ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.02.07 р.                                                                               Справа № 4/44а

20.12.2006року уповноваженими представниками сторін надані письмові клопотання про продовження  процесуального строку для вирішення спору на два місяця у зв’язку з підготовкою додаткових документів. Клопотання сторін ухвалено задовольнити у відповідності з ст.69 ГПК України.

29.01.2007року судове засідання відкладалося на 05.02.2007р. та на 12.02.2007р. на 11-30-годин на підставі ст.77 ГПК України, про що були попереджені представники сторін в судовому засіданні.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Уханьової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви:

за позовом –               Відкритого акціонерного товариства “Пролетарська залізниця”

м. Донецьк

до відповідача –         Донецького обласного територіального відділення

Антимонопольного комітету  України м. Донецьк

третьої особи -          Державного відкритого акціонерного товариства

“Шахтоуправління “Донбас” ДП ДХК  “Донвугілля” м.Донецьк

про скасування рішення № 84 від 23 грудня 2005року Адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по справі № 01-26-04/2005. в частині пунктів 1 та 2.

за участю представників сторін:

від позивача –                                Мамчур В.В. - довіреність № 52 від 01.03.06року,

від відповідача –                           Маріна Ю.В. - довіреність № 01-39/1071 від 10.03.06р.,

Чащина І.С. – довіреність № 01-39/1072 від 10.03.06р.,

Крєчина І.С. – довіреність № 0139/3722 від 25.09.06р.,

Чухлєбов С.О. – довіреність № 01-39/5260 від 15.11.06р.,

від “Шахтоуправління Донбас” – Лактіонова О.Г. – довіреність № 15-458 від 06.02.2006р. (05.02.07р. не явився).

23.02.2006року позивач звернувся з адміністративним позовом до господарського суду, предметом спору якого було оскарження рішення Антимонопольного комітету за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

24.02.2006р. Господарський суд ухвалив відкрити провадження в адміністративній справі.

04.04.2006р. закінчив підготовче провадження і призначив судове засідання на 20.04.2006року(ст.41 II т.)

20.04.2006р. суд, приймаючи до уваги, що відкрито за клопотанням позивача провадження у справі за правилами КАС України і на попередньому засіданні вирішенні всі питання щодо можливості розгляду спору по суті, господарський суд відклав розгляд справи на 17.05.2006р. і надав можливості сторонам перейти до розгляду спору за правилами ГПК України.

В ході судового засідання 17.05.2006р. до суду від Антимонопольного комітету України – Донецького обласного територіального відділення надійшло письмове клопотання від 10.05.2006року № 01-39/1860 про закриття провадження у справі у зв’язку з неналежністю її розгляду у порядку адміністративного судочинства. В основу свого клопотання положено висновок постанови Вищого господарського суду України  від 28.03.2006року за справою № 38/240А, якою зазначено, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій, чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з частиною другою статті 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно ж приписів статті 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду.

В цей же день, 17.05.2006р., на розгляд суду надійшла позовна заява Відкритого акціонерного товариства “Пролетарська залізниця” м.Донецьк за правилами Господарського процесуального кодексу України про цей же предмет спору і до тих же сторін: Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Донецьк, третьої особи – Державного відкритого акціонерного товариства “Шахтоуправління “Донбас” ДП ДХК “Донвугілля” м.Донецьк про скасування частково рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23 грудня 2005року по справі № 01-26-04/2005., але за правилами ГПК України.

2

Господарським судом розглянуті клопотання обох сторін і враховано, що оскільки ч. 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення., а стаття 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлює, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, тобто за правилами Господарського процесуального кодексу України., тому на підставі т.ст.16,22 ГПК України, статті 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, керуючись Інформаційним листом Верховного суду України від 16 грудня 2005року №3.2-2005, господарський суд, враховуючи, що позивачем дотримані вимоги статей 54-57,46,47-1 ГПК України, вважав законними вимоги позивача в частині пред’явлення позову за правилами ГПК України, тому ухвалив 17.05.2006року прийняти позовну заяву до розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду про порушення справи за правилами Господарського процесуального кодексу України була оскаржена відповідачем - Донецьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, тому суду ухвалив 26.06.06р. зупинити провадження у справі до винесення рішення апеляційною інстанцією.

Ухвала господарського суду, яка була оскаржена, залишена за ухвалою від 29.06.06р. Донецького апеляційного господарського суду без змін.

У відповідності з ст.79 ГПК України провадження у справі поновлено і призначено до розгляду на 27.09.2006р. на 10годин.

В судовому засіданні, на якому приймали участь представники всіх сторін, оголошувалися перерви з 27.09.06р. на 16.11.06р., на 10годин та на 20.12.06. на 10годин для дослідження наданих сторонами документів та підготовки повного тексту рішення на підставі ст.77 ГПК України.

Продовжено строк розгляду справи за письмовим клопотанням обох сторін на два місяця у відповідності зі статтею 69 ГПК України, про що винесена ухвала суду від 20.12.2006року.

