ПОСТАНОВА

"13" серпня 2007 р.

Справа № 15а/137-2689

16 год. 00 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бучинської Г.Б.

при секретарі судового засідання Суховій Р.М.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Тернопіль", вул. Промислова, 1, с. Острів Тернопільського району Тернопільської області

до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль

про скасування податкових повідомлень-рішень від 24.05.2007р. №/037134, №/037133 та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 24.05.2007р. №/037132

за участю представників сторін:

позивача:           начальник юридичної служби Шмигельська О.В. –довіреність № 7 від 18.07.2006р.;

провідний юрисконсульт Гулько С.Л. - довіреність № 11 від 18.07.2007р.

відповідача:          державний податковий інспектор юридичного відділу Ковальська З.В. –довіреність №44406/7/10-015 від 26.06.2007р.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Тернопіль", вул. Промислова, 1, с. Острів Тернопільського району звернулося у господарський суд з позовом до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль про скасування податкових повідомлень-рішень від 24.05.2007р. №/037134, №/037133 та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 24.05.2007р. № /037132.

У судовому засіданні 10.08.2007р. оголошувалася перерва до 13.08.2007р. на 10.00 год. для надання сторонам можливості подати додаткові докази на підтвердження своїх доводів та заперечень.

Представникам сторін у судовому засіданні роз'яснено належні їм права і обов'язки, передбачені ст. 49, 51, 52, 59 КАС України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Податкова інспекція проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірні повідомлення-рішення відповідають чинному законодавству, підтвердженням чого є акт виїзної планової перевірки № 4473/23-420/33282246 від 15.05.2007р., яким встановлено факти порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Тернопіль" норм Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", Закону України "Про плату за землю" та Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності, судом встановлено наступне:

- з 14.03.2007р. по 15.05.2007р. посадовими особами відповідача на підставі направлень проведено виїзну планову документальну перевірку ТзОВ "Доброслав-Тернопіль" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2006р. по 31.12.2006р., за результатами якої складено акт № 4473/23-420/33282246 від 15.05.2007р..

На підставі зазначеного акту перевірки Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією, на підставі підпункту "б", пункту 4.2.2 ст. 4, пп. 17.1.3., 17.1.9. п. 17.1. ст. 17. Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. № 2181-III (далі Закон 2181), п. 11. ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" прийняті 24.05.2007р. рішення, якими Товариству з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Тернопіль" визначено суми податкових зобов’язань та застосовані санкції:

1/ податковим повідомленням-рішенням № /0/37133 визначено 2065,72 грн. земельного податку та 1032,86 грн. штрафних санкцій по даному податку.

Як стверджує інспекція, підставою для визначення податкового зобов’язання згідно акту перевірки № 4473/23-420/33282246 від 15.05.2007р. стало допущене товариством порушення ст. 14 Закону України "Про плату за землю" від 3 липня 1992 року № 2535-ХІІ, а саме: на момент перевірки товариством не представлено документи, які б засвідчували право власності чи користування земельною ділянкою площею 18,3 га наданої для обслуговування придбаних приміщень за адресою с. Острів, вул. Промислова, 1, не представлені. Просить суд врахувати, що з моменту придбання даних приміщень товариством проведено ремонтно-будівельні роботи на даній земельній ділянці (що засвідчено актами виконаних робіт), а з серпня 2005 року почалось виробництво продукції та в порушення ст. 14 Закону України "Про плату за землю" розрахунок суми земельного податку за період з 01.04.2006р. по 31.12.2006р. товариством не подавалися, земельний податок за період, що перевірявся не нараховувався, у зв’язку з чим ТзОВ "Доброслав -Тернопіль" донараховано земельного податку по Острівській сільській раді з 2 кв. 2006 року по 4 кв. 2006 року в сумі 2065,72 грн..

