ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

29.01.07                                                                                           Справа  № 5/70-11А

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

судді-доповідача                                                                                              Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Духа Я.В.

Юркевича М.В.

при секретарі судового засідання –Кирись З.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Володимир-Волинської міської ради Волинської області № 1-21/910 від 17.10.2006 р.

на постанову Господарського суду Волинської області від 18.09.2006 р.

у адміністративній справі № 5/70-11 А

за позовом Володимир-Волинської міської ради Волинської області, м.Володимир-Волинський Волинської обл.

до Волинської обласної ради, м.Луцьк

про визнання нечинним рішення № 3/32 від 29.06.2006 р.

За участю представників:

від позивача – Смоляр Є.І. (юрисконсульт юридичного відділу, довіреність № 1-25/966 від 30.10.2006 р. в матеріалах справи),

Киба Т.Я. (начальник управління містобудування та архітектури, довіреність № 1-21/53 від 22.01.2007 р. в матеріалах справи);

від відповідача –Мазурок В.А. (заступник начальника відділу з питань спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, довіреність № 3.34/1234 від 11.12.2006 р. в матеріалах справи)

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.ст.49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України). Заяв про відвід суддів і секретаря судового засідання не поступало.

Відповідно до ч.6 ст.12, ст.41 КАС України під час перегляду адміністративної справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За розпорядженням судді-доповідача від 11.12.2006 р. функції секретаря судового засідання виконує помічник судді.

Розпорядженням голови суду від 15.01.2007 р. проведено зміни в складі колегії суддів (знаходиться в матеріалах справи).

Розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 р.

У судовому засіданні 15.01.2007 р. оголошувалася перерва до 29.01.2007 р. для підготовки й оголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції.

Постановою Господарського суду Волинської області від 18.09.2006 р. у адміністративній справі № 5/70-11 А (суддя Слупко В.Л.) в задоволенні позову відмовлено повністю. Постанова суду мотивована тим, зокрема, що позивач не надав суду жодних доказів про те, що аптека № 11 є власністю територіальної громади м.Володимир-Волинський. Рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 10.03.1988 р. № 61 “Про реєстрацію будинків, які належать Володимир-Волинській міській раді народних депутатів, підприємствам, організаціям, установам” не є доказом набуття права власності і на аптеку № 11, яка є вбудованим приміщенням у житловий будинок, що належить міській громаді, оскільки об”єкт права комунальної власності не може бути вилучений без згоди безпосереднього власника за винятком випадків, передбачених законом.

З огляду на вищевикладене суд не вбачає, що Волинська обласна рада, приймаючи оспорюване рішення від 29.06.2006 р. № 3/32 “Про прийняття у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст області приміщення у м.Володимир-Волинському по вул.Ковельській, 6”, порушила права чи інтереси Володимир-Волинської міської ради, оскільки вилучення об”єкта комунальної власності міста не відбулося, відповідно згоди міської ради при прийнятті оспорюваного рішення чинним законодавством не вимагається.

Позивач з даною постановою не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого господарського суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити повністю, з підстав неповного з”ясування обставин справи, невідповідності висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що згідно з договором оренди нежилих приміщень від 23.03.2001 р., укладеним між відділом управління майном міської комунальної власності та ДВТП “Волиньфармпостач”, останньому було передано приміщення площею 276 кв. м по вул. Ковельській, 6 в оренду для задоволення потреб господарської діяльності аптеки № 11. Як вбачається з інвентарної картки жилого будинку, на балансі ЖЕК № 2 міста Володимир-Волинського з 1966 року знаходиться житловий будинок по вул.Ковельській, 6, в якому було влаштовано приміщення центральної районної аптеки. ДВТП “Волиньфармпостач” сплачував орендну плату, про що свідчать відповідні платіжні документи.

У запереченні на апеляційну скаргу та в судовому засіданні відповідач просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу Володимир-Волинської міської ради Волинської області слід задоволити повністю, постанову Господарського суду Волинської області від 18.09.2006 р. у адміністративній справі № 5/70-11 А та прийняти нову постанову, якою позов задоволити повністю.

При цьому колегія виходила з наступного.

В серпні 2006 року Володимир-Волинська міська рада Волинської області звернулася до місцевого  господарського суду з адміністративним позовом до Волинської обласної ради про визнання нечинним рішення Волинської обласної ради № 3/32 від 29.06.2006 р.

