СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22"
березня 2007 р.                                                                              Справа  № 19/285

За позовом Закрите акціонерне
товариство "Шпанівагроцукор"

до відповідача підприємець ОСОБА_1

про виселення з приміщення та
стягнення в сумі 700 грн. 00 коп.

Суддя

Представники:

Від позивача  : представник  Журов Р.В.

Від відповідача : представник
ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського
суду Рівненської області з позовом про виселення відповідача з орендованого
приміщення та стягнення 700 грн.- суми неустойки у розмірі подвійної плати за
користування приміщенням за час прострочення. Заявою від 01.02.2007 року
позивач уточнив позовні вимоги в частині сплати неустойки та просить стягнути з
відповідача 1100 грн. 00 коп. - суми подвійної плати за користування
приміщенням за час прострочення. В судовому засіданні позовні вимоги,
відповідно до права, наданого  статтею 22
ГПК України, підтвердив.

Відповідач проти позову заперечив
мотивуючи тим, що договір оренди є нікчемним, оскільки відсутнє його
нотаріальне посвідчення та державна реєстрація. Окрім того, вказує, що позивач
не є власником майна, а відтак неналежною стороною договору і неналежним
позивачем. Просить в позові відмовити.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з  13 березня 2007 р. по 22
березня 2007 р. для  оголошення рішення.

Статті
20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених
статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання
складено відповідно до статті 811 ГПК України.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані ними письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позивачу в
позові слід відмовити.

Суд виходив з такого.

01 березня 2005 року між ЗАТ
"Шпанівагроцукор" (орендодавець) та підприємцем ОСОБА_1 (орендар)
укладено договір оренди нежилого приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 22,3
кв.м. строком на один рік. Згідно ч. 4 Договору орендна плата встановлюється в
розмірі 50 грн. 00 коп. за місяць і підлягає сплаті шляхом 100% передоплати не
пізніше 10 числа наступного місяця.

По закінченні договору оренди
позивачем було запропоновано відповідачеві підписати новий договір найму від 01
березня 2006 року того ж приміщення терміном на 11 місяців із збільшеною
ставкою орендної плати (80 грн.).

Відповідач відмовився підписати
нову редакцію договору оренди та повідомив про звільнення займаного приміщення
до 01.04.2006 року. Однак фактично приміщення звільнено не було. В зв'язку з
викладеним, позивач направив на адресу відповідача нагадування НОМЕР_1 про
необхідність звільнити займане приміщення, яке останнім залишене без відповіді
та задоволення.

Враховуючи невиконання відповідачем
обов'язку щодо повернення об'єкту оренди, позивач, у відповідності до ч. 2 ст.
785 Цивільного кодексу України нарахував неустойку в розмірі подвійної плати за
користування об'єктом оренди за весь час прострочення в сумі 1100,00 грн.

Посилання відповідача на ту
обставину, що позивач не є власником спірного майна, а відтак не може бути
стороною договору, спростовується наданими позивачем доказами, відповідно до
яких вказане майно належало Шпанівському цукровому заводу і було придбане ЗАТ
"Дубноцукорагро" на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_2, додатку
№ 1 до акту прийому-передачі основних засобів від 03.09.2001 р. Зазначена
обставина підтверджується реєстраційним посвідченням Рівненського ОБТІ від
11.04.2002 р. та оформленим технічним паспортом на будівлю. В подальшому ЗАТ
"Дубноцукорагро" згідно Акту приймання-передачі від 03.09.2001 р. та
додатку № 1 передало зазначене майно закритому акціонерному товариству
"Шпанівагроцукор" як внесок у статутний фонд товариства.

Поряд з цим судом встановлено, що
укладений між сторонами по справі договір оренди нежилого приміщення
нотаріально не посвідчений та належним чином не зареєстрований.

За умовами ч. 2 ст. 793 Цивільного
кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.
Статтею 794 цього Кодексу встановлено, що договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше одного
року, підлягає державній реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір від 01.03.2005 року оренди нежилого приміщення АДРЕСА_1загальною площею
22,3 кв.м., згідно п. 3.1 укладено строком на один рік. Нотаріальне посвідчення
договору відсутнє. Відомості
щодо визнання судом даного договору дійсним на вимогу однієї із сторін
відсутні. Згідно довідки виконкому Шпанівської сільської ради НОМЕР_3 державна
реєстрація договору не відбувалась.

Статтею 210 ЦК України передбачено,
що правочин підлягає лержавній реєстрації лише у випадках, встановлених
законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання
стронами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є
нікчемним.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не
вимагається. Статтею 236 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин або
правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з
його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент
відшкодування.

Зважаючи на правову природу
зобов'язань, які існували між сторонами за договором оренди б/н від 01.03.2005
р., дані зобов'язання можуть бути припинені лише на майбутнє, оскільки
неможливо повернути усе одержане за ними, бо вже здійснене користування за
договором оренди (найму). Однак враховуючи, що орендоване приміщення
відповідачем у встановленому порядку не повернуте позивачу, є необхідність
зобов'язати відповідача звільнити займане приміщення.

З урахуванням вищевикладеного
позивачу в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Витрати по сплаті
держмита та витрати по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню
судового процесу, у разі такої сплати, на підставі ст.49 ГПК України,
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 49, 811, 82-85 Господарського процесуального кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позивачу - Закрите акціонерне
товариство "Шпанівагроцукор" (вул. Промислова 2,Великий
Олексин,Рівненський район, Рівненська область,35302) - в позові відмовити.

2. Зобов'язати підприємця ОСОБА_1 в
трьохденний строк з дня набрання рішенням законної сили передати ЗАТ
"Шпанівагроцукор" нежиле приміщення АДРЕСА_1загальною площею 22,3
кв.м.

Суддя

Повний
текст рішення підписано "22" березня 2007 р.