Позивач проти доводів податкової інспекції заперечив, та просить суд врахувати, що у товариства земельних ділянок у власності не має. Рішення про передачу йому в оренду 18,3 га землі для обслуговування придбаного нерухомого майна було прийнято Острівською сільською радою тільки 20 лютого 2007 року при зверненні товариства за таким рішенням ще 16 вересня 2005 року, однак незважаючи на відсутність документів, що б підтверджували право власності або право користування земельною ділянкою, товариством як належним платником податків здійснювалася сплата цього податку, а саме за період, що підлягав перевірці (з 01.04.2006р. по 31.12.2006р.) товариство сплатило до бюджету 5878,91 грн. податку на землю, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями; крім того, сплата податку також підтверджується і карткою платника, яку веде Тернопільська об’єднана державна податкова інспекція.

2/ податковим повідомленням-рішенням № /0/37134 визначено 3224,27 грн. податку з доходів фізичних осіб та 6448,54 грн. штрафних санкцій по даному податку.

Як стверджує інспекція, підставою для визначення податкового зобов’язання згідно акту перевірки № 4473/23-420/33282246 від 15.05.2007р. стало допущене товариством порушення п. 1.9 ст. 1 та пп. "г" 4.2.9 п. 4.2 ст. 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р. № 889-ІV, а саме:

- неутримання та неперерахування податку з доходів фізичних осіб з виплати нотаріусу Магдич О.О. за вчинення нотаріальних дій в травні 2006 року на суму 200,00 грн.;

- не включено до сукупного оподаткованого доходу громадян матеріальних і соціальних благ суми грошового відшкодування витрат платника податку за проживання Рудак Л.П. в готелі м. Одеса, згідно відміток в посвідченні про відрядження від 06.05.2006р., працівник Рудак Л.П. перебував у відрядженні в м. Бердичеві, а відповідно до звіту про використання коштів, наданих на відрядження, Рудак Л.П. проживав в готелі м. Одеса вартість якого становила 300,00 грн., чим порушено підпункт "г" 4.2.9 пункту 4.2 статті 4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб".

- не включення до сукупного оподаткованого доходу громадян матеріальних і соціальних благ (згідно рахунків надісланих мобільним оператором ЗАТ "Київстар Дж. Ес. Ем." встановлено використання працівниками ТзОВ „Доброслав-Тернопіль" послуг мобільного зв'язку, а саме міжнародний роумінг при відсутності зовнішньоекономічної діяльності за період з 01.04.2006р. по 31.12.2006р. на суму 1812,71 грн.). Відповідач також просить суд врахувати, що в ході проведення перевірки встановлено, що згідно даних бухгалтерського обліку в ТзОВ "Доброслав-Тернопіль" на балансі відсутні мобільні телефони та стартові пакети операторів мобільного зв'язку при цьому працівникам згідно наказу керівника, видавались картки поповнення рахунків мобільних телефонів в період з 01.05.2006р. по 31.12.2006р. на суму 22490,00 грн., а тому дохід отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо (сума грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або витрат платника податку, крім тих, що підлягають обов'язковому відшкодуванню);

Позивач, заперечує проти доводів інспекції посилаючись на їх безпідставність, оскільки відносини, які були предметом дослідження по акту перевірки підпадають під визначення пп. "а" 4.2.9 п. 4.2 ст. 4 зазначеного Закону, яким зокрема передбачено, що до складу загального місячного оподаткованого доходу входить вартість використання житла, інших об'єктів матеріального або нематеріального майна, наданих платнику податку у безоплатне користування, за винятком, коли таке надання зумовлене виконанням платником податку трудової функції чи передбачене нормами трудового договору (контракту); отже, зазначена норма закону виключає із переліку доходів, що підлягають оподаткуванню, розмір матеріальних благ наданих платнику податку у безоплатне користування, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції. Просить суд також врахувати, що в акті перевірки зазначено, що скрейтчкарти (картки поповнення рахунків мобільного зв'язку) були надані для користування саме працівникам підприємства. Підтвердженням того, що картки використовувались працівниками для виконання ними трудової функції є накази по підприємству. Щодо нарахування податку на доходи фізичних осіб за користування працівниками підприємства послугами міжнародного роумінгу просить суд врахувати, що акт перевірки не містить конкретного переліку працівників, якими було використано послуги міжнародного роумінгу, суми таких послуг, а також інформації про те, на які дзвінки "вхідні" чи "вихідні" були використані послуги міжнародного роумінгу. Просить суд також врахувати, що трактування перевіряючих про те, що вартість послуг міжнародного роумінгу, використаного працівниками товариства, являється додатковим матеріальним благом цих працівників у зв'язку із тим, що у товариства відсутня зовнішньоекономічна діяльність є надуманим, оскільки перебування працівників за кордоном може бути пов'язано не тільки із веденням зовнішньоекономічної діяльності, але і внаслідок підвищення кваліфікації, обміну досвідом, виробничим навчанням та іншими підставами.