Причиною спору стало віднесення Волинською обласною радою у спільну власність територіальних громад сіл, селищ та міст області приміщення по вул. Ковельській, 6 у м. Володимир-Волинському.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Волинської обласної ради № 3/32 від 29.06.2006 р. “Про прийняття у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст області приміщення у м. Володимир-Волинському по вул. Ковельській, 6” (а.с.14) прийнято у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст області приміщення у м. Володимир-Волинському по вул.Ковельській, 6, в якому розміщена центральна районна аптека № 11 та передано вказане приміщення на баланс державного виробничо-торгового підприємства “Волиньфармпостач”.

Вказане приміщення, як свідчать наявні у справі матеріали, є складовою жилого будинку № 6 по вул.Ковельській , який введений в експлуатацію в 1966 році.

Зокрема, як вбачається з Інвентарної карточки жилого будинку,  останній вцілому разом з вбудованими (прибудованими) приміщеннями був збудований та введений в експлуатацію в 1966 році та знаходиться на балансі Володимир-Волинського ЖЕК-1.

Спірне приміщення аптеки знаходиться на першому поверсі чотирьохповерхового будинку № 6 на вул.Ковельській у м. Володимир-Волинському.

На момент забудови вказаного будинку були чинними норми ст. 87 та ст. 87-1 ЦК УРСР (вказані статті виключені на підставі Закону N 3718-12 від 16.12.93).

У вказаний період існувала єдина соціалістична власність, яку згідно з ст. 87 ЦК УРСР поділялася на державну (загальнодержавну) власність; колгоспно-кооперативну власність; власність профспілкових та інших громадських організацій, майно, закріплене за державними, міжколгоспними, державно-колгоспними та іншими державно-кооперативними організаціями, перебуває в оперативному управлінні цих організацій, які здійснюють у межах, встановлених законом, відповідно до цілей їх діяльності, планових завдань і призначення майна, права володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно з ст.13, чинної в цей період Конституції СРСР, державною власністю є загальносоюзна власність, власність союзних республік, власність автономних республік, автономних областей, автономних округів, країв, областей та інших адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність).

Рішенням виконавчого комітету Володимир –Волинської міської ради народних депутатів від 10.03.1998 р. № 61 «Про реєстрацію будинків, які належать Володимир-Волинській міській раді народних депутатів, підприємствам, органфізаціям і установам»житловий будинок № 6 на вул.Ковельській у м. Володимир-Волинському зареєстрований на праві комунальної власності територіальної громади м. Володимир-Волинський (а.с.38, 39).

Порядок реєстрації житлових будинків в 1988 році регламентувався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністром комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., погодженої Заступником Голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 р., відповідно до якої реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Згідно з п.2 вказаної Інструкції об’єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі.

Під будинком як об’єктом правової реєстрації розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі.

Вказане спростовує висновок місцевого господарського суду про те, що рішення виконавчого комітету Володимир –Волинської міської ради народних депутатів від 10.03.1998 р. № 61 не є доказом набуття права власності й на аптеку № 11, яка є вбудованим приміщенням у житловий будинок.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 1991 року N 311 “Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю” встановлено, що розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя провадиться облвиконкомами, Київським і Севастопольським міськвиконкомами з участю виконкомів нижчестоящих Рад народних депутатів; розмежування майна між власністю районів, міст обласного підпорядкування та власністю інших адміністративно-територіальних одиниць провадиться виконкомами районних і міських Рад народних депутатів з участю виконкомів районних у містах, міських районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів.

За таких обставин та з огляду на те, що житловий будинок вцілому належав територіальній громаді міста Володимир-Волинський на праві комунальної власності, питання щодо розмежування спірного приміщення повинно було вирішуватися виконавчим комітетом Володимир-Волинської міської ради, а не обласним виконавчим комітетом, як це стверджує відповідач.

