донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

30.01.2007 р.                                                                            справа №43/199пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Сіткевич Є.П. нач.юр.відд. (довіреність 100-07 від 27.12.06р.),

від відповідача:
Костоглод Н.А. юрисконс. (довіреність № 03-28 від 29.01.07р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка в особі Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка Донецької області

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
31.10.2006 року

по справі
№43/199пд

за позовом
Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка в особі Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка Донецької області

до
Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчермет”, м. Донецьк

про
Переддоговірний спір

В С Т А Н О В И В:

У 2006 році позивач, Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго”, м. Горлівка в особі Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка Донецької області, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача –Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчермет”, м. Донецьк про зобов’язання укласти пункти: п.4.1.2.; п.4.1.3.; п.4.1.5.; третій абзац п.4.4.; п.5.1.1.; п.5.2.; п.2.3. додатку №5 в редакції договору Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”.

В процесі розгляду справи заявою від 31.07.06р. позивач повідомив суд про узгодження сторонами пунктів 5.1., 5.2. Договору.

Рішенням від 31.10.2006р. позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка в особі Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка Донецької області були задоволені частково: зобов’язано відповідача укласти пункти: 4.1.2, 4.1.3, 4.1.5, абзац третій п.4.4 в редакції договору № 31/23 від 01.01.2006р., запропонованого позивачем. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Судове рішення мотивоване тим, що:

- Припис ч. 10 ст. 24 Закону України „Про електроенергетику”, передбачає саме „відповідальність” Постачальника, що відповідає редакції пункту 4.1.2 договору позивача, а не сплату „штрафу”, як пропонує відповідач.

- Пункт 4.1.3 Типового договору встановлює відповідальність Постачальника у разі відпуску електричної енергії, параметри якості якої перебувають поза межами показників, визначених державними стандартами –для струмоприймачів Споживача, безпосередньо приєднаних до електричних мереж Постачальника електричної енергії - у розмірі двадцяти п’яти відсотків вартості такої електроенергії, що в повному обсязі відповідає приписам ч. 11 ст. 24 Закону України „Про електроенергетику”.

- Пункт  4.1.5 договору за змістом: „Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом не несе відповідальності: - за відключення Споживача, які виконуються цим Постачальником за приписом Держенергонагляду; - при дефіциті потужності енергосистеми по графікам, узгодженим з держадміністрацією”.          Також ч. 12 ст. 24 Закону України „Про електроенергетику” встановлює, що енергопостачальник не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну споживачу або третім особам внаслідок припинення або обмеження електропостачання, здійсненого у встановленому порядку.

- Редакція абзацу третього п. 4.4 договору, а саме умови дійсності акту про виявлені порушення в випадку не підписання іншою стороною, чітко визначено п. 6.41 Правил користування електричною енергією, а також п. 4.4. Типового договору, який є додатком № 3 до вказаних правил, тому його виключення з умов договору між позивачем та відповідачем не може  вважатися доцільним.

В задоволенні решти позовних вимог, зокрема, щодо укладення п. 2.3 додатку 5 договору, який передбачає порядок розрахунків за електроенергію в разі наявності погодженої у встановленому порядку екологічної та/або аварійної броні електропостачання, в редакції енергозберігаючої організації, відмовлено за недоведеністю.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго”, м. Горлівка в особі Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка Донецької області, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд частково скасувати рішення господарського суду Донецької області від 31.10.2006р. та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ВАТ «Донецькобленерго»про спонукання укладення п. 2.3 додатку 5 договору №31/23 від 01.01.06р. в редакції позивача.

Відповідач, Державне виробниче підприємство по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчермет”, м. Донецьк надав судовій колегії відзив, в якому просив рішення господарського суду Донецької області від 31.10.2006р. №43/199пд залишити без змін.

В судовому засіданні, яке відкладалося, представники сторін підтримали свої позиції щодо апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Згідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі  доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню у даних правовідносинах, а за їх відсутності  - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджується двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржене рішення господарського суду Донецької області не в повному обсязі відповідає вищезазначеним вимогам.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з того, що судом першої інстанції неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, порушені норми матеріального та процесуального права України, що призвело до прийняття по спору частково неправильного рішення, яке не ґрунтується на законі, та не відповідає вищезазначеним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, Позивач по справі, Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго”, м. Горлівка в особі Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка Донецької області здійснює поставку електричної енергії споживачам, які використовують електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Підставою для здійснення діяльності по поставці електричної енергії позивачем є Правила користування електричною енергією, затверджені Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28 (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Національної комісії регулювання електроенергетики N 1196 від 14.09.99; N 998 від 22.09.2000; N 1072 від 18.10.2000; N 393 від 20.04.2001; N 983 від 27.09.2001; N 280 від 25.03.2002; N 928 від 22.08.2002; N 1305 від 11.12.2003; N 910 від 17.10.2005; N 1497 від 22.11.2006).