3/ рішенням № /0/49979 застосовано 1482 грн. штрафних санкцій за порушення ч. 1ст. 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" від 23.03.1996р. № 98/96-ВР (далі Закон про патентування).

Як стверджує податкова інспекція, підставою для застосування штрафних санкцій згідно акту перевірки № 4473/23-420/33282246 від 15.05.2007р., стало здійснення товариством торгівлі продуктами харчування в магазині по адресі: с. Острів вул. Промислова, 1 за період з 01.11.2006 року по 08.11.2006 року (згідно денних звітів РРО) без одержання відповідного торгового патенту вартістю 80,00 грн. за місяць; а також здійснення торгівлі м'ясопродуктами та ковбасними виробами за готівку через касу підприємства по адресі: с. Острів вул. Промислова, 1 за період з 01.04.2006 року по 31.12.2006 року без одержання відповідного торгового патенту вартістю 80,00 грн. за місяць.

Позивач заперечує проти доводів відповідача посилаючись на те, що каса підприємства не є торговельним об’єктом в розумінні Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності", а тому штрафні санкції податковою інспекцією застосовані безпідставно.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково у зв’язку з наступним.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до Закону України "Про державну податкову службу в Україні", контролюючим органом стосовно сплати податків є податкові органи, які уповноважені здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податкових зобов’язань платниками податків та здійснювати заходи з погашення податкового боргу;

- до суб’єктів підприємницької діяльності, за порушення норм чинного законодавства, органи державної податкової служби застосовують заходи передбачені Законом 2181, шляхом прийняття податкових повідомлень –рішень та рішень про застосування штрафних санкцій в порядку передбаченому "Інструкцією про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби", затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 110 від 17.03.2001р. (п. 11 Інструкції) та п. 2.6. п. 2 "Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень–рішень", затверджений наказом ДПА України від 21.06.2001р. № 253, на підставі матеріалів перевірки, результати яких оформляються актом документальної перевірки відповідно до "Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства" затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 327 від 10.08.2005р. розробленого відповідно до Закону України "Про державну податкову службу в Україні", в якому зазначаються чіткий зміст фактів порушення податкового та іншого законодавства та вказуються конкретні пункти, статті порушених норм законодавчих актів (пп. 1.6., 1.7. порядку).

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, доказом правомірності притягнення товариства до відповідальності за порушення норм чинного законодавства є акт документальної перевірки, обов’язковість складання якого передбачена вищезазначеними нормативними актами.

Податкова інспекція, на підтвердження правомірності прийняття спірних рішень, посилається на акт перевірки № 4473/23-420/33282246 від 15.05.2007р., який не може бути належним доказом, що підтверджує порушення товариством норм чинного законодавства зазначених в рішеннях, оскільки:

- згідно п. 2.1. загальних положень акта перевірка проводилась з 14.03.2007р. по 15.05.2007р. (з перервою в роботі з 24.04.2007р. по 13.05.2007р. (наказ на призупинення перевірки № 430 від 24.04.2007р., однак ні норми Закону України "Про державну податкову службу" як і норми Указу Президента України "Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності" № 817/98 від 23.07.1998р., який прийнятий з метою зменшення втручання державних органів у підприємницьку діяльність господарюючих суб’єктів, інші нормативно –правові акти, що регулюють порядок проведення перевірки, не передбачають випадків та підстав призупинення документальної перевірки під час її проведення, а тому перевірка товариства призупинялась безпідставно.