Судовий процес не забезпечувався технічною фіксацією, так як представниками сторін не надавались клопотання, як цього вимагає частина сьома статті 81ГПК України. Секретар судового засідання вів протоколи судових засідань.

Проаналізувавши всі надані сторонами та зібрані судом документи, заслухавши пояснення їх представників, господарський суд,

в с т а н о в и в :

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Пролетарська залізниця” м.Донецьк (в подальшому – ВАТ), звернувся з позовом, в якому просить скасувати пункти 1 та 2 резолютивної частини Рішення Донецького обласного територіального Антимонопольного комітету України міста Донецька (в подальшому – АМК) від 23 грудня 2005року № 84 по справі № 01-26-04/2005 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу”.

В процесі судового розгляду справи, позивач змінив предмет позову, а саме в позовної заяві просить визнати недійсним частково рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23 грудня 2005року по справі № 01-26-04/2005 (ст..43 т.II)

Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилається на наступне:

·          Недоведеність АМК факту займання позивачем статусу монополіста на ринку маневрових робіт у відповідності з Методикою визначення монопольного становища суб’єкта господарювання на ринку, затвердженого Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002року № 49-р. так як монопольне становище на ринку маневрових робіт у межах територій міста Донецька та міста Макіївки дійсно займає лише Донецька залізниця;

·          В спірному рішенні відповідачем взагалі не досліджувались і не відображені питання про власника під’їзних колій, що призначені для транспортного обслуговування споживачів у взаємодії із залізничним транспортом загального користування; технологічні зв’язки між виробниками товару (послуг) і споживачами; можливості щодо переміщення попиту та товару (товарну групу) між територіями, які за припущенням входять до одного географічного ринку; рівень витрат, включаючи особливості надання товару  в розрізі можливих продавців зазначеного товару; рівень цін на товар на відповідних суміжних територіях; можливість переміщення пропозиції товару (товарної групи) між цими територіями; питання про власника під’їзних колій, що призначені для транспортного обслуговування одного (або кількох) підприємств-споживачів у взаємодії із залізничним транспортом загального користування; питання про довжину залізничних колій, що є у власності ВАТ “Пролетарське ВТУ” (з 01.06.2004року – ВАТ “Пролетарська залізниця); чи є взагалі ВАТ “Пролетарське ВТУ” власником колій, що примикають до станції Чумаково Донецької залізниці; не розглядалась схема залізничних колій;не відображені;

3

·                  Висновки АМК про завищення ним рентабельності з 01.01.2005року необґрунтовані, так як згідно його же роз’яснення (стор. 26 Iт. справи) № 01-38/1467/1 від 16.06.2004року у вільних тарифах враховується собівартість виробництва і прибуток без обмеження рівня рентабельності. Правомірність включення позивачем до розрахунків вартості послуг подачі-забирання вагонів, вартості маневрових робіт з 01.01.2005року завищеного рівня рентабельності вирішувалось господарським судом Донецької області між тими ж сторонами при розгляді справи № 19/27-А за якою рішенням від 14.04.2005р. суд визнав недійсним Попереднє рішення № 88-р по справі № 01-26-71/2004 .

·          Маневрові роботи можуть бути виконаними іншими господарюючими суб’єктами  крім Донецької залізниці на підставі укладених договорів. Це закріплено статтею 73 Статуту залізниць України, відповідно до якого укладений договір на подачу, забирання вагонів, виконання маневрових робіт № 1/171 між Донецькою залізницею та ДВАТ “Шахтоуправління Донбас”.

·          Не враховувалося відповідачем, що підприємство, яке потребує послуги по подаванню та прибиранню вагонів, вправі самостійно надавати собі такі послуги за допомогою власних або орендованих локомотивів (тепловозів);

·          Відповідачем не враховано, що відносно його відкрито провадження справи по банкрутству, яким відкрито ліквідаційну процедуру. 14 січня 2004року Господарським судом Донецької області введена процедура санації відносно позивача. 26 квітня 2006року затверджений план санації, яким передбачалось виконання позивачем графіку задоволення вимог кредиторів. Згідно із статтею 23 Закону України “про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, підприємницька діяльність позивача припинена і позивач фактично не застосовував калькуляцію з 01.01.2005року.

Відповідач заперечує проти вимог позивача, посилаючись на наступне:

·          Позивач був визнаний таким, що займає монопольне становище за результатами спеціального дослідження (далі - Аналіз ринку), проведеного в порядку, передбаченому Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку, затвердженою Розпорядженням антимонопольного комітету України від 05.03.2002року № 49-р, зареєстрованим в Мін’юсті України 01.04.2002року № 317/6605. При проведенні дослідження встановлено, що група пов’язаних між собою відносинами контролю суб’єктів господарювання у складі ВАТ “пролетарська залізниця” (до 01.06.2004року – ВАТ “Пролетарське ВТУ”) та ТОВ “Вантажно-транспортне управління “Пролетарське” з 2003року по січень 2005року займала монопольне становище на рину маневрових робіт на окремі замовлення в межах території міст Донецька та Макіївки, що обслуговується дільницею залізничних під’їзних колій ВАТ “Пролетарська залізниця” (до 01.06.2004року –ВАТ “Пролетарська ВТУ”), яка примикає до станції Чумаково Донецької залізниці. Тому згідно із статтю 12 Закону України “Про захист економічної конкуренції” фактична відсутність конкурентів у будь-якого суб’єкта господарювання є достатньою умовою для визнання цього суб’єкта господарювання таким, що займає монопольне становище на певному товарному ринку.

