ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"29" жовтня 2007 р.                                                                             Справа № 10/509-07

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-ВР КОММЕРС», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіле-Модус», с. Небелиця

про стягнення 5 000,00 грн.

суддя                                                                                                              О.В.Тищенко

Представники:

від позивача: Міщенко М.В. (довіреність від 14.08.2007р.)

від відповідача: не з’явився

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-ВР КОММЕРС», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіле-Модус», с. Небелиця про стягнення 5 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.08.2007р. було порушено провадження в справі та призначено до розгляду на 01.10.2007р. о 11:40 год.

Відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 12.10.2007р.  було продовжено строк  вирішення спору по справі № 10/509-07  на один місяць до 13.11.2007р.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань, які виникли за Субліцензійним договором від 12.02.2007р. № 0014-07/СЛ,  щодо забезпечення  якості нафтопродуктів  у відповідності  з вимогами  нормативно-правових  документів, що діють на території України, в зв’язку з чим у позивач просить стячгнути з відповідача 5000,00 грн. штрафу.

Представник позивача  в судовому засіданні 29.10.2007р. позовні вимоги підтримав, оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Через загальний відділ господарскього суду Київської  області 01.10.2007р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розглду справи, в якому останній зобов’язався до 05.10.2007р. надати відзив на позовну заяву.

Клопотання відповідача  судом було задоволено та розгляд справи відкладено на 29.10.2007р. о 11-00 год.

Проте, відповідач в судове засідання 29.10.2007р. без поважних причин не з’явився, письмовий відзив не надав, хоча про час, дату, та місце слухання справи був повідомлений ухвалою господарського суду Київської області від 01.10.2007р. відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах  України, яка затверджена наказом Вищого господарського суду  України № 75 від 10.12.2002р., а саме рекомендованим листом з повідомленням.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані Господарським судом документи не надано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу  у відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи  доказами.

Розглянувши  матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між  Товариством з обмеженою відповідальністю «ТНК-ВР КОММЕРС»(ліцензіар) та  Товариством з обмеженою відповідальністю «Мобіле-Модус» (ліцензіат) було укладено Субліцензійний договір від 12.02.2007р. № 0014-07/СЛ (Договір).

Враховуючи те, що  ліцензіар володіє невиключним правом на використання знаку для товарів і послуг (далі –знак), яких  охороняється свідоцтвом  № 19697 від 15.05.2001р., яке видано Державним департаментом інтелектуальної власності  Міністерства освіти  і науки України  на основі субліцензійного договору  № 0012-06/СЛ від 18.11.2006р., а ліцензіат бажає придбати на умовах договору  ліцензію на використання знаку, сторони домовились про наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору ліцензіар надає за винагороду  на строк 5 років до 12.02.2012р. невиключну ліцензію на використання знаку в порядку, який передбачений  даним договором.

Згідно з п. 4.1 Договору винагорода за надане право становить 454,50 грн.  за одну АЗС на протязі  1-го календарного місяця.

У відповідності до  п. 2.2.1 Договору ліцензіар  має право в будь-який час здійснювати контроль виконання та дотримання ліцензіатом його зобов’язань, які передбачені договором, в тому числі, які закріплені  в додатках до даного договору.

Ліцензіар  згідно з п. 2.2.3 Договору має право  перевіряти відповідність якості послуг та кількості послуг вимогам договору та нормативно-правових актів України тв відповідність якості товарів по технічно-якісним показникам, які визначені у відповідних  нормативно-правових актах, які діють на території України.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору  ліцензіат зобов’язаний використовувати  надані права  у відповідності до  умов договору. Не використувувати  знак з порушенням  умов чи зобов’язань, які передбачені договором. Використання ліцензіатом знаку з порушенням умов  чи зобов’язань може привести до відповідальності, яка передбачена даним договором.

Згідно з п. 3.1.9 Договору ліцензіат зобов’язаний  забезпечити якість товару  у відповідності до вимог  нормативно-правових документів, які діють на території України. Виконувати вимоги ДСТа 2517-85 „Нафта та нафтопродукти. Методи відбіру  проб”. Забезпечити  достатній запас  кількості товару.

Також, відповідно до п. 3.1.20 Договору ліцензіат зобов’язаний забезпечити наявність  на АЗС  і реалізацію наступних товарів:  бензину А-80, А-92, А-95, дизельного палива, моторних масел, які оформлені з використанням знаку, в об’ємах, які зазначені в  додатку  № 2 до договору.

