ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

08.02.07                                                                                           Справа№ 5/3458-28/412 А

16 год 05 хв

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Колос-ЛТД”, м. Жидачів Львівської області

до відповідача: Державної податкової інспекції у Жидачівському районі, м. Жидачів Львівської області

про визнання нечинними  податкових повідомлень-рішень про застосування  штрафних санкцій від 18.08.2006 року №/0/5146; №/0/5145; №/0/5144; №/0/5143; №/0/5142; №/0/5141.

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів,  вул.Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача:  Бойко Б.І. - директор

Від відповідача:  Закорчемний І.Б. –начальник юридичного відділу

Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю „Колос-ЛТД” до Державної податкової інспекції у Жидачівському районі про визнання нечинними  податкових повідомлень-рішень про застосування  штрафних санкцій від 18.08.2006 року №/0/5146; №/0/5145; №/0/5144; №/0/5143; №/0/5142; №/0/5141.

Ухвалою суду від 13.12.2006 року відкрито провадження в адміністративній справі, попереднє судове засідання призначено на 23.01.2007 року. Ухвалою суду від 23.01.2007 року підготовче провадження у справі закінчено, справу призначено до судового розгляду на 08.02.2007 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених в по зовній заяві та  додаткових поясненнях до позовної заяви, просить визнати нечинними  податкові повідомлення-рішення про застосування  штрафних санкцій від 18.08.2006 року №/0/5146; №/0/5145; №/0/5144; №/0/5143; №/0/5142; №/0/5141, свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 241 Господарського Кодексу України, грошова сума, що сплачується суб”єктом господарювання до відповідного бюджету  у разі порушення  ним встановлених правил здійснення господарської діяльності, розглядається  як адміністративно-господарський штраф. Статтею 239  Господарського Кодексу України цей штраф віднесено до групи адміністративно-господарських санкцій, які застосовуються органами державної влади чи органами місцевого самоврядування до суб”єктів господарювання, котрі порушили правила  здійснення господарської діяльності. Згідно із статтею 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб”єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб”єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, всі оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті поза межами встановленого законом річного строку з дня порушення суб’єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є незаконними і підлягають скасуванню судом. Також позивач зазначає, що згідно висновків Торгово –промислової палати України від 26.05.2003 року та від 11.08.2004 року у позивача мали місце форс-мажорні обставини у відповідності до п.18.2 ст.18 Закону України Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року.

Відповідач у поданому суду письмовому поясненні на позовну заяву, а його представник в судовому засіданні проти позову заперечив, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача пояснив, що посилання позивача на Господарський кодекс України відносно того, що штрафна санкція, визначена податковим органом, відноситься до адміністративно-господарських санкцій і застосовується не пізніше одного року, є помилковим і не базується на вимогах чинного законодавства України. Згідно ст. 4 Господарського Кодексу України, не є предметом регулювання цього Кодексу адміністративні та інші відносини управління за участю суб’єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб’єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб’єкта господарювання. Відповідач зазначив, що Закон України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року є спеціальним законом по відношенню до інших норм законодавства, який врегульовує порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів(обов’язкових платежів), в тому числі і щодо нарахування і сплати пені та штрафних санкцій.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акт про порушення податкового законодавства, податкові повідомлення-рішення, та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Працівниками Державної податкової інспекції у Жидачівському районі було проведено перевірку ТзОВ „Колос-ЛТД” на предмет своєчасності розрахунків з бюджетом. Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року, а саме, несвоєчасна сплата узгодженої суми податкового зобов”язання, та на підставі  п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” проведено розрахунок штрафних санкцій.

За результатами перевірки складено Акт про порушення податкового законодавства  №267/15-0  від 09.08.2006 року, на підставі якого прийнято  податкові повідомлення-рішення ДПІ у Жидачівському районі:

-  №/0/5146 від 18.08.2006 року, відповідно до якого на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за затримку до 30 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 8498 грн. 00 коп. Товариство з обмеженою відповідальністю „Колос-ЛТД” зобов’язане сплатити штраф у розмірі 10 % в сумі 849 грн. 80 коп. за платежем:  фіксований сільськогосподарський податок;

-  №/0/5145 від 18.08.2006 року, відповідно до якого на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за затримку від 31 до 90 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 5334 грн. 45 коп. Товариство з обмеженою відповідальністю „Колос-ЛТД” зобов’язане сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 1066 грн. 89 коп. за платежем:  фіксований сільськогосподарський податок;

-  №/0/5144  від 18.08.2006 року, відповідно до якого на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за затримку більше 90 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 7520 грн. 96 коп. Товариство з обмеженою відповідальністю „Колос-ЛТД” зобов’язане сплатити штраф у розмірі 50 % в сумі 3730 грн. 48 коп. за платежем:  фіксований сільськогосподарський податок;