- оскаржені рішення прийняті на підставі акта перевірки № 4473/23-420/33282246 від 15.05.2007р., який позивачу наданий без підписів посадових осіб органу державної податкової служби, що є порушенням п.п. 4.3. "Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", відповідно до якого підписання акта виїзної планової перевірки посадовими особами суб'єкта господарювання та посадовими особами органу державної податкової служби, які здійснювали перевірку, здійснюється за місцезнаходженням платника податків протягом 5-ти робочих днів від дня закінчення установленого для проведення перевірки строку (п. 4.2. порядку).

1/ Щодо правомірності визначення товариству зобов’язання та штрафних санкцій по земельному податку згідно податкового повідомлення-рішення № /0/37133 за порушення ст. 14 Закону України "Про плату за землю", то доводи відповідача є помилковими, оскільки:

- відповідно до ст. 2 Закону України "Про плату за землю", плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається від грошової оцінки земель;

- ставка земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки, яка проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (ст. 23 даного Закону);

- така методика затверджена постановою КМ України № 213 від 23.03.1995р. "Про методику грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів";

- підставою для нарахування земельного податку є дані державного кадастру, ведення якого належить до повноважень органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (ст. 15.Земельного кодексу України);

- платники податку самостійно обчислюють щороку суму земельного податку і до 01.02. поточного року подають до податкового органу за місцезнаходження земельної ділянки податкову декларацію.

- відносини, пов’язані з орендою землі, регулюються Законом України "Про оренду землі", нормами Закону України "Про плату за землю"(ст. 19) та Земельного кодексу України (ст. 124), згідно яких розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за угодою сторін шляхом укладення договору оренди земельної ділянки, який за своєю природою є цивільно-правовою угодою, в процесі виконання якої сторони самостійно контролюють виконання зобов’язань, в тому числі і по оплаті орендної плати.

Актом перевірки встановлено, що товариством на підставі договору купівлі-продажу укладеного 25.06.2005р. з ВАТ КБ "Надра" приміщення площею 57293,4 м2 за адресою: с. Острів, вул. Промислова, 1, Тернопільського району, Тернопільської області, що позивачем не заперечується.

Частиною 5 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що при переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою , на якій розташована будівля чи споруда.

Позивач не маючи права мати у власності земельної ділянки звернувся 16.05.2005р. з листом № 69 до Острівської сільської Ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області з пропозицією укладення договору оренди на 49 років, а саме земельної ділянки, що знаходяться за адресою, с. Острів, вул. Промислова, 1, на якій розміщені будівлі та споруди промислової площадки; земельної ділянки за адресою с. Острів, вул. Чернівецька, 2, де знаходяться очисні споруди та земельної ділянки за адресою с. Острів, вул. Польова, 1, на якій знаходяться будівлі та споруди водозабору.

Рішенням восьмої сесії п’ятого скликання Острівської сільської ради № 210 від 20.02.2007р. надано згоду Товариству з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Тернопіль" на складання технічної документації, що посвідчує право користування на умовах оренди терміном на п’ять років земельної ділянки, площею 18,3 га для обслуговування викуплених приміщень по вул. Промислова, 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам –для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам –для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян –для ведення підсобного сільського господарства.

Визначивши товариству податкове зобов’язання по земельному податку з врахуванням грошової оцінки ріллі по області у 2006р., що згідно пп. "а" ч. 2 ст. 22 Земельного кодексу України відноситься до земель сільськогосподарського призначення, податковою інспекцією не враховано, що земельна ділянка площею 18,3 га надана товариству для обслуговування викуплених приміщень по вул. Промислова, 1, а не для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також те, що в період проведення перевірки у позивача з незалежних від нього обставин був відсутній договір оренди земельної ділянки.

Крім того, позивач не маючи укладеного договору оренди земельної ділянки здійснював сплату податку, а саме за період, що підлягав перевірці (з 01.04.2006р. по 31.12.2006р.) товариство сплатило до бюджету 5878,91 грн. податку на землю, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, що також підтверджується і карткою платника, яку веде Тернопільська об’єднана державна податкова інспекція.

2/ Щодо правомірності прийнятого рішення-рішенням № /0/49979 то доводи податкової інспекції в частині проведеного донарахування 1440 грн. штрафних санкцій є помилковими, оскільки:

- згідно з п. 1 ст. 3 зазначеного Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" патентуванню підлягає торговельна діяльність (роздрібна та оптова торгівля, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері), що здійснюється суб’єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків.

