ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"21" лютого 2007 р.-                                                              Справа №  11/27

За позовом          КП «Сарникомуненергія»м.Сарни

до відповідача    ТзОВ «Теплоенергосервіс-ТЕС» м.Сарни

про стягнення       329 993 грн. 46 коп. збитків,

Суддя Грязнов В.В.

Представники сторін:

від позивача-               Камєнєва Г.В., юрисконсульт (довір.б/н від 18.01.2007р);

Матвієнко Л.П., представник (довір.№58 від 06.02.2007р);

від відповідача-     Бацуца В.М., представник (довір.б/н від 01.02.2007р).

Представники сторін не заявили клопотаннь про технічну фіксацію судового процесу. Суддею роз’яснено сторонам статті 20, 22, 91, 107 ГПК України. Відводу судді не заявлено.

Суть спору: Позивач-КП «Сарникомуненергія»звернувся до суду з заявою про стягнення з відповідача-ТзОВ «Теплоенергосервіс-ТЕС»329 993 грн. 46 коп. збитків та неодержаних доходів.

Відповідач позовних вимог не визнав з підстав, зазначених у відзив на позов від 21.02.2007р.(арк.справи 102-103).

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради 25 травня 2005р. №335 затверджено Статут Комунального підприємства «Сарникомуненергія», який зареєстровано Сарненською райдержадміністрацією 16 серпня 2005р. за №0000294. Основним напрямком діяльності КП «Сарникомуненергія»є виробництво, транспортування та розподіл теплової енергії на опалення і гаряче водопостачання та паропостачання об’єктів житлово-комунального, соціально-технічного та іншого призначення.(арк.справи 19-20).

Рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради №668 від 21 вересня 2005р. затверджено тари-фи на послуги теплопостачання, що надаються в опалювальний період.(арк.справи 9).

Згідно рішення Сарненської міської ради від 22 липня 2005р. №1225, остання зобов’язала Комунальне під-приємство «Сарникомуненергія»укласти з ТзОВ «Теплоенергосервіс-ТЕС»(м.Сарни) договір оренди цілісного майнового комплексу.

«Сарникомуненергія»-орендодавець та ТзОВ «Теплоенергосервіс-ТЕС»-орендар уклали 17 жовтня 2005 року договір оренди цілісного майнового комплексу №07/09/05-02 та Додатки до нього (надалі в тексті –Договір). Згідно пп.1, 3.1-3.4, 5.2-5.10 Договору, орендодавець зобов’язується передати, а орендар –прийняти в строкове платне користування цілісний майновий комплекс –господарський об’єкт з завершеним циклом виробництва ро-біт та послуг, який знаходиться у м.Сарни, вул.Кулікова,7 та інші матеріальні цінності згідно Додатку №1. Об’єкт оренди обліковуватиметься на балансі орендаря; прийняття та повернення об’єкту оренди оформлюється Актом прийому-передачі (пп.2.1-2.5 Договору). Орендна плата складає 12 000 грн. на рік.(п.3.1 Договору). Амортизаційні відрахування на цілісний майновий комплекс залишаються в розпорядженні орендаря та використовуються для відновлення основних фондів.(п.4.1 Договору). Орендар зобов’язаний забезпечити безперебійне надання послуг теп-лопостачання, проводити поточний ремонт.(п.5.1.6 Договору). Орендодавець зобов’язаний відшкодувати витрати Орендаря на невід’ємні покращення, заміну пристроїв тощо.(пп.6.1.1-6.1.6 Договору). Договір набуває сили з мо-менту підписання і діє 360 календарних днів.(п.10.2 Договору). Договір підписали та  скріпили  відбитками печаток директори КП «Сарникомуненергія»та ТзОВ «Теплоенергосервіс-ТЕС»; Договір погоджено міським головою, про що свідчить підпис та відбиток печатки.(арк.справи 10-16).

Вбачається, що у виконання Договору орендодавець передав орендарю в користуваня цілісний майновий комплекс, який знаходиться у м.Сарни, вул.Кулікова,7 і належить до комунального майна.

У відповідь на запит орендаря про суми фактичних витрат по статях затрат на виробництво теплової енер-гії та загальногосподарських витрат за серпень-вересень та 15 днів жовтня 2005р. –орендодавець-позивач запро-понував відшкодувати йому за вказаний період наступні витрати: матеріальні затрати – 51 825 грн. 38 коп.; аморти-зація – 59 225 грн. 00 коп.; витрати на оплату праці – 59 308 грн. 00 коп.; відрахування на соц.заходи– 20 955 грн. 19 коп.; адміністративні витрати – 70 586 грн. 00 коп.; рентабельність 5% – 13 094 грн. 98 коп.; ПДВ 20% - 54 998 грн. 91 коп., а всього –329 993 грн. 46 коп.(арк.справи 17-18).

Судове засідання відкладалось двічи через неподання позивачем доказів, які підтверджують підставність позовних вимог та їх розмір.(арк.справи 36, 39).

Позивач 20.02.2007р. через канцелярію суду надав обгрунтований розрахунок позовних вимог та копії до-кументів: наряди завдання за травень-жовтень 2005р.; рахунки за електроенергію за серпень-вересень 2005 року; рахунки за водопостачання за серпень-вересень 2005р. та інше, які долучені до матеріалів справи.(арк.справи 42-101).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є дого-вори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.(ст.526 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічно врегульовано питання оренди комунального майна статтею 2 Закону України “Про оренду державного і комунального майна”.