·          Згідно з пунктом 71 Статуту залізниць України, подача і вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюється їх локомотивами. Маневрові роботи локомотивом залізниці провадяться лише у випадку, якщо підприємство не має свого локомотива й тільки за умов укладання відповідних договорів. У порядку, передбаченому Статутом залізниць України та правилами обслуговування залізничних під’їзних колій. Однак, у період з 2003року по січень 2005року ВАТ “Пролетарська залізниця” (до 01.06.2004року –ВАТ “Пролетарська ВТУ”) виконувало маневрові роботи, в межах своїх під’їзних колій власними локомотивами і не мало з Донецькою залізницею договорів щодо виконання останньою маневрових робіт на під’їзних коліях, що належали “ВАТ “Пролетарська залізниця”. Вказані обставини унеможливлювали виконання Донецькою залізницею у період з 2003року по січень 2005року маневрових робіт на під’їзних коліях, які належали позивачу.

·          Аналіз ринку містить перелік усіх суб’єктів господарювання, що фактично виконували маневрові роботи в територіальних межах досліджуваного ринку.

·          Твердження позивача стосовно не вивчення кола потенційних конкурентів, не відповідає дійсності, оскільки вони вказані в Аналізі ринку, досліджуваного Донецькою залізницею, яка являється одним з конкурентів позивача на досліджуваний ринок.

·          У позовній заяві позивач посилається на договір, укладений  Донецькою залізницею № 1/171 з ДВАТ “Шахтоуправління Донбас”, але при цьому не врахував, що періоди, за який проводився аналіз ринку (з 2003року по січень 2005року) та період дії даного договору різні, оскільки договір було укладено 11.03.2005року, тобто після припинення позивача господарської діяльності у зв’язку з визнанням його банкрутом та відкриттям ліквідаційної процедури.

·          Щодо цінових порушень законодавства про захист економічної конкуренції позивачем, останнім збільшено рівень рентабельності послуг до 124,4%. При цьому, до 2005року позивач до розрахунків

·          вартості своїх послуг постійно включав планову рентабельність на рівні 25%. Цей факт позивач пояснив необхідністю виконання плану санації.

·          При розгляді справи, відкритою відповідачем,  АМК  встановлено завищення тарифів позивачем на маневрові роботи, що підтверджується копіями додаткової угоди до договору № 3/5 на період з 1 по 31 січня 2005року, затвердженою керуючим санацією ВАТ “Пролетарська залізниця” та листа останнього від 24.12.2004року “ 2138 щодо встановлення тарифів на послуги подачі-забирання вагонів та маневрові роботи, яким позивач вимагає від ДВАТ “Шахтоуправління Донбас” прийняття тарифів на маневрові роботи у завищеному розмірі, який складає 306,28 грн. без ПДВ.

4

·          Щодо неможливості сплатити нарахований штраф вважає, що відкриття процедури ліквідації певного підприємства ще не свідчить про те, що це підприємство буде фактично ліквідовано, оскільки у процесі ліквідації кредитор і банкрут можуть укласти мирову угоду.

·          Факт неправомірного припинення транспортного обслуговування позивачем ДВАТ “Шахтоуправління Донбас” у період з 01. по 31 січня 2005року підтверджено першою та апеляційною інстанціями (справа № 19/437А).

·          У період з 01.по 31 січні 2005року ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” не подавало зв’язок на виконання маневрових робіт, бо не мало у цьому потреб, а тому дії позивача із підвищення тарифів на маневрові роботи не призвели до ущемлення інтересів споживача і не можуть кваліфікуватись як зловживання монопольним становищем. А  у разі поновлення транспортного обслуговування, позивач мав підвищити тариф, що призвело би до ущемлення інтересів ДВАТ “Шахтоуправління Донбас” у період з 01. по 31 січня 2005року. Саме підвищення тарифів позивачем  на маневрові роботи і призвело до припинення заявок від ДВАТ “Шахтоуправління Донбас” у період з 01. по 31 січня 2005року.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору – Державне відкрите акціонерне товариство “Шахтоуправління “Донбас” м.Донецьк (далі – ШУ), інтереси якої представляла Лактіонова О. Г.  за довіреністю від 06.02.2006р. (сп.182 IIтом) пояснила суду, що ВАТ “Пролетарське вантажне-транспортне управління” (далі- ПВТУ) в особі голови правління – керуючого санацією Погуляєва Е.М. і підприємство ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” в особі голови правління – директора уклали договір № 3/5 від 10 березня 2004року, за яким ПВТУ зобов’язалось за заявками ШУ і за попередню оплату проводити своїми локомотивами по своїм залізничним коліям, перевозу вагонів на (із) станцію Чумаковою які Донецька залізнична дорога здає в адрес ШУ з наступною подачею і забиранням їх на (із) фронти (тов) навантаження-вивантаження.