Пунктом. 3 ст. 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" визначено, що під пунктами продажу слід розуміти:

- магазини та інші торгові точки, які знаходяться в окремих приміщеннях, будівлях або їх частинах і мають торговельний зал для покупців або використовують для торгівлі його частину;

- кіоски, палатки та інші малі архітектурні форми, які займають окремі приміщення, але не мають вбудованого торговельного залу для покупців;

- автомагазини, розвозки та інші види пересувної торговельної мережі;

- лотки, прилавки та інші види торгових точок у відведених для торговельної діяльності місцях, крім лотків, прилавків, що надаються в оренду суб'єктам підприємницької діяльності-фізичним особам та знаходяться в межах спеціалізованих підприємств сфери торгівлі –ринків усіх форм власності;

- стаціонарні, малогабаритні і пересувні автозаправні станції, заправні пункти, які здійснюють торгівлю нафтопродуктами та стиснутим газом;

- фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, їдальні, ресторани, кафе, закусочні, бари, буфети, відкриті літні майданчики, кіоски та інші пункти громадського харчування;

- оптові бази, склади-магазини або інші приміщення, які використовуються для здійснення оптової торгівлі за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

Як встановлено податковою інспекцією та зазначено в акті перевірки, товариство в період квітень –грудень 2006р. через касу підприємства реалізувало за готівкові кошти продукти харчування, м’ясопродуктами та ковбасними виробами, тим самим підтвердила, що реалізація здійснювалася не через пункт продажу товарів визначених у п. 3 ст. 3 Закону про патентування.

Крім того, пп. 6, 10 ст. 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" передбачено, що без придбання торгового патенту суб’єкти підприємницької діяльності здійснюють торговельну діяльність виключно з використанням встановлених даним законом видів товарів вітчизняного виробництва, до яких належать яловичина та свинина, та при реалізації товарів власного виробництва фізичним особам, які перебувають з ними в трудових відносинах.

Згідно довідки Головного управління статистики в Тернопільській області Товариство з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Тернопіль" включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України з присвоєнням йому ідентифікаційного коду 33282246, в якій діяльність товариства, відповідно до Державного класифікатора України, затвердженого і введеного в дію наказом Держкомстандарту України від 22.10.1996 року № 441, віднесено до видів економічної діяльності під кодом (КВЕД) 51.32.0 –оптова торгівля м’ясом і м’ясопродуктами, 52.11.0 –виробництво м'яса, 51.13.0 –виробництво м'ясних продуктів, 52.11.0 –роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту.

В період, що перевірявся інспекцією, підтверджено здійснення підприємством зазначених видів діяльності, про що зазначено в акті перевірки.

Разом з тим, акт перевірки не містить посилань на первинні бухгалтерські документи та норми чинного законодавства на підставі яких інспекція дійшла висновку щодо здійснення підприємством торговельної діяльності без придбання торгового патенту, враховуючи пп. 6, 10 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності". В процесі розгляду справи, відповідач доводив суду, що товариством здійснювалася реалізація продуктів харчування, м’ясопродукти та ковбасні вироби, при цьому документально не довів факту їх реалізації через пункти продажу та не працівникам підприємства, а тому висновок інспекції зроблений на суб’єктивних припущеннях, без обґрунтування даних належними доказами, що при притягненні суб’єкта господарювання до відповідальності не допускається та є порушенням пп. 2.3.4. п. 2. "Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", а томі рішення про застосування штрафних санкцій підлягає скасуванню в цій частині.

В частині позовних вимог про скасування рішення щодо застосування 42,66 грн. за здійснення торгівлі продуктами харчування в період з 01.11.2006р. по 08.11.2006р. без наявності торгового патенту в позові відмовляється, оскільки правомірність застосування не спростовано позивачем.

3/ Щодо правомірності прийнятого рішення-рішенням № /0/37133, то доводи податкової інспекції в частині проведеного донарахування 2923,70 грн. податку з доходів фізичних осіб та застосування 5847,40 грн. штрафних санкцій є помилковими, оскільки:

- відповідно до 4.2.9. Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" до загального місячного оподатковуваного доходу відноситься дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо.