Відповідно до ч.8 ст.60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997 р. № 280-97-ВР з наступними змінами та доповненнями право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Як суду першої, так і суду апеляційної інстанції відповідачем не подано документального підтвердження надання згоди  безпосередньо територіальної громади м.Володимир-Волинська (рішення міської ради) на передачу аптеки № 11 як об”єкта комунальної власності територіальної громади міста Волинській обласній раді в спільну власність.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до вказаної постанови до власності областей підлягали передачі в розділі «Охорона здоров’я, соціальне забезпечення»багатопрофільні та спеціалізовані лікарні для дорослих і дітей, пологові будинки, госпіталі для інвалідів Вітчизняної війни, диспансери, поліклініки, санаторії для лікування дорослих і підлітків, хворих на туберкульоз, дитячі спеціалізовані санаторії, станції переливання крові, станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, будинки дитини, санітарно-епідеміологічні, дезинфекційні станції, бюро судово-медичної експертизи та патолого-анатомічні бюро, центри “Здоров’я”, аптечні склади, магазини аптечні та оптики, будинки-інтернати для престарілих та інвалідів, бальнео- і грязелікарні, молочні кухні, лікарняні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські пункти, медичні бібліотеки, медичні училища, інші місцеві підприємства, організації та установи, крім тих, що перебувають у відомчому підпорядкуванні.

Такі ж державні об'єкти в галузі охорони здоров'я підлягали передачі до комунальної власності області і згідно рішення виконавчого комітету виконавчого комітету Волинської обласної ради № 260 від 24.12.1991 р. “Про розмежування майна між суб'єктами комунальної власності”.

Відповідно до вказаних нормативних актів передачі підлягали державні об'єкти охорони здоров'я як заклади, питання ж приміщень, в яких вини знаходилися, вирішувалися в установленому порядку, виходячи з правового статусу цих приміщень та порядку набуття прав власності, а, як вбачається вище, таке приміщення аптеки № 11 належало до комунальної власності міста.

Згідно з пунктом 4 Методики оцінки вартості майна під час приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.1998 р. N 1114, цілісний майновий комплекс це —господарський об’єкт із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг). Цілісними майновими комплексами можуть бути структурні підрозділи підприємств (цехи, виробництва, дільниці тощо), які виділяються в установленому порядку в самостійні об’єкти приватизації з подальшим складанням розподільного балансу.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про підприємства в Україні»майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Майно підприємства відповідно до законів України, статуту підприємства та укладених угод належить йому на праві власності, повного господарського відання або оперативного управління.

Також згідно з ст.66 ГК України майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

В матеріалах справи відсутні докази того, що  Володимир-Волинська центральна районна аптека № 11 та її правонаступник ДВТП «Волиньфармпостач»були власником спірного приміщення, володіли ним на праві повного господарського відання чи оперативного управління.

При цьому  рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 09.03.1992 р. № 61 “Про розмежуання майна між суб'єктами комунальної власності” вказані приміщення до обласної комунальної власності не передавалися.

Водночас в матеріалах справи знаходиться договір оренди індивідуального (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності міста від 23.03.2001 р. з додатковими угодами до неї від 11.06.2001 р. та від 28.07.2001 р. (а.с. 17–23) на оренду нежитлових приміщень першого поверху чотирьохповерхової будівлі по вул.Ковельській, 6 у м. Володимир-Волинському, укладений між відділом управління майном міської комунальної власності Володимир-Волинської міської ради та ДВТП «Волиньфармпостач»для розміщення аптеки строком до 23.03.2008 р., що свідчить про те, що вказане приміщення було власністю територіальної громади міста і Володимир-Волинська міська рада як представницький орган місцевого самоврядування розпоряджалася нею на праві власника, а тому, приймаючи оспорюване рішення, Волинська обласна рада повинна була попередньо з'ясувати питання власності з позивачем.

Частиною другою ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Волинська обласна рада, приймаючи оспорюване рішення, цих вимог не дотрималася, вийшла за межі своєї компетенції та безпідставно прийняла до комунальної власності області майно, зареєстроване на праві комунальної власності м. Володимир-Волинського.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що доводи скаржника документально обгрунтовані, базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому підлягають    задоволенню.

Керуючись п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, ст.ст.94, 195, 196, 198, 202, 207, 209 КАС України, - Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Володимир-Волинської міської ради Волинської області слід задоволити повністю.

2. Постанову Господарського суду Волинської області від 18.09.2006 р. у адміністративній справі № 5/70-11 А та прийняти нову постанову, якою позов задоволити повністю.

Визнати нечинним рішення Волинської обласної ради № 3/32 від 29.06.2006 р. “Про прийняття у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст області приміщення у м. Володимир-Волинському по вул. Ковельській, 6”.

3. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції та  розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції покласти на відповідача - Волинську обласну раду.

Доручити Господарському суду Волинської області видати накази.

4. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Суддя-доповідач                                                                                                       М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                        Я.В.Дух

Суддя                                                                                                      М.В.Юркевич