-  №/0/5143  від 18.08.2006 року, відповідно до якого на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за затримку до 30 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 1461 грн. 99 коп. Товариство з обмеженою відповідальністю „Колос-ЛТД” зобов’язане сплатити штраф у розмірі 10 % в сумі 146 грн. 20 коп. за платежем:  орендна плата за землю;

-  №/0/5142 від 18.08.2006 року, відповідно до якого на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за затримку від 31 до 90 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 331 грн. 27 коп. Товариство з обмеженою відповідальністю „Колос-ЛТД” зобов’язане сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 66 грн. 25 коп. за платежем:  орендна плата за землю;

-  №/0/5141 від 18.08.2006 року, відповідно до якого на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за затримку більше 90 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання в розмірі 1493 грн. 25 коп. Товариство з обмеженою відповідальністю „Колос-ЛТД” зобов’язане сплатити штраф у розмірі 50 % в сумі 746 грн. 64 коп. за платежем:  орендна плата за землю.

При прийнятті постанови суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог п. 5.1.ст. 5 Закону України  „Про  порядок  погашення  зобов’язань   платників   податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-111 (із змінами та доповненнями) - податкове зобов”язання платника податків вважається узгодженим із дня подання платником податків податкової декларації.

Згідно з вимогами п.п. 5.3.1. п.5.3. ст. 5 цього ж Закону –платник податків зобов”язаний самостійно сплатити суму податкового зобов”язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступним за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 Закону України „Про порядок   погашення  зобов’язань   платників  податків  перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-111 (із змінами та доповненнями).

Вищезазначений Закон дає визначення штрафної санкції як плату у фіксованій формі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов”язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв”язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами. Зокрема в п.п. 17.1.7. п. 17.1. ст. 17 Закону  України  „Про   порядок   погашення  зобов’язань   платників  податків  перед  бюджетами  та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-111 (із змінами та доповненнями), зазначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов’язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, —у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, —у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, —у розмірі п’ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Не  заслуговує  на  увагу  суду  покликання   позивача на те, що застосування штрафу було здійснено неправомірно(поза межами річного строку, передбаченого у статті  250  Господарського кодексу України), так як статтею 4 Господарського кодексу України передбачено, що не є предметом регулювання цього кодексу: фінансові відносини за участю суб”єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів; адміністративні та інші відносини управління за участю суб’єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб’єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб’єкта господарювання.

Пунктом 2 ст. 241  даного  Кодексу  визначено, що перелік порушень, за які з суб’єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Закон   України  „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов”язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів), включаючи збір на обов’язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Щодо посилання позивачем на висновки Торгово-промислової палати України  від 26.05.2003 року та від 11.08.2004 року та наявність форс-мажорних обставини у відповідності до п.18.2 ст.18 Закону України Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року (як доказ неможливості своєчасної сплати узгоджених сум податкових зобов”язань протягом граничних строків визначених  п.п 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону   України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”), суд зазначає наступне.

Списання та розстрочення податкового боргу регулюється п.18.2 ст.18 Закону  України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ та  „Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків”, затвердженим Наказом ДПА України від 14.03.2001 року № 103(зареєстровано в Мінюсті України 10 січня 2002 року  за № 16/6304- далі Порядок).

Відповідно до п. 1.5. Порядку, органами, уповноваженим здійснювати процедуру списання безнадійного податкового боргу, є виключно податкові органи.

Відповідно до п. 3.4. Порядку, під терміном безнадійний податковий борг слід розуміти, зокрема, податковий борг юридичних або фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини, наприклад стихія, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу або ожеледь, вибух тощо), тобто не з вини платника податків, які неможливо попередити своїми заходами за умови, що дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання податкових зобов’язань.

Такий факт непереборної сили підтверджується:

- Торгово-промисловою палатою України —про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України;

- уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, —у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави;

- рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха;

- висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати обставини форс-мажору.

Відповідно до п. 5.1.Порядку,  платник податків звертається до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу або за місцем своєї реєстрації (якщо контролюючим є податковий орган) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, інших платежів, які просить списати. До заяви обов’язково додається будь-який з документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, який підтверджує, що податковий борг вважається безнадійним.

Матеріалами справи не підтверджується наявність факту звернення позивача до податкового органу у встановленому порядку про списання податкового боргу, що виник згідно спірних податкових повідомлень-рішень. Тому посилання позивача на наявність форс-мажорних обставин, без дотримання встановленого порядку звернення та розгляду питання списання безнадійного податкового боргу, не може розглядатися в якості підстави для твердження про незаконність спірних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на все вищенаведене, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Колос-ЛТД” про визнання нечинними  податкових повідомлень-рішень про застосування  штрафних санкцій від 18.08.2006 року №/0/5146; №/0/5145; №/0/5144; №/0/5143; №/0/5142; №/0/5141 слід відмовити.

Судові витрати в сумі 3 грн 40 коп судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.2-1,п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 94, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні позову відмовити повністю.

2.   Судові витрати покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                         Морозюк А.Я.