ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"16" січня 2007 р.
Справа № 29/352-06-9115

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого:       Петрова М.С.

Суддів:                   Колоколова С.І.

Разюк Г.П.

при секретарі судового засідання:  Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Каракаш  О.М., довір. №58 від 03.01.07 р.

від відповідача: не з’явився, про час і місце судового засідання належним чином повідомлений, про причини неявки в судове засідання не повідомив, клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги не заявляв

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” в особі Ізмаїльських електричних мереж

на рішення господарського суду  Одеської області від 25.10.2006 р.

по справі № 29/352-06-9115

за позовом ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” в особі Ізмаїльських електричних мереж (далі по тексту ВАТ „ЕК Одесаобленерго”

до Управління  ДАІ МВС України в Одеський області (далі по тексту Управління ДАІ)

про стягнення 2578,66 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

05.09.2006 р. ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Управління ДАІ про стягнення з останнього 2578,66 грн. заборгованості за перевищення договірних величин споживання електроенергії у травні 2006 року.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.10.2006 р. (суддя Аленін О.Ю.) позов ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” задоволено частково з огляду на те, що відповідач дійсно допустив перевищення договірної величини електроспоживання у травні 2006 р. і останній відповідно із ч.5 ст.26 Закону України „Про електроенергетику” повинен сплатити позивачу 2-кратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини споживання електричної енергії, але місцевий господарський суд, враховуючи вимоги ст.233 ГК України, зменшив вказану штрафну санкцію до 1000 грн.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та задовольнити позов у повному обсязі, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права та не в повному обсязі з’ясував обставини, що мають значення для справи.

Так, скаржник зауважує на тому, що місцевий господарський суд безпідставно застосував вимоги ст.233 ГК України, оскільки не з’ясував наявність обставин, яки передбачають застосування вказаної норми закону.

В той же час ВАТ „ЕК Одесаобленерго” на час прийняття господарським судом оскарженого рішення знаходилося у дуже скрутному фінансовому становищу, що не було з’ясовано і враховано судом 1 інстанції. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-яки докази, яки б свідчили про наявність у відповідача обставин, передбачених ст.233 ГК України, яки б надавали змогу суду зменшити розмір штрафної санкції, заявленої ВАТ „ЕК Одесаобленерго” до стягнення.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, у судове засідання не з’явився, хоча про час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги не заявляв, тобто не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, тому апеляційна скарга розглянута за відсутністю його представника.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, та перевіривши правильність юридичної оцінки судом 1 інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права,  судова колегія приходить до наступного.

20.07.2004 р. між позивачем та Управлінням ДАІ укладено договір №464 про постачання електричної енергії, відповідно до якого енергопостачальна організація зобов’язалась постачати електричну енергію споживачу, а споживач своєчасно сплачувати спожиту електроенергію  відповідно до умов договору, а також виконувати інші зобов’язання за цим договором та додатків до нього, які є його невід’ємними частинами.

Згідно із п.9.4 договору строк його дії встановлено до 31.12.04 р. та вважається продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. В матеріалах справи відсутні таки заяви сторін, тому зазначений договір є чинним по теперішній час.

Додатком № 1 до договору №464 від 20.07.2004 р. сторони 18.01.06 р. погодили помісячні обсяги споживання електроенергії на 2006 рік, у тому числі на травень місяць в обсязі 6000 кВт/г.

В травні 2006 року відповідачем, згідно з його звітом спожито 15180 кВт/г., яки згідно із рахунком-фактурою позивача №464/1 від 11.05.06 р. Управління ДАІ повинно було сплатити в строк до 25.05.06 р.

Враховуючи договірну величину споживання електричної енергії, встановлену для відповідача на травень 2006 р. та фактично спожиту електроенергію за цей місяць, останній допустив перевищення договірної величини споживання електричної енергії в обсязі 9180 кВт/г., однак у відповідності із умовами п.4.4 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 17.10.05 р. за №910 та зареєстрованих у Мінюсті України 18.11.05 р. за №1399/11679 (далі по тексту Правила), а також п.2 додатку №1 до договору не звернувся до позивача із заявою про корегування договірної величини споживання електричної енергії у сторону збільшення.

Таким чином, договірна величина споживання електричної енергії для відповідача на травень 2006 р. залишилася незмінною на рівні 6000 кВт/г.

Згідно із п.13 Порядку постачання електричної енергії, затвердженою постановою КМ України №441 від 24.03.1999 р. споживачі у разі перевищення встановлених договірних величин споживання електричної енергії та потужності несуть відповідальність згідно з частинами 5 і 6 ст.26 Закону України „Про електроенергетику”.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України „Про електроенергетику”, споживачі у випадку споживання електроенергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам 2-кратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини, яка згідно із ст.27 вказаного Закону є штрафною санкцією.

У відповідності із вищенаведеним ВАТ „ЕК Одесаобленерго” 22.06.06 р. вручено відповідачу рахунок №464/1 на сплату 2578,66 грн. за фактичне перевищення договірної величини споживання електричної енергії у травні 2006 р.

Вказаний рахунок Управління ДАІ не сплатило, тому 2-кратна вартість різниці фактично спожитої і договірної величини за травень 2006 р. підлягає стягненню з відповідача  на підставі ч.5 ст.26 Закону України „Про електроенергетику”, але судова колегія вважає, що місцевий господарський суд правомірно у відповідності із ст.233 ГК України зменшив суму стягуваної штрафної санкції до 1000 грн. з наступних підстав.

Як вбачається із змісту ст.233 ГК України суд має право зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо вони надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

Позивач ні в суді 1 інстанції, ні в апеляційному суді не надав будь-яких доказів про те, що саме перевищення відповідачем договірних величин споживання електричної енергії у травні 2006 р. завдало збитків ВАТ „ЕК Одесаобленерго”. Наявність у позивача заборгованості перед ДП „Енергоринок” не є збитками, завданими відповідачем в результаті перевищення договірної величини споживання електричної енергії.

Відповідно із ст.33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позивач взагалі не довів наявність у нього збитків у зв’язку із перевищенням відповідачем договірних величин електроспоживання у травні 2006 р., тому місцевий господарський суд на законних підставах зменшив заявлені до стягнення штрафні санкції до 1000 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга ВАТ „ЕК Одесаобленерго” підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області  від 25.10.06 р. без змін.

Відповідно до ст. 49 ГПК України  витрати по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК  України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 25.10.2006 р. без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                              М.С. Петров

Суддя                                                                    С.І. Колоколов

Суддя                                                                     Г.П.  Разюк