ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 13/220

22.11.07

За позовом Одеська національна морська академія

До Приватного підприємства "Укрсувенір-ВВ"

Про стягнення 6375,00 грн.

Суддя Хрипун О.О.

Представники:

Від позивача Дяговець Т.М. –ю/к

Від відповідача не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 3000,00 грн. попередньої оплати за договором № 1/08 від 30.06.2006, пені за прострочення поставки у розмірі 3165,00 грн. та 210,00 грн. штрафу за прострочення виконання зобов'язання.

Відповідач відзиву на позов не надав, явку повноважних представників в судове засідання не забезпечив.

Відповідно до довідки про внесення до ЄДРПОУ відповідача, адреса відповідача: м. Київ, вул. Ізюмська, 7. Ухвали у справі направлені відповідачу за вказаною адресою. Про час і місце судових засідань відповідач належним чином повідомлявся.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2006 між Одеською національною морською академією та Приватним підприємством "Укрсувенір-ВВ" був укладений договір № 1/08, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання виготовити та поставити за власний рахунок прапор з бархатної тканини темно-блакитного кольору у кількості 1 шт. по ціні 3000,00 грн.

Пунктом 2.2 договору сторони погодили, що оплата здійснюється на умовах 100% передоплати протягом 30-ти банківських днів з моменту отримання рахунку виконавця, що є підставою для початку робіт.

На виконання вказаного договору позивачем за платіжним дорученням № 2013 від 04.08.2006 було оплачено рахунок відповідача від 30.06.2006 № 1/08 у сумі 3000,00 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як встановлено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач своїх зобов’язань за договором № 1/08 від 30.06.2006 не виконав.

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної поставки товару згідно п. 3.2 дійсного договору, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від вартості договору з моменту отримання бюджетних коштів або повертає замовнику отримані гроші згідно п. 2.1 дійсного договору у термін 5 банківських днів після одержання письмової вимоги про повернення коштів та сплачує неустойку у розмірі 0,5% від суми договору за кожен день прострочення поставки.

18.12.2006 позивач звернувся до відповідача з претензією про повернення протягом 5 банківських днів попередньої оплати з урахуванням 0,5 відсотків неустойки, всього 4380,00 грн. Відповіді на претензію про повернення попередньої оплати відповідач позивачу не надав.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання (ст. 230 ГК України). Пунктом 1 ст. 230 ГК України зазначено обов’язок виплати пені у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Згідно зі ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Судом визнається безпідставним посилання позивача на норми ст. 231 ГК України, якими регулюється розмір штрафних санкцій у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що виконання договору № 1/08 від 30.06.2006 фінансувалося за рахунок Державного бюджету України.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 3.2 договору відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити поставку товару у термін 30 банківських днів з моменту одержання передоплати від замовника.

Враховуючи дату попередньої оплати, строк виконання зобов'язання закінчився 18.09.2006. Позивач мав право нараховувати пеню за прострочення відповідачем виконання зобов'язання з 19.09.2006 по 18.03.2007, пеня складає 2820,00 грн.

Таким чином, судом визнаються обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 3000,00 грн. та 2820,00 грн. пені. Інші вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 44 ГПК України понесені позивачем судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та державного мита, покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам (ст. 49 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Укрсувенір-ВВ" (м. Київ, вул. Ізюмська, 7; код 33881657; р/р № 260022072 в філії АБ "Полтава-банк" в м. Києві, МФО 322562, або з будь-яких рахунків, виявлених під час виконавчого провадження) на користь Одеської національної морської академії (65029, м. Одеса, вул. Дідріхсона, 8; код 01127799; р/р № 0118 ГУ ДКУ в Одеській обл., МФО 828011) 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. основного боргу, 2820 (дві тисячі вісімсот двадцять) грн. 00 коп. пені, 93 (дев'яносто три) грн. 12 коп. державного мита, 107 (сто сім) грн. 73 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                  О.О.Хрипун

Дата підписання рішення: 10.12.2007