ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.01.07
Справа № 13/552.

За позовом приватного підприємства
«РОЗМАЙ», м. Луганськ

до 1. суб'єкту підприємницької
діяльності -ОСОБА_1, м. Черкаси

та 2. товариства з обмеженою відповідальністю
«ОЛЕКО», м. Луганськ

про стягнення 1470 грн. 36 коп.

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Від позивача

Биліно К.О. дов. № 0109/7-01д від
02.01.2007 р.

Від
1 відповідача

Не прибув

Від 2 відповідача

Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Позивач
звернувся з позовом в якому просить суд стягнути з першого відповідача борг в
сумі 1 126 грн. 26 коп., втрати від інфляції 76 грн. 37 коп., 3 % річних від
простроченої суми 22 грн. 48 коп., пеню за прострочення платежу в сумі 245 грн.
25 коп., с другого відповідача борг за договором поруки від 25.10.2005 р. в
сумі 100 грн. 00 коп.

Позивач позов підтримав. У судовому
засіданні 25.01.2007р. позивач листом № 0125/7-01 повідомив суд, що другий
відповідач 03.01.2007 р. сплатив свій борг, шляхом внесення готівки до каси
позивача.

Перший відповідач проти задоволення
позову заперечує, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового
процесу, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ,
що 25 жовтня 2005 року між ПП “Розмай” та ПП ОСОБА_1  був укладений договір НОМЕР_1 відповідно до
якого позивач зобов'язався продати, а перший відповідач одержати та оплатити
товар. Згідно п. 3.2. договору оплата за товар здійснюється першим відповідачем
на умовах відстрочки платежу на двадцять один календарний день з дати поставки
товару, зафіксованої у видатковій накладній. В п. 3.3. сторони передбачили
відповідальність першого відповідача за невиконання грошових зобов'язань шляхом
сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України
діючої у період прострочення платежу.

На виконання умов договору позивач
здійснював поставку а відповідач приймав та оплачував продукцію, що
підтверджується матеріалами справи.

11.04.2006 р. позивач за видатковою
накладною НОМЕР_2 передав першому відповідачу продукцію на суму 8867 грн. 81
коп., яку перший відповідач був зобов'язаний оплатити відповідно до п. 3.2.
договору в строк до 02 травня 2006 р. Одержану продукцію перший відповідач
оплатив частково, в наслідок чого виникла заборгованість в сумі 1226 грн. 26
коп.

03.10.2006 р. позивач направив
відповідачу лист з вимогою оплатити одержаний товар в сумі 1226 грн. 26 коп.

Перший відповідач листом НОМЕР_3
наявність неоплаченого товару на суму 1226 грн. 26 коп. визнав, але повідомив
позивача, що оплатить його згідно усної домовленості після його реалізації.

25.10.2006 р. між позивачем та другим
відповідачем був укладений договір поруки згідно якого другий відповідач
зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання першим відповідачем
зобов'язань, що виникають з договору НОМЕР_1 в сумі 100 грн. 00 коп.

27.11.2006 р. позивач направив на
адресу другого відповідача вимогу щодо виконання зобов'язання за договором
поруки.

Позивач звернувся 14.12.2006 р. до
господарського суду Луганської області з позовом в якому просить суд стягнути з
першого відповідача борг в сумі 1 126 грн. 26 коп., втрати від інфляції 76 грн.
37 коп., 3 % річних від простроченої суми 22 грн. 48 коп., пеню за прострочення
платежу в сумі 245 грн. 25 коп., с другого відповідача борг за договором поруки
від 25.10.2005 р. в сумі 100 грн. 00 коп.

Перший відповідач позов не визнає,
посилаючись на те, що спірний договір був підписаний не уповноваженою особою і
є недійсним. Товар одержувався ним на підставі усної угоди згідно якої оплата
за товар здійснюється після його реалізації.

Другий відповідач відзиву на позов не
надав, 03.01.2007 р. сплатив позивачу 100 грн. 00 коп.