Порядок перевірки якості товару передбачена частиною 5 Договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору  для здійснення ліцензіатом  перевірки якості  товарів, сторонами створюється комісія з уповноважених представників сторін.

Для здійснення перевірки  якості  нафтопродуктів, що реалізуються на АЗС ліцензіата 31.05.2007р. представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-ВР КОММЕРС»за участю представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіле-Модус», керуючись п. 2.2.3 Договору  проведено відбір проб палива Л-0,2-62 та бензінів марок А-80, А-92, А-95, про що було складено Акт відбору проб нафтопродуктів № 045, який підписано повноважними представниками сторін.

В даному Акті зазначено, що  проби відібрані, опечатані (опломбовані) та напрвлені для проведення дослідів до акредитованої дослідної лабораторії.

02.02.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТНК-ВР КОММЕРС» (замовник) та  Товариством з обмеженою відповідальністю «Дослідний центр паливно-смазочних матеріалів»(виконавець) було укладено Договір  надання послуг № 00010-07/ПЦ, відповідно до умов якого  виконавець зобов’язується  предоставити  замовнику послуги  по проведенню лабораторних  досліджень відібраних проб нафтопродуктів на умовах, які передбачені даним договором  і додатками донього, які є невід’ємною частиною договору.

31.05.2007р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Дослідний центр паливно-смазочних матеріалів»були проведені дослідження  проб нафтопродуктів, які були відібрані  відповідно до Акту  відбору проб нафтопродуктів № 045 від 31.05.2007р.

Згідно висновків Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідний центр паливно-смазочних матеріалів», які викладені в паспортах якості  від 31.05.2007р. № 7334, № 7335, №7336 відібрані проби  бензину марок А-80, А-92, А-95 не відповідають вимогам ДОСТУ 4063-2001.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином не виконав  свої зобов’язання по забезпеченню  якості нафтопродуктів  у відповідності  з вимогами  нормативно-правових  документів, що діють на території України, в зв’язку з чим  позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 5000,00 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі –ГК України), суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зообов”язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом України.  (ст. 525 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання (неналежне виконання).

Пунктом 6.2 Субліцензійного договору від 12.02.2007р. № 0014-07/СЛ передбачено, що  у випадку порушення п. 3.1.9 договору, що підтверджується відповідним паспортом якості  чи п. 3.1.20 договору, ліцензіат зобов’язаний виплатити  на користь  ліцензіара  наступні санкції:

- за перше порушення  5000,00 грн.;

- за друге порушення  25000,00 грн.;

- за третє порушення ліцензіар  має право розірвати даний договір в порядку, який передбачний п. 9.1 договору.

Згідно з п. 6.3 Договору  ліцензіат зобов’язаний на протязі  10 календарних днів з моменту отримання  письмової вимоги  ліцензіара, компенсувати йому  збитки (шкоду), які спричинені  неналежним виконанням  ліцензіатом прав.

Відповідно до  ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо  у  зобов'язанні  встановлений  строк  (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем  12.06.2007р. на адресу відповідача було направлено претензію від 11.06.2007р. № 1252 (що підтверджується поштовим повідомлення про вручення поштового направлення) з вимогою сплатити 5000,00 грн. штрафу.

Зазначена претезія відповідачем залишена без відповіді.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними   санкціями -  господарські санкції у вигляді грошової  суми  (неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської  діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 5000,00 грн.  штрафу, окільки було зафіксовано  перший випадок  реалізації неякісних нафтопродуктів.

Враховуючи вищенаведені обставини суд дійшов висновку, що вимога про стгянення 5000,00 грн. штрафу підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути  з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіле-Модус (08024, Київська область, Макарівський район, с. Небелиця, вул. Леніна, 98,  , п/р 7001 у Київському ГРУ «ПриватБанк», м. Київ, МФО 321842 або з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання  рішення) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНК-ВР КОММЕРС»(01025, м. Київ, вул. Володимирська,12, , п/р 6504 у ЗАТ «ОТП Банк», МФО 300528) 5000,00 грн. штрафу, а також судові витрати:  102,00 грн. державного мита та  118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Наказ  видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                Тищенко О.В.