СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

16 квітня 2007 року

Справа № 2-22/371-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Фенько Т.П.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Дугаренко О.В.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача:не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 08.02.2007 по справі № 2-22/371-2007А

за позовом           Закритого акціонерного товариства "Кий Авіа Крим" (вул. Київська, 133, місто Сімферополь,95050)

до           Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим (вул. М. Залки, 1/9, місто Сімферополь,95053)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство «Кий Авіа Крим»звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення –рішення.

Постановою господарського суду  Автономної Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від 08.02.2007 у справі N 2-22/371-2007А позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у місті Сімферополі від 20.11.2006 про визначення ЗАТ «Кий Авіа Крим»суми податкового зобов'язання з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 881,28 грн.

На ДПІ у місті Сімферополі  покладений обов'язок провести залік суми 881,28 грн., раніше перерахованої ЗАТ «Кий Авіа Крим»до державного бюджету, в рахунок майбутніх платежів ЗАТ «Кий Авіа Крим»з податку на прибуток.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ЗАТ «Кий Авіа Крим»3,40 грн. судового збору.

Судове рішення мотивоване тим, що  сплачена позивачем за контрактом винагорода іспанській фірмі-нерезиденту VEPORES SUARDIAZ  MEDITERRANEO SA  не підлягала оподаткуванню у джерела виплати на підставі п. 18.1. ст. 18 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач оскаржив ії в апеляційному порядку, просить скасувати постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.02.2007 у справі N 2-22/371-2007А і в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Так, скаржник вважає, що суд не звернув уваги на те, що перевезення вантажу по маршруту аеропорт «Барселона»- аеропорт «Сімферополь»здійснив нерезидент - VEPORES SUARDIAZ MEDITERRANEO SA, як агент «Турецьких Авіаліній». І таким чином, укладений між ЗАТ «Кий Авіа Крим»і VEPORES SUARDIAZ MEDITERRANEO SA контракт від 24.03.2006 р. № 13-18 є договором перевезення і повністю підпадає під поняття фрахту, визначеного п.п. 1.35.1. п. 1.35. ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Від представника позивача поступили заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить постанову  Господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.02.2007 р. у справі N 2-22/371-2007А залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання  представники сторін не з'явились, про місце та час судового засідання були повідомлені належним чином. Позивач надав в суд клопотання про розгляд справи у відсутність свого представника. Судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутність представників сторін, що не з'явились.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю сторін, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслуховуючи пояснення представників сторін і дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

На підставі акту виїзної планової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства ЗАТ «Кий Авіа Крим»за період з 01.10.2004 по 10.07.2006 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.11.2006 № /0, яким за порушення вимог п. 13.5. ст. 13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»позивачу визначено податкове зобов'язання по податку на прибуток в сумі 881,28 грн., з яких 293,76 грн. –за основним платежем, 587,52 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального  та процесуального права, всебічність дослідження наявних в матеріалах справи документів, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскаржуваного судового рішення та зазначає наступне:

Як випливає з матеріалів справи і встановлено господарським судом першої інстанції, позивач уклав із VEPORES SUARDIAZ MEDITERRANEO SA (Іспанія) контракт від 24.03.2006 № 13-18 по якому Іспанській фірмі було доручено організувати і провести підготовку по виконанню перевезення вантажу з складу підприємства WELDCUT Punto Plasma S.L. (м. Барселона) до аеропорту Барселона, проходження митних процедур під час відправлення вантажу з вказаного аеропорту в аеропорт Сімферополь.

Згідно копії авіатранспортної накладної, що є в матеріалах справи, VEPORES SUARDIAZ MEDITERRANEO SA виступає як агент по перевезеннях, а перевізником є авіакомпанія «Турецькі Авіалінії».

Таким чином, судом першої інстанції зроблений правильний висновок про те, що по своїй правовій природі контракт від 24.03.2006 р. № 13-18, укладений між позивачем і VEPORES SUARDIAZ MEDITERRANEO SA, є договором транспортного експедирування, в якому визначений обов'язок останнього організувати перевезення вантажу повітряним транспортом за маршрутом Барселона-Сімферополь, забезпечивши його відправку і митне оформлення в аеропорту Барселона.

Проаналізувавши норми закону України «Про  оподаткування прибутку підприємств», які послужили підставою для визначення позивачу податкового зобов'язання і прийняття ДПІ у місті Сімферополі спірного податкового повідомлення-рішення, суд дійшов висновку, що відповідач помилково визначив податкове зобов'язання позивача в результаті невірного тлумачення норм вказаного Закону на підставі наступного.