Щодо виконання ухвали суду третя особа надала документи та відзив на позов (ст. 95-119 I-го тому), з яких свідчить, що позивач заявляє вимоги до ШУ щодо підвищення вартості перевезення одного вагона з вантажем в декілька разів, що не передбачено укладеним договором № 3/5 від 10 березня 2004року і який ставить ШУ в залежне він ПВТУ становище.

В процесі підготовки справи до судового розгляду, суд не обмежувався наданими сторонами документами, а прийняв рішення про витребування у сторін необхідних документів для всебічного та об’єктивного розгляду спору і вирішення справи, а саме:

-          у позивача витребувані: договір № 3/5 від 10.03.2004року про транспортне обслуговування ВАТ “Пролетарське завантажувально-транспортне управління” ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас”, пропозицію щодо пролонгації договору на 2005рік щодо цін та тарифів, схема розташування під’їзних шляхів до ДВАТ “Шахтоуправління Донбас” та інших фронтів, Статут;

-           у відповідача витребувані: копії документів, які би стали обґрунтуванням для винесеного спірного Рішення, зокрема факт належності позивача до монополіста на ринку виконання маневрових робіт та завищення ним цін та тарифів на надання послуг;

-          у ДВАТ “Шахтоуправління Донбас” витребувані: схема розташування під’їзних шляхів, які належать безпосередньо йому, договір укладений з позивачем на виконання маневрових робіт, пропозиція позивача (заявки тощо) щодо пропонованої ціни та тарифів на надання позивачем послуг, вирішення питання цін та тарифів згідно діючого законодавства та в письмовій формі викласти свою думку на предмет спору.

Документи сторонами надані і надані по них пояснення.

Після проведення аналізу всіх наданих сторонами та зібраними судом документів, обговорення обставин, заслухавши представників сторін та думку третьої особи, суд дійшов наступного висновку:

Антимонопольним комітетом України в особі Адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення (далі – АМК) за результатами заяви Державного відкритого акціонерного товариства “Шахтоуправління “Донбас” від 03.02.2004року № 15-379 про необґрунтоване підвищення з боку Відкритого акціонерного товариства “Пролетарське вантажно-транспортне управління” (далі –ПВТУ) вартості послуг подачі-забирання вагонів в межах залізничних під’їзних колій з 0,125грн. (без ПДВ) за 1 т/км у січні 2003року до 0,25 грн. (без ПДВ) за 1 т/км у січні 2004року, підвищення вартості маневрових робіт з 104,27грн. до 122,88грн. за 1 локомотиво-годину, підвищення вартості послуг утримання вагонів з 509,90грн. до 983,25грн. за місяць та необґрунтоване припинення з 01.02.2004року транспортного обслуговування відкрито справу № 01-26-10/1-2004 у зв’язку з наявністю в діях ВАТ “Пролетарське ВТУ” ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом два статті 50 та пункту два частини другої статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом застосування різних цін до рівнозначних угод з суб’єктами господарювання без об’єктивно виправданих на те причин.

АМК виніс рішення від 23 грудня 2005року № 84, яким постановив:

1)          Визнати, що група пов’язаних між собою відносинами контролю суб’єктів господарювання у складі Відкритого акціонерного товариства “Пролетарська залізниця” (до 01.06.2004року - ВАТ “Пролетарське вантажно-транспортне управління”) та Товариства з обмеженою відповідальністю Вантажно-транспортне управління “Пролетарське” з 2003року по січень 2005року займала монопольне становище на ринку маневрових робіт на окремі замовлення в межах території міст Донецька та Макіївки, що обслуговується дільницею залізничних під’їзних колій ВАТ “Пролетарська залізниця” (до 01.06.2004року – ВАТ “Пролетарське ВТУ”), яка примикає до станції Чумаково Донецької залізниці;

5

2)                Визнати, що Відкрите акціонерне товариство “Пролетарська залізниця”, включивши до розрахунків вартості маневрових робіт на окремі замовлення, що підлягає застосуванню з 01.01.2005року, завищений рівень рентабельності, що призвело до встановлення необґрунтовано завищеного тарифу, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до частини 5 статті 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за вчинення даного порушення постановив накласти на Відкрите акціонерне товариство “Пролетарська залізниця” штраф у розмірі 15000 (п’ятнадцять тисяч)гривень;

3)          Закрити провадження у справі № 01-26-04/2005 в частині підвищення ВАТ “Пролетарське ВТУ” плати за користування вагонними вагами, у зв’язку з не доведенням вчинення порушення за відсутністю у відповідача монопольного (домінуючого)становища на даному ринку.

