ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.12.07р.

Справа № 9/357-07

За позовом  Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, м. Київ

до  Відкритого акціонерного товариства “Дніпродзержинська теплоелектроцентраль”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 23111101 грн. 47 коп.

Суддя  Подобєд І.М.

Представники:

Від позивача – Плотніков А.О. - головний юрисконсульт, довір. № 33/10від 09.02.07р.

Від відповідача – Гаврілова О.Ф. - юрисконсульт, довір. № 001/023 від 26.03.07р.

СУТЬ СПОРУ:

ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулось у листопаді 2007 року із позовом до ВАТ „Дніпродзержинська теплоелектроцентраль”, в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 23111101,47 грн. заборгованості за поставлений природний газ, в тому числі: 18297777,64 грн. –основного боргу за період січнь-квітень, червень, жовтень-грудень 2006 року включно, 1474325,14 грн. –пені, 2897875,87 грн. –суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 441122,82 грн. –три проценти річних. Обґрунтовує свої вимоги наявністю не виконаних відповідачем зобов’язань за договором №06/05-2158-ТЕ-3 від 30.12.2005р.

Відповідач позовні вимоги визнає частково в сумі 18297777,64 грн. основного боргу. Проти задоволення решти позовних вимог позивача заперечує, посилаючись на те, що на протязі дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, що був введений у справі №Б15/187/03 про банкрутство ВАТ „Дніпродзержинська теплоелектроцентраль” у боржника не виникають нові додаткові зобов’язання у зв’язку із порушенням основного зобов’язання, до яких відноситься не тільки неустойка (штраф, пеня), а також і три проценти річних і індекс інфляції, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні 10.12.2007р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, господарський суд -

встановив:

Між Дочірньою компанією „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" (Позивачем) та Відкритим акціонерним товариством  „Дніпродзержинська теплоелектроцентраль” (Відповідачем) був укладений договір №06/05-2158-ТЕ-3 від 30.12.2005р. на постачання природного газу, згідно з яким Позивач протягом січнь-квітень, червень, жовтень-грудень 2006 року передав Відповідачу природний газ в об‘ємі 80790,983 тис.м3 на загальну суму 34022378,38 грн., що підтверджується відповідними актами прийому-передачі природного газу.

Відповідно до п. 6.1. Договору, Відповідач зобов’язався здійснювати оплату за поставлений природний газ грошовими коштами шляхом поточного перерахування на рахунок Позивача протягом місяця поставки 100 % вартості запланованих обсягів газу, а остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснювати на підставі-акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за звітним місяця.

Відповідач свої зобов’язання щодо оплати вартості спожитого газу виконав частково, перерахував Позивачеві грошові кошти в сумі 15724600,74 грн.

Таким чином, розмір основного боргу Відповідача перед Позивачем за поставлений природний газ за вказаним договором на час розгляду справи судом становить 18297777,64 грн. та визнається Відповідачем.

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 258, 549-551 Цивільного кодексу України та на підставі пункту 7.2. договору (з урахуванням додаткових угод), яким встановлено, що за несвоєчасну оплату спожитого газу, Відповідач зобов’язаний сплатити на користь Позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, а пеня нараховується з наступного дня після закінчення строку остаточного розрахунку за звітний місяць, Позивач нарахував Відповідачу суму 1474325,14 грн. пені за період з 17.05.2007р. по 16.11.2007р.

На підставі положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, Позивач нарахував Відповідачу суму 2897875,87 грн., на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з лютого 2006 року по жовтень 2007 року, та суму 441122,82 грн. –три проценти річних за період з 11.02.2006р. по 16.11.2007р.

Відповідач докази погашення зазначеної заборгованості на час розгляду справи не надав.

Господарським суду Дніпропетровської області порушувались справи про банкрутство ВАТ „Дніпродзержинська теплоелектроцентраль” №Б15/187/03 (порушено провадження 14.11.2003р., припинено провадження 25.05.2006р.), №Б15/78-07 (порушено провадження 16.05.2007, залишено без розгляду 13.09.2007р.), у яких вводився мораторій на задоволення вимог кредиторів, що діяв протягом часу з 14.11.2003р. до 25.05.2006р., з 16.05.2007р. до 13.09.2007р.

З урахуванням встановлених обставин позовні вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони є суб’єктами господарювання, тому згідно до положень ст.ст. 4, 173-175 і 193 Господарського кодексу України, до прав і обов’язків сторін, що виникли на підставі зазначеного договору і є господарськими зобов’язаннями, мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 530 ч.1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до приписів частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов’язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов’язаний відшкодувати збитки завдані невиконанням зобов’язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до положень ст. ст. 216-217, 230-231 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, зокрема, шляхом застосування пені за прострочення виконання грошових зобов’язань та штрафу у розмірі семи відсотків від вартості товарів (робіт, послуг), у разі прострочення понад тридцять днів (частини 2 і 4 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив  виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов’язку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

Відповідач неналежним чином виконав свої договірні (майново-господарські) зобов’язання перед Позивачем, чим порушив умови укладеного із Позивачем договору на постачання природного газу №06/05-2158-ТЕ-3 від 30.12.2005р. та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача суми 18297777,64 грн. основного боргу, 2897875,87 грн. інфляційних збитків, 441122,82 грн. трьох процентів річних та 513340,39 грн. пені (за період з 14.09.2007р. по 16.11.2007р., коли не діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів і не нараховувалась неустойка (штраф, пеня), виходячи із розрахунку 18297777,64 грн. х 8%х2/100%х 64 дн./365дн.=513340,39 грн.) –є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

В силу положень п. 4 ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” протягом дії зазначеного мораторію, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання Відповідачем його грошових зобов’язань, тому решта позовних вимог Позивача про стягнення з Відповідача суми 960984,75 грн. пені, що була нарахована Позивачем за період з 17.05.2007р. по 13.09.2007р., задоволенню не підлягають у зв’язку із дією мораторію, який був запроваджений у справі №Б15/78-07 про банкрутство Відповідача, протягом якого така пеня та штрафи не нараховуються.

Решта доводів Відповідача відхиляється з вищенаведених підстав.

Судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Дніпродзержинська теплоелектроцентраль” на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” суму 18297777 грн. 64 коп. основного боргу, 2897875 грн. 87 коп. інфляційних збитків, 441122 грн. 82 коп. трьох процентів річних, 513340 грн. 39 коп. пені, 24439 грн. 20 коп. витрат на держмито, 113 грн. 09 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобєд

Рішення підписано 09.01.08р.