Пункт 13.1. статті 13 Закону України «Про  оподаткування прибутку підприємств»оподаткування нерезидентів», встановлює об'єкт оподаткування на прибуток доходів нерезидентів, визначених цією статтею.

«Будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею».

Підпункт 1.35.2 пункту 1.35 ст. 1 Закону України «Про  оподаткування прибутку підприємств»визначає порядок оподаткування доходів нерезидентів, отриманих як фрахт за правилами, визначеними п. 13.5 ст. 13 Закону.

Пунктом 1.21. ст. 1 Закону «Про  оподаткування прибутку підприємств»дано тлумачення терміну «доходи з джерелом їх походження з України»–це будь-які доходи, отримані резидентами або нерезидентами від будь-яких видів їх діяльності на території України.

Таким чином, у відповідача не було законних підстав для визначення податкового зобов'язання позивачу на підставі п. 13.5. ст. 13 Закону України «Про  оподаткування прибутку підприємств», тому що, згідно п. 13.1 ст. 13 і п.1.21. ст. 1 Закону в даному випадку відсутній об'єкт оподаткування, оскільки іспанська фірма-нерезидент VEPORES SUARDIAZ MEDITERRANEO SA, виконавець за контрактом від 24.03.2006 № 13-18, не здійснювала будь-якої діяльності на території України.

Суд зважає також на той факт, що відповідно до ст. 6 Конвенції між урядом СРСР  і Урядом Іспанії «Про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна»від 01 березня 1985 року, яка застосовується Україною на підставі ст. 7 Закону України «Про правонаступництво України»від 12 вересня 1991 року № 1543, прибуток підприємства Договірної Держави може оподатковуватися лише в тій Договірній Державі, в якої знаходиться фактичний керівний орган цієї особи.

А відповідно до статей 12 і 17 Закону України «Про міжнародні договори»міжнародні договори України підлягають неухильному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Згідно з принципом сумлінного дотримання міжнародних договорів Україна виступає за те, що б і інші учасники двосторонніх та багатосторонніх міжнародних договорів, в яких бере участь Україна, неухильно виконували свої зобов'язання, що випливають з цих договорів.

Укладені і належним чином ратифіковані міжнародні договори України становлять невід'ємну частину національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, укладення якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Зокрема, в ст. 19 Закону України «Про систему оподаткування»зазначено, що якщо міжнародним договором України, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що їх містять закони України про оподаткування, то застосовуються правила міжнародного договору.

Аналогічно статті 18 Закону України «Про  оподаткування прибутку підприємств»регламентовано, що якщо міжнародним договором України, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору. У разі укладення договорів з нерезидентами не дозволяється включення до контракту податкових застережень, згідно з якими, підприємства, що виплачують доходи, беруть на себе зобов'язання щодо сплати податків на доходи нерезидентів.

На обгрунтування своїх доводів відповідач посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 470, яка затвердила Порядок звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування.

Однак порядок сплати і розмір податку на доходи нерезидентів встановлений ст. 13 Закону України «Про  оподаткування прибутку підприємств», яка не містить вказівок будь-якому органу виконавчої влади на додаткову розробку нормативно-правових актів і не надає повноважень зі встановлення додаткових умов для застосування її норм.

Крім того, вищенаведена Постанова Кабінету Міністрів України № 470 зобов'язує нерезидентів надавати довідку, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, а також інші документи, якщо це передбачено міжнародним договором. Довідка, видається компетентним органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором, за встановленою формою або згідно із законодавством такої країни. Довідка, яка надається за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України та містити певну інформацію. Довідка дійсна в межах календарного року, в якому вона видана.

Тому суд погоджується із висновком позивача, що Постанова Кабінету Міністрів України № 470 не поширюється на правовідносини між підприємствами Іспанії і України, у зв'язку з тим, що Конвенцією з Урядом Іспанії «Про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна»подання будь-яких довідок або іншої інформації стосовно отримання права для уникнення подвійного оподаткування не передбачено.

Згідно зі ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відтак, висновок господарського суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у місті Сімферополі від 20.11.2006 № /0 відповідає обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, оскаржувану постанову слід  залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну  скаргу  Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній  Республіці  Крим залишити без задоволення.

2. Постанову  господарського  суду Автономної Республіки  Крим  від 08.02.2007 року у справі № 2-22/371-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                        Т.П. Фенько

Судді                                                                      К.В. Волков

О.В. Дугаренко