У відповідності з нормами статей 124,129 Конституції України., якими закріплено такі основні засади судочинства як поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі: рівність усіх учасників судового процесу перед законом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості, господарський суд керується і статтею111-19 ГПК України, за якою однією з підстав для скасування винесених рішень судом є їх невідповідність Конституції України.

Конституція України, як головне джерело національної правової системи, є також базою поточного законодавства. Зокрема, власність гарантує не лише права власників, а й зобов’язує, покладає на них певні обов’язки. Про це йдеться у статтях 13 і 41 Конституції України, відповідно до яких використання власності не може завдавати шкоди людині, правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Отже, для реалізації закріпленого в Конституції України права власності потрібні галузеві закони, які встановлюють конкретні норми використання власником належного йому майна з урахуванням інтересів усіх суб’єктів правовідносин.

Саме таку спрямованість мають відповідні положення Закону України “Про обмеження монополізму та недопущення недобросовісної конкуренції у підприємницькій діяльності” та прийняті на його основі інші акти законодавства, що регулюють питання економічної конкуренції.

Відповідно до ст.12 Закону України “Про захист економічної конкуренції” суб’єкт господарювання займає монопольне (домінуюче)становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб’єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар’єрів для доступу на ринок інших суб’єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Монопольним (домінуючим) також може бути визнане становище суб’єкта господарювання, якщо його частка на ринку товару становить 35 або менше відсотків, але він не зазнає  значної конкуренції, зокрема внаслідок порівняно невеликого розміру часток ринку, які належать конкурентам.

Позивачем оскаржується рішення АМК, по-перше, в частині займання ним саме монопольного становища в період з 2003року по січень 2005року на ринку маневрових робіт на окремі замовлення в межах території міст Донецька та Макіївки, що обслуговується дільницею залізничних під’їзних колій ВАТ “Пролетарська залізниця” (до 01.06.2004р. – ВАТ “Пролетарська ВТУ”), яка примикає до станції Чумаково Донецької залізниці, вважаючи, що ВАТ “Пролетарська залізниця” не є природним монополістом та не входить до переліку природних монополістів і розумінні ст.5 Закону України “Про природні монополії”.

Вирішуючи питання щодо визнання АМК монополістом (домінантом) Відкритого акціонерного товариства “Пролетарська залізниця” на ринку маневрових робіт на окремі замовлення в межах території, яка примикає до станції Чумаково Донецької залізниці, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 1 Закону України "Про обмеження монополізму та недопущення недобросовісної   конкуренції у підприємницькій діяльності" (2132-12) монопольним  визнається становище  суб'єкта господарювання,  частка якого на ринку певного товару перевищує 35 відсотків.

Так, за пунктом першим статті 12 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, суб’єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на рину товару, якщо:

- на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

- не зазначає значної конкуренції внаслідок обмеженості і можливостей доступу інших суб’єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар’єрів для доступу на ринок інших суб’єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

З матеріалів справи вбачається, що в межах території міст Донецька та Макіївки, Відкритим акціонерним товариством “Пролетарська залізниця” (до 01.06.2004р.– ВАТ “Пролетарське ВТУ), обслуговується дільниця залізничних під’їзних колій яка примикає до станції Чумаково Донецької залізниці з 2003року по січень 2005року.

Позивач не може надати суду договір, за яким він, за його словами, отримав у лізинг залізничні станції примикання. Але суд, враховуючи попередні рішення господарських судів (№ 19/27а, 17/180, 19/437а), які набрали законної чинності та акт приймання-передачі позивачем об’єктів лізингу від Товариства з обмеженою відповідальністю “ВТУ-Пролетарське”, встановив факт, що Відкрите акціонерне товариство “Пролетарська залізниця” являється орендарем залізничних колій, які примикають до станції Чумаково Донецької залізниці.

6

Верхні споруди залізничної колії, розташовані на території двору шахти “Глибока”, яка являється структурним підрозділом ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” і з 03.12.2001року знаходиться у лізингу позивача - Відкритого акціонерного товариства “Пролетарська залізниця” за договором лізингу, лізингодавцем якого є ТОВ “ВТУ “Пролетарське”.

Позивач – ВАТ “Пролетарська залізниця” являється з 01.06.2004року правонаступником прав і обов”язків ВАТ “Пролетарське ВТУ”.

З огляду на Статут  Відкритого акціонерного товариства “Пролетарська залізниця”, зареєстрованого виконкомом Донецької міської ради народних депутатів Розпорядженням № 228 від 12 лютого 1996року (з подальшими змінами та доповненнями) - Відкрите акціонерне товариство “Пролетарська залізниця” – це статутне територіально-галузеве підприємство залізничного транспорту загального користування, яке входить до єдиної залізничної мережі України і застосоване відповідно до законодавства України та наказу Донецького регіонального відділення фонду державного майна України від 28 грудня 1995року № 7764 шляхом перетворення державного підприємства у відкрите акціонерне товариство відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.12. 1993р. № 868 “Про затвердження порядку перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства” з подальшим перейменуванням.