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34
Господарського  процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Відповідачем не надано суду доказів
укладення між сторонами іншої угоди на поставку товару. Що стосується посилань
відповідача на недійсність договору
НОМЕР_1 через підписання його неповноважною особою, то з врахуванням
виконання сторонами зазначеного договору, одержання за ним товару, оплати
першим відповідачем одержаного товару, та положень ст. 241 Цивільного кодексу
України суд відхиляє зазначені доводи.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається  зобов'язання,  що
виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених
Господарським  кодексом,  в силу
якого  один  суб'єкт
(зобов'язана  сторона,  у
тому  числі боржник)  зобов'язаний
вчинити  певну дію
господарського   чи
управлінсько-господарського
характеру  на користь іншого
суб'єкта (виконати  роботу,  передати
майно,   сплатити гроші, надати
інформацію тощо),  або утриматися від
певних дій,  а інший суб'єкт (управнена
сторона,  у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно
до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та
інші учасники  господарських
відносин  повинні  виконувати
господарські  зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів,  договору, а
за відсутності   конкретних   вимог
щодо  виконання  зобов'язання
- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні
положення  Цивільного  кодексу
України  з урахуванням
особливостей, передбачених Господарським
кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння  відмова  від
зобов'язання  або одностороння зміна  його
умов  не  допускається,
якщо  інше  не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,
визначених  змістом  зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинно виконуватися у встановлений строк.

За таких обставин вимога позивача
щодо стягнення суми основного боргу з першого відповідача в розмірі 1 126 грн.
26 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час
прострочення,  а також три проценти
річних  від  простроченої
суми,  якщо  інший
розмір процентів не встановлений договором або законом

За таких обставин підлягають
задоволенню і вимоги щодо стягнення 3 % річних в сумі 22 грн. 48 коп. та втрати
від інфляції в сумі 76 грн. 37 коп.

Позивачем також заявлена вимога щодо
стягнення пені в сумі 245 грн. 25 коп. Згідно розрахунку пені (а.с. 11) її
розмір становить 118 грн. 09 коп.

Відповідно до п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України згідно якої нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано, та ст. 343 Господарського кодексу України
згідно якої за прострочку платежу сплачується пеня, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та з врахуванням того, що
п. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України стосується лише можливості договірного
збільшення розміру пені від встановленого законом, а норма, що міститься у ст.
343 Господарського кодексу України не встановлює конкретний розмір пені, а
визначає її межу, вимоги позивача щодо стягнення пені задовольняються частково
в сумі 107 грн. 50 коп., в решті вимог слід відмовити.

Провадження у справі в частині
стягнення боргу в розмірі 100 грн. 00 коп. з другого відповідача підлягає припиненню
відповідно до п. 11 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 44,49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються
на  першого відповідача, а саме державне
мито у сумі -92 грн. 41 коп.,  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 106 грн. 90 коп., на
другого відповідача 6 грн. 93 коп., та 8 грн. 02 коп. відповідно, в решті на
позивача.

Керуючись ст. 44,49, 82-85
Господарського  процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов у відношенні першого
відповідача задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 ідентифікаційний НОМЕР_4 АДРЕСА_1 на користь Приватного
підприємства “Розмай” м. Луганськ, вул. Коцюбинського 19а/104 ідентифікаційний
код 32742620 борг в сумі 1126 грн. 26 коп., 3 % річних в сумі 22 грн. 48 коп.,
втрати від інфляції в сумі 76 грн. 37 коп., пеня в сумі 107 грн. 50 коп.,
державне мито у сумі -92 грн. 41 коп.,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі
106 грн. 90 коп., наказ видати.

3. В решті відмовити.

4. Провадження у справі в частині
вимог до другого відповідача припинити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю “ОЛЕКО” м. Луганськ, вул. 395-й Шахтарської дивізії 12-а
ідентифікаційний код  24854764 на користь
Приватного підприємства “Розмай” м. Луганськ, вул. Коцюбинського 19а/104
ідентифікаційний код 32742620 державне мито у сумі -6 грн. 93 коп.,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у сумі 8 грн. 02 коп., наказ видати.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Б.В. Яресько