КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

04.04.07 р.          № 46/416

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:            Зубець Л.П.

Розваляєвої  Т.С.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Ковбик Т.М., дов. № 104-125 від 07.12.2006р.                                     Жураковська Л.А., дов. № 104-126 від 07.12.2006р.

відповідача:                        Шевчук О.М., дов. № 973/8/10-110 від 05.02.2007р.

Шемяткін М.О., дов. № 136/9/10-003 від 31.01.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу СДПІ у м. Києві по роботі з великими платниками податків

на постанову Господарського суду м.Києва від 22.12.2005

у справі № 46/416  (Шабунін С.В.)

за позовом           Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта"

до           СДПІ у м. Києві по роботі з великими платниками податків

про          визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007р. № 01-23/3/355 склад судової колегії змінено, справу № 46/416 передано на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Зубець Л.П., Лосєв А.М.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду м. Києва у справі № 46/416 від 22.12.2005р. позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків № /1 від 20.05.2005р. в частині нарахування податкових зобов’язань з податку на додану вартість по основному платежу – на суму 11 614 705,00 грн., в частині застосування фінансових санкцій – на суму 5 811 504,00 грн.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, Спеціалізована державна податкова інспекція у м. Києві по роботі з великими платниками податків подала апеляційну скаргу на зазначену постанову суду, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує та вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому просить суд постанову місцевого суду залишити в силі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

19.04.2005 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від № /0, яким позивачу згідно з пп. "б" пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. № 2181-ІП (зі змінами і доповненнями) на підставі акту планової документальної перевірки № 175/15-1/21560045 від 15.04.2005 р. та відповідно до пп. 3.1.1 п.3.1, пп. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3, п. 4.1, п. 4.5, п.4.9 ст. 4, пп. 5.1.2 п. 5.1 ст. 5, пп. 7.2.1, пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.1, пп. 7.4.2, пп. 7.4.3, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. № 2181-ПІ (зі змінами і доповненнями) визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 17682669,00грн., в т.ч. 11 788 446,00 гри. - основний платіж та 5 894 223,00грн. - штрафні санкції.

За результатами перевірки встановлено, що позивачем в період, що перевірявся, порушено вимоги пп. 3.1.1 п.3.1, пп. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3, п. 4.1, п. 4.5, п.4.9 ст. 4. пп. 5.1.2 п. 5.1 ст. 5, пп. 7.2.1, пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.1, пп. 7.4.2, пп. 7.4.3, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого позивачу донарахований податок на додану вартість у розмірі 11 788 446,00 грн.

В порядку апеляційного узгодження податкового зобов'язання, передбаченого пп. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р. № 2181-ІП (зі змінами і доповненнями), позивач оскаржив в адміністративному порядку податкове повідомлення-рішення від 19.04.2005 р. № /0.

Рішенням про результати розгляду скарги № 5194/10/15-111 від 17.05.2005 р. податкове повідомлення-рішення від 19.04.2005 р. № /0 залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

На підставі акту планової документальної перевірки № 175/15-1/21560045 від 15.04.2005 р. та рішення про результати розгляду скарги № 5194/10/15-111 від 17.05.2005 р. відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення від 20.05.2005 р. № /1, яким сума податкового зобов'язання позивача з податку на додану вартість та сума застосованих штрафних санкцій залишені без змін та становлять відповідно 11 788 446,00 грн. та 5 894 223,00 грн.

На підставі наказу Державного комітету зв'язку України від 15.06.1998р. № 93 позивач створений шляхом реорганізації Українського державного об'єднання поштового зв'язку "Укрпошта" і є його правонаступником, зареєстрований Шевченківською районною державною адміністрацією в м. Києві 15.12.1993 р. та підпорядкований Державному департаменту зв'язку та інформатизації України, має Свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи за № 0003470.

З 29.03.2002 р. позивач перебуває на податковому обліку відповідача та зареєстрований платником податку на додану вартість, про що видано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість за № 390015937 від 28.12.2001 р., Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість за № 35479574 від 29.04.2002 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має розгалужену мережу філій (дирекцій), які розташовані в регіонах України, не мають статусу юридичної особи, здійснюють свою діяльність від імені позивача в межах повноважень, наданих їм позивачем і закріплених Типовим положенням про філію Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта". Філії (дирекції) мають окремий баланс, рахунки в банках, печатки, штампи, бланки зі своєю назвою. Філії (дирекції) є платниками податків та інших обов'язкових платежів, передбачених чинним законодавством України.

Позивач є платником консолідованого податку на додану вартість (наказ Державного комітету зв'язку України "Про реорганізацію об'єднання поштового зв'язку "Укрпошта" від 15.06.1999 р. № 93) та консолідованого податку на прибуток (наказ Українського державного підприємства поштового зв'язку „Укрпошта" від 29.11.2000 р. № 394).

