ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23.02.07
Справа № 6/17

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали справи за
позовом

Товариства
з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «ВВС», м. Донецьк

до
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м. Первомайськ Луганської області

про стягнення 102 026 грн.88 коп.

за участю представників сторін:

від позивача -Бутова Л.В., дов. № 11 від 01.04.06.;

від  відповідача -не
прибув.;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 102 026 грн. 88 коп., в тому числі інфляційні
нарахування -61 589 грн. 07 коп., 3% річних -6 065 грн. 67 коп., пеня - 34 372
грн. 14 коп.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання
тричі не з'явився, справа розглядається у порядку ст. 75 ГПК України за
наявними в ній матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що
відповідно до умов договору постачання НОМЕР_1, 06.09.2006. ним відповідачу був
поставлений товар -нафтопродукти на суму 2 642 528 грн. 90 коп., які відповідач
оплатив частково, у зв'язку з чим залишилась заборгованість у сумі 702 528 грн.
90 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.12.2006. у
справі № 5/610 з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість у
сумі 702 528 грн. 90 коп.

З урахуванням викладеного, за несвоєчасне  виконання зобов'язань за договором, позивач
просить стягнути з відповідача 102 026 грн. 88 коп., в тому числі інфляційні
нарахування -61 589 грн. 07 коп., 3% річних -6 065 грн. 67 коп., пеня -34 372
грн. 14 коп.

Оцінивши матеріали справи та
доводи позивача у їх сукупності суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини та які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або
заперечень.

Статтею 35 ГПК України визначено, що  факти, встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї
справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті
самі сторони.

Так, рішенням господарського суду Луганської області від
21.12.2006. у справі № 5/610 встановлено, що 04.09.2006. між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "ВВС" (позивач)
та ОСОБА_1 (відповідач) був укладений договір на постачання нафтопродуктів
НОМЕР_1.

Згідно вказаного договору, позивачем, відповідачу 06.09.2006.  було поставлено нафтопродукти на загальну
суму 2 642 528 грн. 90 коп., які відповідачем оплачені частково у сумі 1 940
000 грн. 00 коп.

Відповідно п.3.1. договору відповідач
повинен оплачувати отриманий товар шляхом перерахування грошових коштів на
поточний рахунок позивача на протязі 1 банківського дня з дня постачання партії
товару, що зазначений в акті прийому-передачі та письмовім повідомленні про
відвантаження.

04.12.06.
позивачем надіслана відповідачу претензія на суму 702528,90 грн., яка залишена
відповідачем без відповіді.

В той же час, за вказаним рішенням, з відповідача на користь
позивача, було стягнуто основний борг у сумі 702 528 грн. 90 коп.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно  до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від
простроченої  суми,  якщо
інший  розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної норми кодексу свідчить про те, що законодавством
не встановлено заборони щодо звернення до суду з позовом про стягнення
інфляційних нарахувань, річних після задоволення вимоги про стягнення боргу.

Тобто нарахування позивачем інфляційних у сумі 61 589 грн. 07 коп.
та 3% річних у сумі 6 065 грн. 67 коп. за період  з 19.09.2006. по 31.12.2006.  є обґрунтованим, у зв'язку з чим, позовні
вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

В той же час, відповідно до
п.5.2. договору у разі несплати або несвоєчасної оплати вартості
отриманих нафтопродуктів, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від суми несплачених
або несвоєчасно оплачених нафтопродуктів, що діяла в період, за який
сплачується пеня.  Оплата пені не
звільняє відповідача від сплати вартості нафтопродуктів.

Тобто нарахування з боку позивача пені за період з 19.09.2006. по
31.12.2006. у сумі 34 372 грн. 14 коп. є обґрунтованим та підлягає стягненню з
відповідача.

З огляду на викладене, позов слід задовольнити повністю, з
віднесенням судових витрат на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського  процесуального кодексу
України суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,  на користь:

-  Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельна компанія "ВВС" м. Донецьк, вул.
Кірова, 45, код 32788754, р/р 6270 в ДОФ АКБ «Укрсоцбанк»м. Донецьк,
МФО 334011,  інфляційні нарахування у
сумі 61 589 грн. 07 коп., 3% річних у сумі 6 065 грн. 67 коп., пеню у сумі 34
372 грн. 14 коп., витрати по сплаті держмита в сумі 1 020 грн. 26 коп., витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.,
видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення : 27.02.2007.

Суддя
Т.А.Василенко

Спеціаліст
Т.В.Шкуть