ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"27" лютого 2007 р.                                        Справа № 10/54а

о 14 год. 15 хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі

Головуючого -  судді Пашкіної С.А.

При секретарі судового засідання Зінченко Л.А..

За участю представників сторін:

Від позивача: Гузей Р.Б. довіреність № 80/8-0107 від 28.12.2006р.,  Шаповал А.А. довіреність № 1182-0107 від 27.02.2007р.

Від відповідача: Апанасенко К.І. довіреність № 3-16/131 від 06.02.2007р.

Представники третьої особи 1: Сливко О.І. довіреність № 1/14-301/10-77 від 21.02.2007р.,  Бичкова Т.О. довіреність 2/14 від 09.02.07р.

Представник третьої особи 2: Дзюба В.А. довіреність № 01-59/172 від 21.02.2007 повноважний представник

Представники третьої особи 3:     Сьома Н.Д. довіреність № 01/10-46 від 24.01.2007р.; Безродна О.Г довіреність № 01/10-45 від 24.01.2007 р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „ Чернігівське  Хімволокно”

14011 м.Чернігів, вул. Щорса, 78

до відповідача: Виконавчий  комітет Чернігівської міської ради

14014, м. Чернігів,  вул. Магістратська, 7

третя особа 1 :  Комунальне підприємство „Чернігівводоканал”

14017, м. Чернігів, вул. Жабинського,15

третя особа 2 : Державне управління екології  та природних  ресурсів в Чернігівській            області 14014, м. Чернігів, вул. Малясова, 12

тертя сособа 3 :  Чернігівська обласна санітарно –епідеміологічна  станція

14000, м. Чернігів, вул. Любецька,11-а

Предмет спору:   визнання  частково недійсним рішення

Постанова приймається після оголошеної в судовому засіданні перерви.

В судовому засіданні 27.02.2007р., на підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про  визнання  частково  недійсним рішення  Виконавчого комітету Чернігівської  міської  ради від 20.10.2003 року №239, "Про упорядкування скиду стічних  вод  підприємств в міські  каналізаційні  мережі та забезпечення  стійкої роботи міських  очисних  споруд"  в частині  встановлення  допустимої концентрації капролактаму у стічних  водах підприємств  на рівні 27,5 г/м3 у  "Правилах приймання стічних вод підприємств  в систему каналізацій  м. Чернігова", які  є додатком до  вказаного рішення  внаслідок  невідповідності їх нормативно - правовим  актам вищої    юридичної  сили.

До початку судового засідання від відповідача надійшло клопотання   про розгляд  справи  без  участі їх представника.

Представники позивача виклали позовні вимоги та просять суд їх задовольнити.

Представник позивача також  заявив усне  клопотання про проведення судової експертизи.

Суд відмовив  в задоволенні, оскільки   клопотання  не обґрунтоване, без переліку питань та визначенням експертної установи, яка повинна проводити вказану експертизу.

Представник відповідача надав письмові пояснення по справі  в яких проти позову заперечує та вважає, що позовні вимоги,  щодо визнання нечинним акту нормативно правового характеру органу місцевого самоврядування з підстав невідповідності їх нормативно правовим актам вищої юридичної сили є безпідставними і такими, що  не підлягають  задоволенню.

Частиною 2 ст. 99 кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення  до адміністративного суду за захистом прав  свобод та інтересів  особи  встановлено річний  строк, який , якщо не встановлено  інше  обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися  про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивачем  оскаржується рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20.10.2003 року. З матеріалів  справи видно, що позивач строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав пропустив.

Третя особа на стороні відповідача  КП „Чернігівводоканал” надала  письмові  та усні пояснення в яких  вказує , що допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних  водах, які  підприємства  скидають  у  міську  каналізаційну  систему, встановлені „Правилами приймання  стічних вод підприємств в систему  каналізації м. Чернігова” які погоджені  Управлінням  екології  та природних ресурсів в Чернігівській  області, міською санітарно - епідеміологічною станцією та затвердженні рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської  ради від 20.10.2003 року № 239. Даними  правилами вставлена допустима концентрація капролактаму на рівні 27,5 г/куб.м. Ця норма обґрунтована і ніяких підстав для зміни концентрації не існує. В задоволені позову просить відмовити.

Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Чернігівській  області, яка третьою особою  по справі, також надало пояснення по справі в якому вказує, що протягом останніх 10-років комплекс очисних  споруд КП „Чернігівводоканал” працює неефективно в зв’язку з моральною застарілістю та зношеністю обладнання  на всіх ступенях очистки. В результаті чого недостатньо очищені стічні води скидаються у річку Білоус спричиняючи негативний вплив на гідрохімічний стан водойм. Тому вважаємо неможливим  збільшення концентрації забруднюючих речовин, в даному  випадку капролактаму, на вході на комплекс очисних  споруд.