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями) платником податку на додану вартість визнається особа, яка згідно з Законом України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями) зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

Під терміном "особа" в п. 1.2 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями) розуміється особа, незалежно від того, чи є така особа резидентом чи ні, а саме: суб'єкт підприємницької діяльності, в тому числі підприємство з іноземними інвестиціями, незалежно від форми та часу внесення цих інвестицій; інша юридична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності; фізична особа (громадянин, іноземний громадянин та особа без громадянства), яка здійснює діяльність, віднесену до підприємницької згідно з законодавством, або ввозить (пересилає) товари на митну територію України.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями) платником податку визначена: особа, обсяг оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) якої протягом будь-якого періоду з останніх дванадцяти календарних місяців перевищував 3 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; особа, яка ввозить (пересилає) товари на митну територію України або отримує від нерезидента роботи (послуги) для їх використання або споживання на митній території України, за винятком фізичних осіб, не зареєстрованих як платники податку, в разі коли такі фізичні особи ввозять (пересилають) товари (предмети) в обсягах, що не підлягають оподаткуванню згідно з законодавством; особа, яка здійснює на митній території України підприємницьку діяльність з торгівлі за готівкові кошти незалежно від обсягів продажу, за винятком фізичних осіб, які здійснюють торгівлю на умовах сплати ринкового збору в порядку, встановленому законодавством; особа, яка на митній території України надає послуги, пов'язані з транзитом пасажирів або вантажів через митну територію України; особа, яка відповідальна за внесення податку до бюджету по об'єктах оподаткування на залізничному транспорті, що визначена у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; а також, особа, яка надає послуги зв'язку і здійснює консолідований облік доходів та витрат, пов'язаних з наданням таких послуг та отриманих (понесених) іншими особами, що знаходяться у підпорядкуванні такої особи.

Відповідач зазначає, що оскільки при централізованій формі проведення розрахунків з бюджетом по податку на додану вартість відповідальність за своєчасність та повноту внесення сум податку на додану вартість до бюджету несе головне підприємство - позивач, зареєстроване платником податку на додану вартість відповідно до вимог Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), у складі якого знаходяться філії, то такі філії позивача не відповідають ознакам платника податку на додану вартість, а тому не мають права здійснювати перерахунки податкового кредиту в порядку, передбаченому пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями).

Статтею 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями) передбачений єдиний для всіх платників порядок обчислення і сплати податку на додану вартість, згідно якого сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету підлягає сума податку на додану вартість, визначена як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань та сумою дозволеного (документально підтвердженого) податкового кредиту, при цьому дата виникнення податкових зобов'язань і дата виникнення права на податковий кредит визначаються за правилами "першої події" на підставі податкових накладних та вантажних митних декларацій.

Податкова накладна, яка є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом, складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця. Для операцій, що оподатковуються і звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні (п.п.7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями)).

Підпунктом 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями) передбачено, що право на нарахування податку на додану вартість та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, ст. 9 Закону № 168/97-ВР.

Операції, які визначені як об'єкт оподаткування податком на додану вартість, встановлені п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), зокрема, це операції з продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України, в тому числі операції з оплати вартості послуг за договорами оренди (лізингу) та операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення кредиторської заборгованості заставодавця; операції з ввезення (пересилання) товарів на митну територію України та отримання робіт (послуг), що надаються нерезидентами для їх використання або споживання на митній території України, в тому числі операції з ввезення (пересилання) майна за договорами оренди (лізингу), застави та іпотеки; операції з вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України та надання послуг (виконання робіт) для їх споживання за межами митної території України.

Операції, які не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, передбачені в п. 3.2 ст. 3 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (зі змінами та доповненнями). Крім того, ст. 5 цього ж Закону встановлений вичерпний перелік операцій платників податку, які звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Під "податковим кредитом" в п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" розуміється сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду у випадках, визначених даним Законом.

Податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку із придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації (п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Підпункт 7.2.8 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлює, що платники податку на додану вартість повинні вести окремий облік з продажу та придбання щодо: операцій, що підлягають оподаткуванню за ставкою 20% та звільнених від оподаткування; операцій, вартість яких не включається до складу валових витрат виробництва (обігу) або не підлягає амортизації, ввізних (імпортних) та вивізних (експортних)операцій.

Зазначений облік ведеться в спеціальних книгах, форма і порядок заповнення яких встановлюються центральним органом державної податкової служби України.

Приписами Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено, що платники податку на додану вартість, які проводять господарські операції, що підлягають оподаткуванню за ставкою 20%, та не є об'єктом оподаткування або звільнені від оподаткування, згідно вимог п.п. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 цього ж Закону повинні враховувати суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації відповідно у складі валових витрат виробництва (обігу) та на збільшення вартості основних фондів і нематеріальних активів і не включати до податкового кредиту.