- пп. "а" 4.2.9 п. 4.2 ст. 4 зазначеного Закону, яким зокрема передбачено, що до складу загального місячного оподаткованого доходу входить вартість використання житла, інших об'єктів матеріального або нематеріального майна, наданих платнику податку у безоплатне користування, за винятком, коли таке надання зумовлене виконанням платником податку трудової функції чи передбачене нормами трудового договору (контракту); отже, зазначена норма закону виключає із переліку доходів що підлягають оподаткуванню, розмір матеріальних благ наданих платнику податку у безоплатне користування, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції;

Як вбачається із акту перевірки, скрейтчкарти (картки поповнення рахунків мобільного зв'язку) були надані для користування саме працівникам підприємства. Підтвердженням того, що картки використовувались працівниками для виконання ними трудової функції є накази № 116 від 25.05.2006р., № 123 від 01.06.2006р., № 148 від 16.06.2006р., № 159 від 03.07.2006р., № 170 від 14.07.2006р., № 184 від 04.08.2006р., № 199 від 28.08.2006р., № 207 від 04.09.2006р., № 213 від 11.09.2006р. та № 285 від 30.11.2006р. "Про мобільний зв'язок по ТОВ "Доброслав-Тернопіль" відповідно до яких закупівля ваучерів поповнення послуг мобільного зв’язку здійснювалася для виконання службових обов’язків працівниками товариства. Таким чином матеріалами справи доведено, що видача карток поповнення рахунків мобільного зв'язку пов’язана з господарською діяльністю товариства, а тому понесені витрати не є додатковим благом в розумінні п. 1.1. ст. 1 даного Закону, у зв’язку з чим донарахований податок в сумі 2923,7 грн. та застосування 5847,40 грн. штрафу проведено безпідставно.

Що ж стосується нарахування податку на доходи фізичних осіб за користування працівниками підприємства послугами міжнародного роумінгу слід зазначити, що акт перевірки не містить конкретного переліку працівників, якими було використано послуги міжнародного роумінгу, суми таких послуг, а також інформації про те, на які дзвінки "вхідні" чи "вихідні" були використані послуги міжнародного роумінгу. Трактування перевіряючих про те, що вартість послуг міжнародного роумінгу, використаного працівниками підприємства, являється додатковим матеріальним благом цих працівників у зв'язку із тим, що на підприємстві відсутня зовнішньоекономічна діяльність, є надуманим, оскільки перебування працівників за кордоном може бути пов'язано не тільки із веденням зовнішньоекономічної діяльності але і внаслідок підвищення кваліфікації, обміну досвідом, виробничим навчанням; наданням консультацій та іншими підставами; отже, нарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 235,65 грн. та штрафних санкцій на також є безпідставним.

В частині позовних вимог про скасування повідомлення –рішення щодо нарахованих 64,92 грн. податку з доходів фізичних осіб та 129,84 грн. штрафних санкцій в позові відмовляється так як правомірність таких нарахувань не спростовані позивачем.

Судові витрати стягуються у відповідності до ч. 3 ст. 94 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 49, 51, 55, 70, 71, 94, 98, 138, 163 Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.05.2007р. №/037133 про донарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Тернопіль", вул. Промислова, 1, с. Острів, Тернопільського району, Тернопільської області, земельного податку в сумі 2065,72 грн. та 1032,86 грн. штрафних санкцій.

3.Скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/037132 від 24.05.2007р. в частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Тернопіль", вул. Промислова, 1, с. Острів Тернопільського району Тернопільської області 1440 грн. штрафних санкцій.

4.Скасувати податкове повідомлення-рішення № /037134 від 24.05.2007р. в частині донарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Тернопіль", вул. Промислова, 1, с. Острів, Тернопільського району, Тернопільської області, податку з доходів найманих працівників в сумі 3159,35 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 6318,70 грн.

5.В решті позову відмовити.

6. Повернути з державного бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Тернопіль", вул. Промислова, 1, с. Острів, Тернопільського району, Тернопільської області (Інд.код 33282246) 3,35 грн. сплаченого державного мита.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                          Г.Б. Бучинська