Таким чином, Відкрите акціонерне товариство “Пролетарська залізниця” є галузевим підприємством залізничного транспорту яке входить до єдиної залізничної мережі України.

Після огляду Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю “Вантажно-транспортне управління “Пролетарське”, яке передало у лізинг колію Відкритому акціонерному товариству “Пролетарська залізниця” за актом передачі від 03.12.2001року (ст.92 справи I тому), судом встановлено, що установчий фонд лізингодавця створений шляхом вкладання фізичними особами належних їм акцій лізингоодержувача – ВАТ “Пролетарська залізниця”, яка до 01.06.2004року була ВАТ “Пролетарське вантажно-транспортне управління” і тому суд робить висновок, що у відповідності із статтею 1 Закону України “про захист економічної конкуренції”  ці два господарюючих суб’єкти  пов’язані між собою відносинами контролю.

ВАТ “Пролетарське ВТУ (з 01.06.2004р.– Відкрите акціонерне товариство “Пролетарська залізниця”) з Державним Відкритим акціонерним товариством “Шахтоуправління “Донбас” укладений договір №3/5 від 10.03.2004року на транспортне обслуговування “ШУ”, зокрема і  надання  послуг  з маневрових робіт на окремі замовлення в межах території міст Донецьк та Макіївки, що обслуговуються дільницею залізничних під’їзних колій  ВАТ “Пролетарська залізниця”.

Маневрові роботи, що виконуються на окремі замовлення власника під’їзної колії або вантажовласника, порту, включає переставляння вагонів із одного фронту навантажувально-вивантажувальних робіт на інший, переставляння вагонів на ваги і для дозування, прибирання їх після перевантажування та дозування.

Маневрові роботи входять до послуг, які надаються Відкритим акціонерним товариством “Пролетарська залізниця” Державному відкритому акціонерному товариству “Шахтоуправління “Донбас” за обумовленим договором № 3/5 від 10. 03.2004року, який за справою Господарського суду Донецької області № 17/6пд від 03.02.2005року набирає законної чинності з моменту підписання його сторонами, тобто з 10.03.2004року та діє до 31.12.2005року і вважається таким, що пролонгований на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Таким чином, договір між Відкритим акціонерним товариством “Пролетарська залізниця” та Державним відкритим акціонерним товариством “Шахтоуправління “Донбас” № 3/5 від 10. 03.2004року на транспортне обслуговування “ШУ”, зокрема на надання  послуг  з маневрових робіт на окремі замовлення в межах території міст Донецьк та Макіївки, що обслуговуються дільницею залізничних під’їзних колій  ВАТ “Пролетарська залізниця” діє до наступного часу.

Шахта “Глибока”, яка входить до складу ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас”, здійснює відвантаження вугільної продукції залізничним транспортом. До цієї шахти примикає лише одна залізнична колія, яка зв’язує її з залізничними коліями загального користування через станцію Чумаково Донецької залізниці. Отже, здійснення шахтою “Глибока” своєї діяльності, пов’язаною з видобуванням вугілля і його транспортуванням, технологічно пов’язано із залізничним транспортом через під’їзні колії, що примикають до Станції Чумаково Донецької залізниці, які в свою чергу, належать за договором лізингу позивачу - Відкритому акціонерному товариству “Пролетарська залізниця”.

Заперечення позивача стосовно підстав, якими є відсутність замовлень від ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” на маневрові роботи в період з 01. по 31.січня 2005року для підвищення тарифів на маневрові роботи, не приймаються судом до уваги, заважаючи, що замовлення на конкретні маневрові роботи можуть бути тільки після подачі вагонів для переставлення вагонів із одного фронту навантажувально-вивантажувальних робіт на інший або саме перед забиранням вагонів (для дозування, прибирання їх після переважування та дозування. Без цих робіт у замовника не має потреби замовляти послуги на маневрові роботи, так як маневрові роботи являються післядією подачі вагонів.

Оскільки у ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” (шахти “Глибока”) відсутні можливості самостійно виконувати маневрові роботи,  так як колії належать позивачу, останній пропонує ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” підписувати таки умови договору № 3/5 від 10.03.2004року, стосовно, зокрема, тарифів на маневрові роботи, які ущемляють інтереси замовника за договором надання послуг.

7

Відповідно до статі 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998року № 457, маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюється їх локомотивами. Тобто вступу на ринок маневрових робіт на окремі замовлення ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” (шахти “Глибока”) повинен був розірвати договір на транспортне обслуговування № 3/5 від 10.03.2004року, одержати погодження з власником колії на можливість виконати іншим суб’єктом господарювання маневрові роботи на його коліях. Оскільки власник колії передав у лізинг колію “ВАТ “Пролетарська залізниця на невизначений строк у виключне користування, то можливість укласти договір на транспортне обслуговування з іншим суб’єктом господарювання до припинення діяльності ВАТ “Пролетарська залізниця у ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” не існувало.

