ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.07                                                                                        Справа №  20/576/07

Суддя   Гандюкова  Л.П.

м. Запоріжжя

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Український графіт”, м.Запоріжжя

до Державного підприємства “Завод вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів”, м.Запоріжжя

про стягнення суми 41023,77  грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача -       Слятина Д.О. (довіреність №021/35 від 01.01.2007р.);

Від відповідача-  –Шостак О.М. (довіреність №01/436 від 13.09.2007р.);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений  позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 41023,77 грн., з яких 20079,96 грн. –основний борг, 18070,20 грн. –пеня, 2315,21 грн. –інфляційні втрати, 558,40 грн. –3% річних.

Ухвалою господарського суду від 12.11.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/576/07, судове засідання  призначено на 06.12.2007р.

У судовому засіданні 06.12.2007р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить виправити описку у тексті позовної заяви, а саме у розрахунку 3% річних невірно вказаний строк заборгованності та  вважати, що правильним є строк з 16.11.2006р. по 30.10.2007р., загальна кількість днів прострочення для нарахування суми 3% річних   складає –349 днів.

У порядку ст. 22 ГПК України заява про уточнення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Таким чином, предметом розгляду справи є уточнені позовні вимоги, мотивовані обставинами, викладеними у позові, та обґрунтовані ст.ст.  526,549,550,611,625,901,903 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Відповідач надав відзив, в якому позовні вимоги у розмірі 20079,96 грн. основного боргу визнав у повному обсязі. Пояснив, що борг виник у зв’язку з реалізацією плану досудової санації підприємства, в якому позивач був учасником. Рішення не було прийнято із-за кадрових змін у Міністерстві. Просить розглянути цю ситуація як форс –мажорну і не стягувати пеню та штрафні санкції.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін,  суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2004 р. між Відкритим акціонерним товариством “Український графіт” (виконавець, позивач у справі) та Державним підприємством “Завод вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів” (замовник, відповідач у справі) був укладений  договір№804/49132/04, за умовами якого замовник доручив, а виконавець зобов'язався виконати  послуги, а саме: технічне обслуговування та поточний ремонт водообігу НОВ 2 ДЗ “Вуглекомпозит” (п.1.1).

Пунктом 2 договору передбачено, що строк виконання послуг –до 31.12.2005р. Підтвердженням виконання послуг є акт здачі-приймання виконаних робіт.(п.п.2.2.,2.4).

Відповідно до п.п.3.1, договору  загальна сума договору становить 1020000 грн., ПДВ становить 204000 грн.

У подальшому додатковою угодою строк дії договору продовжувався.

Як свідчать матеріали справи, позивачем  Державному підприємству “Завод вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів” було надано послуги за  договором №804/49132/04 у жовтні 2006р.  на загальну суму 20079,96 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 08.11.2006р.

Проте, відповідач зобов”язання за договором не виконав, сплату за надані послуги не здійснив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 20079,96 грн.

Відповідно до  ст.ст. 525, 526 ЦК України  зобов’язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідач не надав суду доказів виконання зобов’язання і перерахування позивачу заявленої суми основного боргу.

Таким чином, вимоги про стягнення суми 20079,96 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача втрати від інфляції за період з листопада 2006р. по вересень 2007р.  в сумі 2315,21 грн. та 3% річних в сумі 558,40  грн. за період з 16.11.2006р. по 30.10.2007р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов’язань, вимоги про стягнення суми 2315,21 грн. втрат від інфляції та суми 558,40 грн. –3% річних  є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 18070,20  грн. за період з 16.11.2006р. по 30.10.2007р. (349 днів прострочки).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що у випадку порушення сторків оплати, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,5 % вартості послуг за кожен день прострочки.

Відповідно до вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” № 543/96-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Факт порушення зобов’язання відповідачем суд вважає  доказаним,  однак вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково з урахуванням вимог вказаного закону, а також згідно з ч.6 ст.232 ГК України, якою встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання  мало бути виконано.

Враховуючи вказані приписи закону, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі  1683,42 грн. (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у цей період).

На підставі викладеного, позовні вимоги задовольняються частково.

Вказані у відзиві відповідача обставини не є форс -мажорними, тому суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов’язання (ст.625 ЦК України), у тому числі стягнення пені.

Згідно з ст. 49 ГПК України  судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства “Завод вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів” (69600, м.Запоріжжя , Північне шосе, 31-А, МСП-982, п/р 2507 в ЗФ ПУМБ м.Запоріжжя , МФО 313623, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Український графіт” (69600, м.Запоріжжя, Північне шосе, 20, п/р 1 в АБ “Металлург”, МФО 313582, ) суму 20079  грн. 96 коп. основного боргу, суму 2315 грн. 21 коп. втрат від інфляції, суму 558 грн. 40 коп. –3 % річних, суму 1683 грн. 42 коп. пені, суму 246 грн. 37 коп. витрат на державне мито, суму 70 грн. 87 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині  позовних вимог відмовити.

Суддя                                               Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення  підписано у повному обсязі 11 .03.2008 р.