ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

15.01.07                                                                                           Справа  № 4/491-12/83

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого –судді  -  О.Л. Мирутенко

суддів                           -  Г.М. Гнатюк

-  Н.М. Кравчук

Розглянувши апеляційну скаргу військової частини А1556

на рішення господарського  суду Львівської  області від 12.10.2006 року.

у справі № 4/491-12/83

За позовом : ТзОВ «Фірма «Міра і К»

до 1: військової частини А1556

до 2: Командувача ЗОК

до 3: Львівського військового інституту НУ «Львівська політехніка»

про: стягнення 13811,56 грн.

З участю представників :

від позивача – Боровець В.В. –представник (довіреність №1302 від 04.01.2007р.)

від відповідача 1  –Кондратенко Д.І. –представник (довіреність №1822 від 12.12.2006р.)

від відповідача 2 –Матлай Й.І. –представник (довіреність №11/631 від 08.12.2006р.)

від відповідача 3 –Попович Ю.І. –представник (довіреність №5385 від 05.12.2006р.)

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду Львівської області від 12.10.2006р., суддя Запотічняк О.Д., було частково задоволено позовні вимоги ТзОВ «Фірма «Міра і К». Стягнуто з В/ч А 1556 в особі підпорядкованого підрозділу В/ч 1927 на користь ТзОВ «Фірма «Міра і К»10984,95 грн. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

З даним рішенням не погодилася В/ч 1556 і оскаржила її в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки дана військова частина не є належним відповідачем по справі.

Позивач - ТзОВ «Фірма «Міра і К»подав відзив суду, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думки сторін, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 12.10.2006р. у справі №4/491-12/83 - без змін, враховуючи наступне.

Як встановлено судом, 14.10.2005р. у м. Львові на вул.. Стрийській біля будинку №69 було здійснено ДТП за участю водіїв: військовослужбовця В/ч А 1927 рядового Чугреєва С.І., що керував автомобілем марки «КамАЗ-5511»в/н. 37-43 К9 та належав військовій частині А 1927 та водія ТзОВ «Фірма «Міра і К»п. Дикого Р.В., який працював на маршрутному таксі №73 - автомобіль марки «БАЗ-2215»р/н. ВС 02-38 АА, що належить власнику ТзОВ «Фірма «Міра і К».

Як вбачається із матеріалів прокурорської перевірки ДТП, що трапилась 14.10.2005р. у м. Львові по вул.. Стрийській за участю водіїв Дикого Р.В. та військовослужбовця в/ч 1927 рядового Чугреєва С.І, винним у вчиненні ДТП було визнано водія автомобіля марки «КамАЗ-5511». В порушенні кримінальної справи стосовно військовослужбовця було відмовлено, оскільки в діях водія Чугреєва С.І. відсутні ознаки злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а зокрема пасажирам маршрутного таксі, яким керував водій Дикий Р.В. були завдані легкі тілесні ушкодження, що не охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 286 КК України.

Внаслідок ДТП автомобілю Дикого Р.В., який належав позивачу, були завдані технічні пошкодження. Згідно висновку експерта автотоварознавця №911 від 23.11.2005р. вартість відновлювального ремонту та матеріальних збитків становить 10228,73 грн. Крім того позивачем подано суду документи, які підтверджують понесення додаткових витрат при здійсненні ремонту автомобіля на суму 196,33 грн., що включає вартість акумулятора та термостата, враховуючи, що експерт зазначив у висновку, що дані деталі потребують додаткового дослідження. Судом першої інстанції правильно не були прийняті до уваги твердження позивача, що він поніс додаткові витрати, які підтверджуються товарними чеками від 21.11.2005р., оскільки як вбачається з даних товарних чеків позивачем придбавались решітка радіатора та капот, вартість ремонту зазначених деталей була врахована експертом при проведенні експертизи, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Правильно не були прийняті до уваги і вартість інших деталей, оскільки у висновку експерта не зазначено, що вони ушкоджені, а позивачем не доведено, що дані поломки носили скритий характер.

Згідно п. 1 ст.1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових обов’язків. Окрім цього ст.. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортом.

Враховуючи ті обставини, що автомобіль Камаз-5511 належав в/ч 1927, що підтверджується технічним талоном транспортного засобу, а також матеріалами перевірки військової прокуратури Львівського гарнізону по факту ДТП за участю колишнього військовослужбовця в/ч А1927 рядового Чугреєва С.І. (які були оглянуті в судовому засіданні),  та те, що в/ч А1927 не є юридичною особою, а знаходиться в підпорядкуванні в/ч А1556, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним відповідачем у даній справі є в/ч А1556.

За таких обставин справи колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про покладення відповідальності по відшкодуванню матеріальної шкоди та відшкодування судових витрат на відповідача-1, тобто в/ч А 1556 - юридичну особу якій підпорядкована вч А1927 з належним їй транспортним засобом «КамАЗ-5511»в/н 37-43 К9 та стягнення з неї на користь позивача 10984,95 грн (із яких 10425,06 грн.- вартість ремонту, 360 грн. –вартість експертизи та 199,89 грн. судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог.

Що стосується твердження апелянта про те, що судом невірно визначено відповідача по справі та ним повинна бути вч А1927, то воно не відповідає ні обставинам справи, ні чинному законодавству, а тому відхиляється апеляційним судом. Відповідно до довідки № 106 про включення до ЕДРПО України (а.с. 46) та листа  322/1/3418 від 20.06.2006 р. Генерального штабу Збройних Сил України (а.с. 103) військова частина А 1927 не є юридичною особою. Відповідно до норм ст..ст.1,21 ГПК України сторонами в господарському процесі можуть бути виключно юридичні особи або ж громадяни, які в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності. Оскільки вч А1927 не є юридичною особою та згідно довідки № 134 від 12.05.2006 р. за підписом начальника штабу вч А1556 (а.с. 108), вч А1927 увійшла в підпорядкування командиру вч А1556 з 30.10.2004 р., то належним відповідачем по даній справі має бути саме вч А1556.

Посилання апелянта на недоведеність вини військовослужбовця у вчиненні ДТП також не ґрунтується на матеріалах справи. Як вбачається з постанови начальника слідчої частини військової прокуратури Львівського гарнізону від 26.06.2006 р. про відмову в порушенні кримінальної справи, зіткнення з маршрутним таксі скоїв саме водій Камаз –5511 військовослужбовець Чугреєв С.І. В результаті даного ДТП пасажири маршрутного таксі № 73 громадяни Мирош М.Г., Підвальна Д.П., Мартинов О.В., Зарічна О.З. отримали легкі тілесні ушкодження. В порушенні кримінальної справи було відмовлено лише на тій підставі, що потерпілі в ДТП не отримали ушкоджень середньої тяжкості, що є обов’язковою умовою та ознакою злочину, передбаченого ст.. 286 КК України. Вказана постанова про відмову в порушенні кримінальної справи ніким не оскаржена та є чинною на час розгляду справи в апеляційному господарському суді.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 12.10.2006р. по справі №4/491-12/83 відповідає дійсним обставинам справи, винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 12.10.2006 року у справі №4/491-12/83  залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя                                                                                   О.Л. Мирутенко

Судді:                                                                                                   Г.М. Гнатюк

Н.М. Кравчук