У разі коли товари (роботи, послуги), виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду. У разі коли платник придбає товари (роботи, послуги), вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) і не підлягає амортизації, податки, що сплачені у зв'язку з таким придбанням, відшкодовуються за рахунок відповідних джерел і до складу податкового кредиту не включаються (пп. 7.4.3, пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість”.

Валовими витратами виробництва та обігу є сума будь-яких витрат платника податку на прибуток у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності (п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств” від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР в редакції Закону України від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР (із змінами та доповненнями).

На підставі пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР в редакції Закону України від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР (із змінами та доповненнями) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених п. 5.3 - п. 5.8 ст. 5 цього Закону.

Відповідно до вимог пп. 2.1.3 п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств” від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР в редакції Закону України від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР (із змінами та доповненнями) філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку на прибуток, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж такий платник податку, територіальної громади, з метою оподаткування вважаються платниками податку на прибуток.

Платник податку, який має такі філії, має право прийняти рішення щодо сплати консолідованого податку на прибуток та сплачувати податкові зобов'язання до бюджетів територіальних громад за місцезнаходженням філій, а також до бюджету територіальної громади за своїм місцезнаходженням, зменшені на суму податку, сплаченого до бюджетів територіальних громад за місцезнаходженням філій. Сума податку на прибуток філій за відповідний звітний (податковий) період визначається розрахунково, виходячи із загальної суми податку, нарахованого платником податку, розподіленого пропорційно питомій вазі суми валових витрат філій та амортизаційних відрахувань, нарахованих по основних фондах такого платника податку, які розташовані за місцезнаходженням філії, у загальній сумі валових витрат та амортизаційних відрахувань цього платника податку.

Позивач, посилається на Методичні рекомендації щодо порядку нарахування та сплати консолідованого податку на прибуток, затверджені наказом ДПА України від 10.04.1998 р. № 175 та на Порядок складання розрахунку податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства, затверджений наказом ДПА України від 05.03.2003 р. № 68, згідно яких з метою визначення суми консолідованого податку на прибуток платник податку веде узагальнюючий облік валових витрат та амортизаційних відрахувань філій відповідно до порядку їх нарахування, встановленого Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР в редакції Закону України від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР (із змінами та доповненнями).

Таким чином, при сплаті платником податку консолідованого податку на прибуток філії, відділення та інші відокремлені підрозділи такого платника податку самостійно ведуть облік своїх валових витрат та амортизаційних відрахувань відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР в редакції Закону України від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР (із змінами та доповненнями).

Відповідно до наказів Українського державного підприємства поштового зв'язку „Укрпошта" від 15.01.2002 р. № 17 та від 25.09.2002 р. № 384 філіям (дирекціям) позивача та їх відособленим виробничим підрозділам були присвоєні коди для ведення книг обліку придбання і книг обліку продажу товарів (робіт, послуг), які використовуються філіями (дирекціями) та їх відособленими виробничими підрозділами з метою ведення податкового обліку.

Делегування позивачем повноважень своїм філіям (дирекціям) щодо виписки податкових накладних та ведення книг обліку продажу та книг обліку придбання товарів (робіт, послуг), передбачене в Порядку заповнення податкової накладної, затвердженому наказом ДПА України "Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх заповнення" від 30.05.1997 р. № 165 (із змінами та доповненнями).

В п. 2 вказаного Порядку зазначено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість, однак, якщо філії та інші структурні підрозділи платника податку самостійно здійснюють продаж товарів (робіт, послуг) та проводять розрахунки з постачальниками/споживачами, то зареєстрований платник податку, до складу якого входять такі філії, може делегувати філії або структурному підрозділу право виписки податкових накладних. Для цього платник податку повинен кожній філії та структурному підрозділу присвоїти окремий код (номер, шифр), про що письмово довести до відома державного податкового органу за місцем його реєстрації як платника податку на додану вартість.

Відповідно до зазначеного Порядку, якщо філії та інші структурні підрозділи платника податку самостійно здійснюють продаж товарів (робіт, послуг) та проводять розрахунки з постачальниками і споживачами, то зареєстрований платник податку, до складу якого входять такі філії, може делегувати філії або структурному підрозділу право ведення книги обліку придбання. Якщо філії та інші структурні підрозділи платника податку самостійно здійснюють продаж товарів (робіт, послуг) та проводять розрахунки з постачальниками і споживачами, в цьому випадку зареєстрований платник податку, до складу якого входять такі філії, має право делегувати філії або структурному підрозділу повноваження щодо ведення книги обліку продажу. Для цього платник податку повинен кожній філії та структурному підрозділу присвоїти окремий код (номер, шифр), про що письмово довести до відома державного податкового органу за місцем його реєстрації як платника податку на додану вартість.