Посилання позивача, ВАТ “Пролетарська залізниця” на можливість здійснювати маневрові роботи ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” своїми силами не приймаються до уваги, оскільки, по-перше, між сторонами укладений договір, за яким ці роботи повинні виконуватись саме позивачем і по-друге, для виконання маневрових робіт своїми локомотивами ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” повинно отримати знов таки дозвіл на пропуск локомотиву через колії позивача ВАТ “Пролетарська залізниця”.

Положенням про державне регулювання цін (тарифів)на продукцію виробничо-технічного призначення, товари народного споживання, роботи і послуги монопольних утворень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1995року № 135, визначено порядок державного регулювання цін (тарифів) на продукцію виробничо-технічного призначення, товари народного споживання, роботи і послуги суб’єктів природних монополій та суб’єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції, встановлюючи такі ціни чи інші умови придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити  за умови існування значної конкуренції на ринку, або застосовуючи різні ціни чи різні умови до рівнозначних угод із суб’єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об’єктивно виправданих на те причин.

Судом встановлено, що на ринку маневрових робіт, які виконувалися позивачем в період з 1по 31 січня.2005р. за схематичною карткою залізничних колій крім ВАТ “Пролетарська залізниця” ні потенціальних ні реальних конкурентів, які б мали можливість вступити на ринок, у групи пов’язаних між собою відносинами контролю суб’єктів господарювання у ВАТ “Пролетарська залізниця” та ТОВ “ВТУ “Пролетарське” не існувало.

Надання послуг ВАТ “Пролетарська залізниця” по транспортному обслуговуванню ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” за договором № 3/5 від 10.03.2004року обумовило утворення між цими суб’єктами господарювання технологічного зв’язку при виконання саме маневрових робіт. Тобто, завдяки наявності такого технологічного зв’язку ВАТ “Пролетарська залізниця” згідно схематичній картки залізничних колій отримало конкурентну перевагу на ринку маневрових робіт, а саме:

-   використання виключно залізничного транспорту для транспортування вугілля;

- наявністю лише однієї залізничної колії, що поєднує вугледобувну шахту “Глибоку” із мережею залізничного транспорту загального користування;

-   суміжність ринків маневрових робіт та послуг подачі-забирання вагонів, в тому числі і маневрових робіт;

-   обслуговування на цьому ринку маневрових робіт колії ВАТ “Пролетарська залізниця”.

Свідченням непереборності бар’єрів вступу на ринок, є укладання договору № 1/171 від 11.03.2005року (ст.13-13 справи II тому), який укладений між Донецькою залізницею та ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” після припинення своєї господарської діяльності ВАТ “Пролетарська залізниця”.

Твердження позивача стосовно того факту, що монопольне становище на ринку маневрових робіт в межах міст Донецька та Макіївки, що примикає до станції Чумаково займала Донецька залізниця, а не він, позивачем не доведено, як не доведено і той факт, що Донецька залізниця виконувала будь-коли і будь-які маневрові роботи в межах під’їзних колії ВАТ “Пролетарська залізниця”.

З всього викладеного, а також за абзацом другим частини першої статі 12 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, суд дійшов висновку, що Відкрите акціонерне товариство “Пролетарська залізниця” з 2003року по січень включно 2005року займало монопольне становище на ринку маневрових робіт на окремі замовлення в межах під’їзних колій, яка примикає до станції Чумаково Донецької залізниці, так як на цьому ринку у нього не було жодного конкурента.

Що стосується вимог позивача стосовно визнання недійсним рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в частині пункту 2 стосовно визнання, що ВАТ “Пролетарська залізниця, включивши до розрахунків вартості маневрових робіт на окремі замовлення, що підлягає застосуванню з 01 по 31. січня 2005року завищений рівень рентабельності, що призвело до встановлення необґрунтовано завищеного тарифу, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом.2 ст.50 та визначене пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України “про захист економічної конкуренції” у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку та накладання штрафу за вчинення даного порушення у сумі 15000грн., суд дійшов наступного:

Антимонопольним комітетом України Наказом від 13 лютого 2002року № 9 з метою здійснення повного й об’єктивного контролю за дотриманням суб’єктами господарювання законодавства про захист економічної конкуренції у відповідності до Законів України “Про Антимонопольний комітет України та “Про захист економічної конкуренції” затверджені Методичні рекомендації щодо визначення монопольного ціноутворення.

8

Методичні рекомендації визначають особливості проведення досліджень щодо виявлення ознак доказів встановлення суб’єктом господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку таких цін, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції або ущемлення інтересів інших суб’єктів господарювання чи споживачів, а також застосування різних цін без об’єктивно виправданих причин, що призвело або може призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції або ущемлення інтересів інших суб’єктів господарювання чи споживачів, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, в тому числі виявлення та припинення порушень законодавства про захист економічної у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем, передбачених пунктами 1 та 2 другої статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.