Згідно із п. 1.3 вказаних правил договір на постачання електричної енергії укладається постачальником електричної енергії із споживачами на підставі типового договору.

20.04.2006. позивачем на адресу відповідача, Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчермет”, м. Донецьк, був направлений проект договору №31 від 01.01.2006р. на поставку електричної енергії.

Вказаний проект договору №31 від 01.01.2006р. підписаний із протоколом розбіжностей, був повернутий відповідачем позивачеві 10.05.2006р., та позивачем від відповідача 15.05.2006р. отриманий додатковий протокол розбіжностей.

В процесі узгодження розбіжностей сторонами залишилися неврегульованими пункти 4.1.2, 4.1.3, 4.1.5, третій абзац п. 4.4, п.2.3 додатку №5 договору №31/23 від 01.01.2006р.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правових норм, які підлягають застосуванню в даному випадку, приймаючи до уваги доводи як позивача, так і відповідача, керуючись нормами ст. 43 ГПК України, судова колегія встановила, що:

Пункт 4.1.2 договору передбачає відповідальність Постачальника у разі перерви в постачанні електричної енергії понад терміни, призначені ПУЕ для струмоприймачів відповідної категорії. В зазначеному випадку Постачальник електричної енергії, за редакцією позивача, несе відповідальність перед Споживачем у розмірі двократної вартості  невідпущеної електричної енергії, в редакції відповідача цього пункту договору –Постачальник електричної енергії сплачує Споживачу штраф у розмірі двократної вартості невідпущеної електричної енергії.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про електроенергетику»енергопостачальними несуть відповідальність перед споживачами електричної енергії у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії, у разі переривання електропостачання з вини енергопостачальника (згідно із умовами договору на користування електричною енергією).

Враховуючи вищевикладене господарським судом правомірно зазначено, що приписи закону передбачають відповідальність Постачальника, яка відповідає редакції п. 4.1.2 договору в редакції позивача, а не сплату штрафу, як пропонує відповідач.

Пунктом 4.1.3 типового договору встановлена відповідальність Постачальника у разі відпуску електричної енергії, параметри якості якої перебувають поза межами показників, визначених державними стандартами –для струмоприймачів Споживача, безпосередньо приєднаних до електричних мереж Постачальника електричної енергії –у розмірі 25 % вартості такої електроенергії, що в повному обсязі відповідає приписам ч. 11 ст. 24 Закону України «Про електроенергетику».

Судом першої інстанції правомірно прийнято рішення про укладення п. 4.1.3 договору в редакції позивача.

В протоколі розбіжностей відповідач наполягав на виключенні з проекту договору пункту 4.1.5 пред'явленого позивачем,  в якому зазначено, що Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом не несе відповідальності: - за відключення Споживача, які виконуються цим Постачальником за приписом Держенергонагляду; - при дефіциті потужності енергосистеми по графікам, узгодженим з держадміністрацією.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про електроенергетику», повноваження Державних інспекторів з енергетичного нагляду, зокрема, надавати приписи щодо неприпустимості продовження експлуатації електричних і тепловикористовуючих установок споживачів, якщо це не створює загрозу життю обслуговуючого персоналу, здоров'ю населення. Статтею 23 цього Закону встановлено особливості енергопостачання в умовах введення надзвичайного стану та введення особливого періоду. Частиною 12 ст. 24 цього Закону передбачено, що енергопостачальник не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну споживачу або третім особам внаслідок припинення або обмеження електропостачання, здійсненого у встановленому порядку.

Таким чином, звільнення від відповідальності в окремих випадках, передбачених позивачем в договорі, встановлено чинним законодавством України, та правомірно прийняте в редакції позивача.

Також відповідач пропонував виключити з тексту договору абзац 3 п. 4.4, а саме умови дійсності акту про виявлені порушення у випадку не підписання іншою стороною. Господарський суд правомірно зазначив про недоцільність такого виключення. Оскільки ці умови визначені п. 6.41 Правил електричною енергією, а також п. 4.4 Типового договору, який є додатком №3 до вказаних правил.

Одночасно, судова колегія вважає, що господарським судом помилково відмовлено позивачеві у задоволенні вимог щодо укладення п. 2.3 додатку 5 до договору 31/23 від 01.01.2006р. в його редакції: Споживач, який має погоджену у встановленому порядку екологічну та/або аварійну броню електропостачання здійснює протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні в наступному розрахунковому періоді за тарифами, які діють на день здійснення платежу. Обсяг електричної енергії покриття аварійної (екологічної) броні визначається відповідно до даних складеного акта аварійної та технологічної броні електропостачання споживача. У разі використання споживачем зарезервованого обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні, постачальником здійснюється перерахунок його вартості відповідно до тарифів, які діяли в період використання зарезервованого обсягу електричної енергії.

