ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

23.04.07р.

Справа № А7/347-06

12 год. 55 хв.

За позовом  Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ

До  Дочірнього підприємства Криворізького спеціалізованого управління закритого акціонерного товариства "Дніпроелектромонтаж" № 453, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

Про стягнення 26 900, 73 грн.

Суддя  Коваль Л.А.

Секретар судового засідання Пелипенко К.В.

Представники сторін:

від позивача: провідний спеціаліст Петренко Н.В., дов. № 03-06/0395 від 17.04.2007р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (м.  Дніпропетровськ) просить стягнути з Дочірнього підприємства Криворізького спеціалізованого управління закритого акціонерного товариства "Дніпроелектромонтаж" № 453 (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область) на свою користь адміністративно-господарські санкції у сумі 26 900, 73 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача в 2005 році середньооблікова чисельність працюючих інвалідів була менша, ніж 4% загальної чисельності працюючих (встановлений норматив). На підприємстві повинні були працювати 6 осіб–інвалідів, а працювало лише 3 особи-інваліда. Якщо на підприємстві середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, підприємство щороку сплачує відповідному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві. Адміністративно-господарські санкції сплачуються підприємством в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу. Відповідач адміністративно-господарські санкції не сплатив.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на відсутність його вини в недотриманні нормативу робочих місць, на яких повинна використовуватися праця інвалідів. Обов’язок щодо працевлаштування інвалідів покладається на певні органи, а не на відповідача. Також відповідач посилається на його звернення до  Жовтневого районного центру зайнятості м. Кривого Рогу, Тернівської районної ради м. Кривого Рогу та Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів  з приводу наявності вакансій для працевлаштування інвалідів. На думку відповідача, закон не встановлює відповідальності за не створення робочих місць для інвалідів. Відповідач зазначає, що є спеціалізованим будівельним підприємством, на більшості з посад якого застосовується праця з тяжкими та шкідливими умовами. На такі посади інваліди не можуть бути працевлаштовані.

Відповідач заявив клопотання про виклик в судове засідання в якості свідка провідного спеціаліста Жовтневого центру зайнятості м. Кривого Рогу Білої В.Ю. для підтвердження факту отримання нею на особистому прийомі листа відповідача від 25.05.2005р. про наявність вакансій в кількості двох одиниць для працевлаштування інвалідів.

Згідно ухвали господарського суду від 14.11.2006р. провадження у справі зупинено.

Згідно ухвали господарського суду від 12.04.2007р. провадження у справі поновлено.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Обов’язок по забезпеченню працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків   від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця, встановлений частиною 1 статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин (надалі –Закон).

Частина 1 статті 20 цього ж Закону передбачає відповідальність підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, у вигляді сплати щороку відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафних санкцій, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом. Для підприємств (об'єднань),  установ  і організацій незалежно від форми власності та  господарювання,  на  яких  працює  від  8  до  15 осіб, розмір штрафних   санкцій   за   робоче   місце,  не  зайняте  інвалідом, визначається  в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (об'єднанні), у відповідній установі, організації.

Відповідно до звіту Дочірнього підприємства Криворізького спеціалізованого управління закритого акціонерного товариства "Дніпроелектромонтаж" № 453 (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область) про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік, наданого Дніпропетровському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів (м. Дніпропетровськ) 03.02.2006р., середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу – 139 осіб. Відповідно, кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог Закону, становить 6 осіб. Фактично у відповідача працювало 3 особи-інваліда.

Також, відповідно до даних, наведених відповідачем в звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік, фонд оплати праці штатних працівників –1 246, 4 тис. грн. Визначена розрахунковим шляхом середньорічна заробітна плата штатного працівника –8 966, 91 грн. Оскільки протягом 2005 року у відповідача повинно було працювати 6 осіб, якім  встановлена інвалідність, фактично працювало 3 особи, визначений  розрахунковим шляхом розмір штрафу становить 26 900, 73  грн.

Відповідно до п. 4 Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001р. № 1767, штрафні санкції сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

Позивач посилається на ті обставини, що відповідач штрафні санкції не сплатив, що і є причиною спору.

Відповідач доказів оплати штрафних санкцій не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

Аналогічний обов’язок щодо працевлаштування інвалідів на певні органи покладає п.10 Положення “Про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995р. № 314. Так, працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров’я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

В той же час, державна служба зайнятості, на яку покладено реалізацію державної політики зайнятості населення (п.1 ст. 18 Закону України “Про зайнятість населення”), має право направляти для працевлаштування на підприємства, в установи і організації всіх форм власності громадян, які звертаються до служби зайнятості, відповідно до рівня їх освіти і професійної підготовки, лише при наявності там вільних робочих місць (вакантних посад) (ч. 2 ст. 19 Закону України “Про зайнятість населення” в редакції, що діяв протягом 2005 року). Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення” підприємства, установи і організації незалежно від форми власності щомісяця подають центрам зайнятості адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій).

Згідно звітів відповідача про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках, які подавалися відповідачем протягом 2005 року Жовтневому районному центру зайнятості м. Кривого Рогу, відповідач потребу в працівниках-інвалідах не заявляв.

Згідно листа відповідача від 25.05.2005р., вих. № 264-06, адресованого начальнику Жовтневого районного центру зайнятості м. Кривого Рогу, відповідач повідомив, що станом на 01.05.2005р. відповідачем забезпечено зайнятість 4-х інвалідів із 6-ти встановлених нормативом. Також, відповідач повідомив, що є підприємством з особливо шкідливими умовами праці, молодшим обслуговуючим персоналом забезпечене.

З метою з’ясування обставин отримання даного листа Жовтневим районним центром зайнятості м. Кривого Рогу господарський суд зупиняв провадження у справі.

У відповідь на запит суду Криворізький міський центр зайнятості повідомив, що від відповідача не надходили звіти про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів.

Оскільки лист від 25.05.2005р., вих. № 264-06, на який посилається відповідач, не містить вимоги до центру зайнятості про направлення інвалідів для працевлаштування, законодавством передбачена певна форма заявляти потребу в працівниках, в тому числі працівниках-інвалідах, суд не вважає дане звернення відповідача зверненням про потребу в працівниках –інвалідах та з огляду на це не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про виклик в судове засідання свідка.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є  вчинене ним  правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач не довів, що звертався до органів, уповноважених займатися працевлаштуванням, з питання направлення йому для працевлаштування інвалідів. Всі листи, направлені відповідачем, мають лише інформаційний характер про стан дотримання відповідачем вимог Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

З огляду на викладені вище обставини справи, суд вбачає вину саме відповідача в незабезпеченні нормативу працевлаштування інвалідів в 2005 році та наявність підстав для застосування до відповідача господарсько-правової відповідальності у вигляді стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 26 900, 73 грн.

Позовні вимоги заявлені правомірно та підлягають задоволенню.

Суд відхиляє решту доводів відповідача, оскільки вони не спростовують обов’язок відповідача дотримуватися 4-х відсоткового нормативу працевлаштування інвалідів.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 71, 104, ст. ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов  задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Криворізьке спеціалізоване управління № 453 Закритого акціонерного товариства "Дніпроелектромонтаж" (50037, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг,  вул. Спартака, 143, ідентифікаційний номер 01416872, рахунок 0001 в КФ АКПІБ „УкрСибБанк”, МФО 306834) на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 60, к. 18, ідентифікаційний номер 25005978, рахунок 0025 в банку УДКУ в Дніпропетровській області, МФО 805012) адміністративно-господарські санкції в сумі 26 900 (двадцять шість тисяч дев’ятсот) грн. 73 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Л. А. Коваль