Ці рекомендації застосовуються виключно до відносин, в яких беруть участь суб’єкти господарювання, що одноособово чи разом з іншими суб’єктами господарювання займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

За Методичними рекомендаціями щодо визначення монопольного ціноутворення, монопольно висока ціна, (якою є  встановленою суб’єктом господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку як постачальник, продавець товару, надавач послуг, виконавець робіт, понад рівень ціни, що існувала би за умови значної конкуренції на ринку і рівень якої призвів або може призвести до ущемлення інтересів інших суб’єктів господарювання чи споживачів продавця), -  може, зокрема, мати місце у разі:

-   підвищення рівня ціни, не обґрунтованого кон’єктурою ринку чи необхідними витратами, яке призвело або могло призвести до одержання додаткових прибутків або компенсації необґрунтованих витрат;

-    прихованого підвищення рівня ціни у вигляді незмінності номінального її рівня при зниженні якості товару, зміні його комплектації, погіршення сервісного обслуговування, технічних характеристик виробів тощо, що призвело або може призвести до одержання додаткових прибутків або компенсації необґрунтованих витрат.

За цими же Методичними рекомендаціями, за ціну порівняння можна брати середню ціну товару (робіт, послуг), що склалася в галузі або регіоні.

Ознакою монопольного ціноутворення є суттєве відхилення ціни, що досліджується, від ціни порівняння за період, як правило, 1рік.

Суттєве відхилення має місце в разі, якщо різниця між ціною, що досліджується , і ціною порівняння становить тридцять чи більше відсотків.

У відповідності з названими Методичними рекомендаціями щодо визначення монопольного ціноутворення, тарифи, які запропоновано позивачем – ВАТ “Пролетарська залізниця” замовнику - ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” за договором надання послуг  в 2005році збільшило рівень рентабельності послуг на маневрові роботи до 124%, яка майже у 20 разів перевищувала середню рентабельність на дані роботи в регіоні, які проводяться іншими господарюючими суб’єктами, зокрема, Донецькою залізницею. Цей факт не спростовано ВАТ “Пролетарська залізниця”.

Посилання позивача на той факт, що він вільний, як суб’єкт господарювання, змінювати тарифи на маневрові роботи, так як у вільних тарифах собівартість виробництва і прибуток не обмежений рівнем рентабельності і, починаючи з 01.01.2005року після введення Господарським судом Донецької області процедури санації відносно ВАТ “Пролетарська залізниця”, рівень рентабельності ним встановлений за Планом санації, не приймається до уваги судом, так як підвищення тарифів в односторонньому порядку без урегулювання з замовником є порушенням інтересів іншої сторони за договором, а також порушенням умов господарського договору взагалі.

Підвищення тарифу на маневрові роботи в період з 01січня по 31січня.2005року в односторонньому порядку привело до зупинення роботи шахти “Глибока” і необхідності звернутися  ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” до Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з заявою про необґрунтоване підвищення з боку ВАТ “Пролетарська залізниця” вартості послуг на маневрові роботи.

Суд також приймає до уваги, що споживачі маневрових робіт, яким являється і ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас”, не  мали можливість в період з 2003року по січень 2005року використовувати інші під’їзні колії, ніж ті, що примикають до станції Чумаково Донецької залізниці, яку за договором лізингу використовував позивач - ВАТ “Пролетарська залізниця” саме через їх відсутність та той факт, що ДВАТ “Шахтоуправління “Донбас” і інші контрагенти не могли отримувати маневрові роботи поза межами території, яка обслуговується під’їзними коліями позивачем.

Господарський суд, враховуючи наведене, дійшов висновку, що позивачем дійсно в 1-ому півріччі 2005року (січень 2005року), збільшено рентабельність на послуги маневрових робіт, включаючи до вартості своїх послуг постійно планову рентабельність на рівні 25%, що являється порушенням пункту 2 статті 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, за що у відповідності до частини п’ятою статі 52 цього ж Закону правомірно покладений штраф в розмірі 15000грн.

Судом не приймається до уваги той факт, що позивач - ВАТ “Пролетарська залізниця” визнаний банкрутом у відповідності з Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, так як штраф, покладений на банкрута Антимонопольним комітетом, не являється по суті штрафом за господарським договором і тому повинен бути сплачений за загальними правилами.

9

У разі недоведеності своїх вимог, судові витрати покладаються на позивача у відповідності з статтею 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі Законів України “Про Антимонопольний комітет України”, “Про захист економічної конкуренції”, Методичні рекомендації щодо визначення монопольного ціноутворення та, керуючись статтями 81-1,49,82-84,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В и р і ш и в:

Відмовити у позові Відкритого акціонерного товариства “Пролетарська залізниця” м. Донецьк  до відповідача      Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Донецьк про скасування рішення № 84 від 23 грудня 2005року Адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по справі № 01-26-04/2005. в частині пунктів 1 та 2 за недоведеністю вимог.

Суддя                                                                         Гринько С.Ю.

Рішення господарського суду Донецької області може бути оскаржено у термін 10днів після оголошення повного тексту рішення через місцевий господарський суд до Донецького апеляційного суду Донецької області.

Повний текст рішення оголошено 12 лютого 2007року.

Надруковано 4 примірника:

до справи,

Позивачу –

Відповідачу –

Ш/У “Донбас” –