Третя особа  по справі Чернігівська обласна санітарно-епідеміологічна станція в своєму поясненні вважає не доцільним збільшувати допустиму концентрацію капролактаму до 142 мг/л.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб   та прокуратури,  суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в з наступних підстав.

Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 20.10.2003 року  було   прийнято рішення   № 239 „Про упорядкування скиду  стічних вод підприємств  в міські каналізаційні мережі та  забезпечення стійкої роботи міських очисних  споруд”

Даним рішенням були також затверджені та введені в дію з 01.11.2003 року „Правила  приймання стічних вод підприємств в систему каналізації м. Чернігова.  Зазначені правила були погоджені Державним управлінням екології та природних ресурсів в Чернігівській області, Чернігівською обласною санітарно –епідеміологічною станцією та КП „Чернігівводоканал”.

Дані правила  спрямовані на запобігання порушенням  у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи цих  споруд і безпеки їх  експлуатації та забезпечення охорони навколишнього середовища від забруднення скидами стічних вод підприємств.

Дія вищезазначених правил поширюється на роботу  всіх підприємств , установ  та організацій незалежно від форм власності  та господарювання., які скидають свої стічні води в систему  каналізації міста.

Розділом 5 Правил встановлені допустимі  забруднюючих  речовин у стічних водах підприємств. Серед забруднюючих речовин  встановлені допустимі концентрації капролактаму , які знаходяться на рівні 27,5г/м куб.

Позивач вважає, що затвердженні рішенням Виконкому  Чернігівської міської ради у місцевих Правилах  показники допустимої концентрації капролактаму у стічних водах не були науково обґрунтованими, а тому э  незаконними.

Позивач 04.10.06 року звертався до  Державної академії житлово - комунального господарства Мінбуду України з листом про необґрунтованість встановлених допустимих концентрацій капролактаму у стічних водах підприємства, які скидаються в міську комунальну каналізацію та з проханням  провести експертизу  розрахунків допустимої концентрації капролактаму  у стічних водах підприємств у комунальну каналізацію м. Чернігова.

У висновках експерта зокрема зазначалось, що при дослідженні  впливу капролактаму   на роботу очисних споруд в процесі пуско-налогоджувальних робіт при введенні КОС в експлуатацію вміст капролактаму на вході в КОС був встановлений 100 г/м куб.  ( при вмісті капролактаму до 200 г/м куб в очищених стічних водах капролактам був відсутній ) .

Виходячи з вищевикладеного позивач вважає  зниження вмісту капролактаму на скиді в міську каналізацію до 27,5г/м куб. є необґрунтованим.

Такі твердження позивача не можна покласти в основу рішення, оскільки вони суперечать матеріалам справи.

Відповідно до ст.30 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” до відання виконавчих органів рад належить вирішення питань водопостачання, відведення і очищення стічних вод.

Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. №37 “Про затвердження Інструкції про встановлення стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України” були розроблені та затверджені місцеві правила.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №239 від 20 жовтня 2003р. “Правила приймання стічних вод підприємств в систему каналізації м.Чернігова” були затверджені. Вказані правила були розроблені  КП ”Чернівгівводоканал”, до їх затвердження були  попередньо погоджені з Державним управлінням екології та природних ресурсів в Чернігівській області та Чернігівською обласною санітарно-епідеміологічною станцією.

Вказані правила також були розроблені з урахуванням висновку науково-технічного аудиту (експертизи) правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м.Чернігів.від 23 червня 2003р., який був зроблений державною академією житлово-комунального господарства.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що рішення відповідачем було прийнято обґрунтоване і відповідає норам чинного законодавства.

При прийнятті рішення по справі суд також враховує, що ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений річний строк для звернення до суду за захистом порушеного права.

Рішення відповідачем було прийнято 20.10.2003р., отже на час звернення до суду позивач пропустив строк звернення до суду і доказів поважності причини пропуску строку суду не надав.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об’єктивна непереборними , не залежать від волевиявлення сторони та пов’язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Позивачем не було доведено поважність причин через, які ним було пропущено строк звернення  до адміністративного суду, клопотання про поновлення даного процесуального строку позивачем не заявлялось.

Позивачем в судовому засіданні не було доведено обставин, які підлягають доказуванню, а саме  яким саме чином порушено його права у зв’язку з прийняттям  рішення виконкомом Чернігівської міської ради від 21.10.2003 року.  № 239 в частині  встановлення допустимої концентрації капролактаму  у стічних водах підприємства на рівні 27,5 г/м куб.

Посилання Позивача на висновок експертизи братися до уваги судом не може, оскільки дана експертиза була проведена без врахування технічного стану, та технічних можливостей очисних споруд міста Чернігова, без повної та необхідної інформації для проведення такої експертизи.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають і в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.158,160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 83 Земельного Кодексу  України суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя                                                       С.А.Пашкіна.

Повний текс постанови підписано : 03 березня 2007р.

Суддя                                                           С.А.Пашкіна.