ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2007 р.
№ 34/104

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши

касаційну скаргу
ТОВ “Гірничозбагачувальна фабрика “ІНДУСТРІЯ”

на  постанову
від 10.10.2006р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі
господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
ВАТ “Нікопольський завод феросплавів”

до
ТОВ “Гірничозбагачувальна фабрика “ІНДУСТРІЯ”
ДП “Придніпровська залізниця”
ТОВ “Байп Ко., ЛТД”

про
стягнення 1443, 74 грн.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:  Молодяк К.Ю. (дов. від 24.11.06 № 115-40/6),

відповідача-1: не з’явились,

відповідача-2: Шляєв І.В. (дов. від 01.01.07 № 74),

відповідача-3: не з’явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 06.07.06 господарського суду Дніпропетровської області  позов до ТОВ “Гірничо збагачувальна фабрика “Індустрія” задоволено, з товариства на користь позивача стягнуто 1443, 74 грн. шкоди, завданої ваговою недостачею антрациту, 102 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні позову до інших відповідачів відмовлено.

Постановою від 10.10.06 Дніпропетровського апеляційного господарського суду вказане вище рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ТОВ “Гірничозбагачувальна фабрика “ІНДУСТРІЯ” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, з огляду на порушення судом норм  матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення яким в позові відмовити.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспореного судового акту знаходить необхідним задовольнити касаційну скаргу частково.

Як було встановлено господарськими судами, які приймали рішення у даній справі, відповідно до умов договору від 06.06.2005р. № 126-Б/2005/1859 поставки товару, укладеного між ТОВ фірма “Байп Ко., ЛТД” (продавець) та ВАТ “Нікопольський завод феросплавів” (покупець), приймання продукції по кількості та якості здійснюється згідно з інструкціями П-6, П-7.( п.6.1, договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що товар поставляється на умовах СРТ станція “Нікополь –Придніпровський”.

Відповідно до залізничної накладної № 52213690 відправником вантажу було ТОВ ГОФ “Індустрія”, якому на виконання умов вказаного договору ТОВ фірма “Байп Ко., ЛТД” передано товар загальною вагою 69000 кг.

22.06.2005р. на адресу позивача у вагоні № 67174532 надійшло вугілля марки антрацит. В залізничній накладній № 52213690 вказано, що маса вугілля у вагоні № 67174532 становить 69000 кг.

Під час приймання вказаної партії вугілля по кількості було встановлено, що фактична вага отриманого вугілля у вагоні № 67174532 становить 64100 кг, тобто, виявлено недостачу 4900 кг, з урахуванням норми недостачі-1% вагова недостача склала 4210 кг на суму 1443, 74 грн.

Недостачу продукції документально підтверджено комерційним актом БК 061057/97 від 22.06.2005р., в якому, зокрема, зафіксовано, що завантаження на рівні нижче бортів на 40 см, сліди втрати вантажу відсутні.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення прийнято без врахування усіх фактичних обставин справи.

Так, судами не надано відповідної оцінки комерційному акту БК 061057/97 від 22.06.2005р.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом міністерства транспорту України від 28.05.02 № 334 комерційний акт повинен бути підписаний обов’язково: начальником станції призначення; начальником вантажного району; прийомоздавальником станції та одержувачем (у разі його присутності). Ці особи повинні бути присутні при переважуванні вагону, щоб підтвердити той чи інший факт, який відображений в акті.

При цьому у вказаному вище комерційному акті вказано, що при прийомці були присутні прийомоздавальник станції Нікополь –Святашова та представник вантажоодержувача Марченко.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази повноважень Марченко на прийняття участі від імені ЗАТ “Нікопольський завод феросплавів” у прийманні вантажу по кількості та підписання комерційного акту, що суперечить чинному законодавству та впливає на ступінь доказової сили комерційного акту.

Не дослідження вказаних обставин, які мають суттєве значення для вирішення спору призвело до прийняття помилкового рішення у справі.

З огляду на викладене прийняті у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 1115, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення від 06.07.06 господарського суду Дніпропетровської області та постанову від 10.10.06 Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 34/104 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий
Божок В.С.

Судді:

Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.