Вирішуючи даний спір, господарський суд приймає до уваги такі обставини: комунальне підприємство-наймодавець та товариство-наймач уклали Договір оренди цілісного майнового комплексу, при цьому узгодили: розмір орендної плати, строк її внесення; право орендаря розпоряджатись амортизаційними відрахуваннями для відновлення основних фондів; підстави для відшкодування наймачу витрат на заміну пристроїв та строк дії Дого-вору –до 10 жовтня 2006р. Договір не визнано недійсним ні вцілому, ні частково, на момент вирішення спору –Договір нечинний.

Однак, Договором не узгоджувались підстави, порядок і розміри відшкодування відповідачем витрат, які поніс позивач у період з 05 серпня 2005р. по 17 жовтня 2005р. –тобто до моменту укладення Договору. При цьо-му, надана позивачем пропозиція сплатити 329 993 грн. 46 коп. залишена відповідачем без задоволення.

Обгрунтовуючи вимогу, позивач зазначає, що у період 05 серпня 2005р. по 17 жовтня 2005р. ним понесе-но витрати літнього періоду в сумі 329 993 грн. 46 коп., що включає вартість ремонтних робіт з підготовки до опа-лювального сезону. Позивач вважає, що вказана сума підтверджується розрахунковою калькуляцією на виробниц-тво теплової енергії і відповідно до «Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води»відображена в тарифі на пос-луги теплопостачання, затвердженому Рішенням Сарненської міської ради №668 від 21 вересня 2005р. Позивач очі-кував, що в період опалювального сезону з 15 жовтня 2005р. по 31 грудня 2005р. понесені ним витрати по підго-товці до опалювального сезону мали б відшкодуватися в процесі здійснення оплати споживачами за використану теплову енергію, однак цьому першкодило укладення Договору з відповідачем 17 жовтня 2005р.

Позивач вважає, що під час оренди цілісного майнового комплексу відповідач користувався тарифами, розробленими на підставі економічно-обгрунтованих запланованих витрат КП «Сарникомуненергія». Оскільки, пи-тання щодо відшкодування витрат по підготовці до опалювального сезону не врегульовані умовами Договору оренди, а відповідно до п.11.7 Договору –взаємовідносини сторін, не вругульовані даним договором, регулюються чинним законодавством України»- покликаючись на ст.22 ЦК України та п.1 ст.20 Закону України «Про тепло-постачання», якою передбачено, що «тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх еконо-мічно обгрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії»- позивач заявляє, що витрати на підготовку до опалювального сезону належить відшкодувати за рахунок відповідача.

Проте, з такою позицією погодитись неможливо з наступних мотивів.

Збитками, згідно чч.2, 3 ст.22 ЦК України, –є втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкод-женням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Упущеною вигодою є ті втрати, яких фактично зазнала особа внаслідок порушення цивільного права та інтересу, тобто ті доходи, які особа могла б отримати, якби винна сторона не порушила її прав.

При обчиленні розміру упущеної вигоди має значення достовірність (реальність) тих доходів, які потер-піла особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов’язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, –покладається на потерпілого.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказу-вання, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.(ст.34 ГПК України).

Однак, позивачем не надано доказів, що стверджують протиправність дій відповідача, а сума нарахованих збитків (упущеної вигоди), не підтверджена належними у такому випадку первинними документами бухгалтерсь-кого обліку, оскільки йдеться про формування статей витрат.

Так, подані позивачем копії нарядів-завданнь за травень-жовтень 2005р., містять лише назву та кількість арматури або пристрою, матеріалів, робіт, проте відсутні докази набуття позивачем використовуваних товарно-ма-теріальних цінностей – приходні накладні, де зазначено постачальника, дату поставки, вартість товару, використа-ного в період з 05.08.2005р. по 16.10.2005р.(арк.справи 50-87); рахунки за електроенергію та водопостачання за серпень-вересень 2005 року самі по собі не сверджують економічну обгрунтованість споживання позивачем елект-роенергії та води у обсягах, зазначених в рахунках.(арк.справи 88-93).

З огляду на неподання позивачем документів первинного обліку, які стверджують походження товарно-матеріальних цінностей, технологічну потребу та підставність виконанних робіт, витрачених матеріалів та ресур-сів –суд вважає, що суми витрат не стверджені належними доказами, а поданий 20.02.2007р. розрахунок позовних вимог (арк.справи 43-49) не є обгрунтованим.

Разом з тим, згідно ст.627 Цивільного кодексу України, - відповідно до статті 6 цього Кодексу –сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Ко-дексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.(ст 628 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами.

З позовної заяви вбачається, що укладаючи Договір позивач свідомо не вносив до нього умов про підста-ви, порядок і розмір відшкодування відповідачем витрат понесених до моменту укладення Договору.

При цьому, суд не вбачає, що з моменту прийняття Сарненською міською радою рішення від 22 липня 2005р. №1225 про зобов’язання КП «Сарникомуненергія»укласти Договір з ТзОВ «Теплоенергосервіс-ТЕС»–до 17 жовтня 2005р. існували перешкоди для внесення відповідних умов до проекту Договору або спонукання відпо-відача в судовому порядку до укладення Договору на власних умовах.

Вбачається, що обгрунтованість заявленої вимоги про завдання відповідачем збитків –не доведена, про-типравність дій (бездіяльності) останнього, рівно як і економічна доцільність та технологічна необхідність витрат та їх суми не стверджені належними доказами –чим порушено порядок доказування і подання доказів.

Позов не грунтується ні на законі, ні на договорі, в його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись стст. 33, 34, 43, 46-49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Суддя                                                                                   В.В.Грязнов

Рішення  підписане суддею  "23" березня 2007 р..