останній в строк до 15.10.2003 р.

Позивач вказує, що виконав умови договору, відвантажив позивачу вказаний товар, про що свідчить видаткова накладна № РН-0000054 від 21.05.2003 р. (а. с. 8), згідно з якою ТОВ ТВФ „Талан-Плюс” поставило товар за попередню оплату СТОВ „ім. Чкалова”, отримав товар Богданов В.В. за довіреністю серії ЯЖГ № 805608 від 21.05.2003 р. (а. с. 9) та податкова  накладна  № 41 без дати (а. с. 10), але відповідач за поставлену продукцію не розрахувався.

Господарський суд першої інстанції, посилаючись на вказані документи, визнав позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Господарський суд апеляційної інстанції вважає, що даний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Положення про документи та документообороти в бухгалтерському обліку (далі по тексту – Положення), яке затверджене наказом Мінфіна СРСР від 29.07.1983 р. № 105, встановлює порядок утворення, прийняття та відображення в бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів державними, кооперативними та іншими громадськими організаціями, підприємствами, установами, які ведуть господарську діяльність різних видів.

Пунктом 2.2. Положення вказано, що первинні документи фіксують факт виконання господарської операції та вони (документи) повинні містити достовірні дані та створюватися своєчасно, як правило, в момент здійснення операції.

Змістом п. 2.5. Положення чітко зазначається перелік обов’язкових реквізитів, які повинні мати первинні документи для придання ним юридичної сили, а саме: найменування документа (форми), код форми; дату виконання документу; зміст господарської операції; кількісні показники господарської операції; найменування уповноважених осіб, відповідальних за виконання господарської операції та правильність її оформлення, особисті підписи та їх розшифровки.

Таким чином, надані позивачем суду копії документів, в обґрунтування своїх позовних вимог, повинні відповідати вимогам зазначеного Положення, але при обстеженні документів встановлено, що, по-перше, позивачем надано видаткову накладну, в якій було зазначено в якості умови постачання „попередня оплата”, замість передбаченої Договором товарно-транспортної накладної та із обов’язковим зазначенням дати документу. Тобто, якщо була попередня оплата, повинні бути надані належні докази сплаченої суми, перерахованої на рахунок позивача.

Крім того, як вбачається з видаткової накладної від 21.05.2003 р.            № РН0000054, розшифровки особистого підпису особи, яка начебто одержала аміну сіль не має, печатка підприємства (відповідача), яка б свідчила про одержання аміної солі, відсутня.

Надана позивачем у якості доказу податкова накладна (а. с. 10) також не відповідає вимогам  Положення  та не може бути взята до уваги в якості належного доказу.

Надана до справи копія договору купівлі-продажу, засвідчена позивачем, суперечить оригіналу Договору, наданому відповідачем, в якому відсутні дата укладення Договору, порядковий номер документу, дата остаточного розрахунку за договором.

Вказані договори співпадають лише відносно предмету договору, обидва скріплені підписами та печатками сторін.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведеності  їх переконливості.

Як вказано вище, надані в якості доказів документи, не відповідають вимогам Положення, надана копія Договору не є переконливою і тому судова колегія вважає, що позивачем позовні вимоги не доведені належними доказами, тобто господарський суд першої інстанції, при винесенні оскарженого рішення, не дослідив всебічно матеріали справи та необґрунтовано задовольнив позовні вимоги ТОВ ТВФ „Талан-Плюс”, а тому вважає за необхідне апеляційну скаргу СТОВ „ім. Чкалова” задовольнити, а рішення господарського суду Миколаївської області від 22.11.2006 р. по справі № 16/381/06 – скасувати з прийняттям рішення про відмову в задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального Кодексу України, колегія суддів –

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 22.11.2006 р. по справі № 16/381/06 – скасувати, апеляційну скаргу СТОВ „ім. Чкалова” – задовольнити.

В задоволені позову ТОВ ТВФ „Талан -Плюс” відмовити.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                О.Т. Лавренюк

Суддя                                                                                      Я.Ф. Савицький

Суддя                                                                                      Т.Я. Гладишева