У книзі обліку придбання окремо обліковуються операції, пов'язані з придбанням товарів (робіт, послуг), з правом включення до податкового кредиту та без права включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість. Окремо ведеться облік операцій, вартість яких не включається до складу валових витрат виробництва (обігу) або не підлягає амортизації, а також по товарах (роботах, послугах), придбаних як на митній території України, так і ввезених із-за її меж. Окремо обліковуються операції, пов'язані з придбанням імпортних товарів, на які оформляється податковий вексель (п. 6, п. 7, п. 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженому наказом ДПА України "Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх заповнення" від 30.05.1997 р. № 165 (із змінами та доповненнями).

Як зазначено в п. 9 Порядку заповнення податкової накладної книга обліку придбання містить в собі порядок обліку операцій і визначає основу для можливості віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) продавцю у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Статтею 1 Закону України "Про підприємства в Україні" від 27.03.1991р. № 887-ХІІ (із змінами та доповненнями), який був чинним до 01.01.2004 р. - дати набрання чинності Господарським кодексом України, підприємство не може мати у своєму складі інших юридичних осіб.

Відповідно до п. 2.32 Класифікації організаційно-правових форм господарювання, затвердженої наказом Державного комітету України із стандартизації, метрології та сертифікації від 22.11.1994 р. № 288, філія є структурно відокремленою частиною юридичної особи, яка знаходиться за межами розміщення керівного органу юридичної особи і здійснює таку ж діяльність (виробничу, наукову, тощо), що й юридична особа у цілому. Філія має своє керівництво, яке підпорядковується керівному органу юридичної особи і діє на підставі доручення, отриманого від відповідного керівного органу юридичної особи.

Також філія не є суб'єктом підприємницької діяльності, оскільки не відноситься до жодної із категорій, передбачених ст. 2 Закону України "Про підприємництво в Україні" від 07.02.1991р. № 698-ХІІ (зі змінами та доповненнями).

Відповідно Інструкції про порядок обліку платників податків, затвердженій наказом ДПА України № 80 від 19.02.1998 р. (із змінами та доповненнями), передбачається, що філії, які мають банківський рахунок, окремо ведуть облік своєї діяльності та складають баланс, можуть бути платниками податку.

Таким чином, філії, відділення та інші відокремлені підрозділи з метою оподаткування податком на додану вартість визначаються як платники податку в складі юридичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, зареєстрованого платником податку на додану вартість згідно вимог ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість”, а тому не повинні окремо реєструватися в якості платників податку на додану вартість.

Керуючись наказом ДПА України "Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх заповнення", юридична особа -- суб'єкт підприємницької діяльності, зареєстрований платником податку на додану вартість, до складу якого входять філії, відділення та інші відокремлені підрозділи, може делегувати їм право ведення податкового обліку, в т.ч., право виписки податкових накладних, право ведення книг обліку продажу товарів (робіт, послуг) і книг обліку придбання товарів (робіт, послуг).

Однак, згідно пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" та п. 10.1 ст. 10 Закону України "Про податок на додану вартість" відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення податку на додану вартість до бюджету несуть платники податку - юридичні особи.

При нарахуванні та сплаті позивачем консолідованого податку на прибуток і консолідованого податку на додану вартість, філії (дирекції) позивача самостійно ведуть облік своїх валових витрат та амортизаційних відрахувань відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР в редакції Закону України від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР (із змінами та доповненнями); визначають свої податкові зобов'язання з податку на додану вартість, формують податковий кредит звітного періоду, внаслідок чого, саме філії, відділення та інші відокремлені підрозділи мають здійснювати розрахунки, передбачені пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Згідно Висновку № 9319 судово-бухгалтерської експертизи складеного 28.10.2005р. висновки, викладені в акті Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києва по роботі з великими платниками податків від 15.04.2005р. № 175/15-1/21560045 “Про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства УДППЗ “Укрпошта” за період з 01.01.2001р. по 31.12.2003р.” в частині нарахування податкових зобов’язань з податку на додану вартість по основному платежу – на суму 11 614 705,00 грн., документально та нормативно не підтверджуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києва по роботі з великими платниками податків задоволенню не підлягає, а постанова Господарського суду міста Києва від 22.12.2007р. у справі № 46/416 не підлягає скасуванню.

Керуючись п. 6 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення”, ст. ст. 89, 94, 195, 198, 200, 205, 206, 209  Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у м.Києва по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, постанову Господарського суду міста Києва від 22.12.2002р. у справі № 46/416 залишити без змін.

Матеріали справи № 46/416 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена  до касаційного суду протягом місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя          Мартюк А.І.

Судді

Зубець Л.П.

Розваляєва  Т.С.