Відповідно до ст. 179 ГК України при укладанні господарських договорів сторони повинні визначати його зміст на підставі типового договору та не можуть відступати від його змісту. Сторони можуть тільки конкретизувати його умови.

У додатку 3 ПКЕЕ вказаний типовий договір на постачання електричної енергії, пунктом 6.9 вказаних Правил регулюються взаємовідносини постачальника електричної енергії із споживачем, який має екологічну броню, а саме резервування об'єму електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні.

Діючим законодавством встановлена оплата відпущеної енергії у формі попередньої оплати, таким чином резервування частини об'єму електричної енергії аварійної (екологічної) броні, нижче якої постачальник не має права відключати споживача є обґрунтованою та такою, що не суперечить діючому законодавству України.

Обґрунтовуючи відмову в укладенні п. 2.3 додатку 5 в редакції позивача, господарський суд посилається на лист НКРЕ від 01.03.2006р. Вказаний лист не має нормативної сили та не може регулювати взаємовідношення з оплати зарезервованої екологічної броні між двома суб'єктами господарської діяльності. Крім того, в ньому є посилання на порядок авансового фінансування потреб електроенергії для покриття екологічної броні електропостачання підприємств, установ та організацій, об’єкти яких утримуються за рахунок коштів державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.2003р. №245, який втратив чинність згідно із наказом Міністерства фінансів України від 17.10.2005р. №708.

Як встановлено судовою колегією і підтверджено сторонами в судовому засіданні, згідно акту, сторони мають погоджену екологічну броню електропостачання.

Посилання відповідача на наявність суперечностей між пунктами 6.9 та 6.10 Правил користування, судовою колегією до уваги не прийняті.

Посилання суду першої інстанції на те, що випадок застосування екологічної броні державного підприємства відповідача може не настати, не підтверджений матеріалами справи, оскільки сторони мають погоджену екологічну броню електропостачання і редакція спірного пункту додатку №5 повністю відповідає змісту пункту 6.9 Правил користування, застосування яких є обов’язковим для сторін у випадку користування електричною енергією.

Позивачем належними доказами доведено правомірність його вимог щодо зобов’язання укласти пункти: п.4.1.2.;  п.4.1.3.; п.4.1.5.; третій абзац п.4.4.; п.5.1.1.; п.5.2.; п.2.3. додатку №5 в редакції договору Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд Донецької області прийняв рішення з неповним з'ясуванням обставин та їх недоведеністю, в зв'язку з чим висновки, викладені в рішенні, частково не відповідають обставинам справи.

Доводи відповідача по справі судовою колегією розглянуті та не прийняті до уваги, оскільки не спростовують фактів, доведених позивачем та підтверджених матеріалами справи.

Крім того, при розгляді справи апеляційною інстанцією були встановлені порушення норм процесуального права, які не призвели до прийняття неправильного рішення. Так, ухвалою про порушення провадження у справі була прийнята позовна заява до розгляду та судове засідання призначено на 26.06.2006р., тоді як судове засідання фактично відбулося 27.06.2006р., про що зазначено в ухвалі про відкладення розгляду справи на 01.08.2006р. Позовну заяву прийнято 06.06.2006р., згідно із вимогами ч. 4 ст. 69 ГПК України, за клопотанням сторін від 01.08.2006р. строк розгляду справи продовжено на 1 місяць, але в судовому засіданні 16.08.2006р. оголошено перерву до 04.09.2006р., тобто за межами строку, передбаченого ст. 69 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, частково не відповідають обставинам справи, судом неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, є підставою для часткового скасування рішення і задоволення вимог позивача.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи позовні вимоги позивача, частково скасовує рішення суду першої інстанції в частині зобов’язання відповідача укласти п. 2.3 додатку №5 до договору № 31/23 в редакції позивача.

За таких обставин, рішення господарського суду Донецької області від 31.10.2006 року у справі №43/199пд підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга –задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по даній справі відшкодовуються із відповідача по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 48, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка в особі Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 31.10.2006 року у справі №43/199пд –задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 31.10.2006 року у справі №43/199пд  –скасувати частково, в частині відмови у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка в особі Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка Донецької області про зобов'язання Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчермет”, м. Донецьк укласти пункт 2.3 додатку №5 договору №31/23 в редакції позивача.

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка в особі Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка Донецької області  до Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчермет”, м. Донецьк про укладання пункту 2.3 додатку №5 договору №31/23 в редакції позивача –задовольнити.

Зобов'язати Державне виробниче підприємство по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчермет”, м. Донецьк укласти п. 2.3 додатку №5 договору №31/23 в редакції позивача.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 31.10.2006 року у справі №43/199пд залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надр. 5 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4 –ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.

Богомолова Ю.І.