ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"07" лютого 2007 р.

12:20

Справа №  1/585/06

м. Миколаїв

За позовом: Приватного
підприємця ОСОБА_1.
/АДРЕСА_1/                     /Представник позивача:
ОСОБА_2                     АДРЕСА_2/  До відповідача: Державна податкова
інспекція у Ленінському районі м. Миколаєва.                            /54000, м.
Миколаїв, вул. Гмирьова, 1/  про:
визнання неправомірним та скасування рішення відповідача НОМЕР_1  в частині
застосування штрафних санкцій за порушення Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” в сумі 1 940, 75 грн.

Суддя
Васильєва Л.І.

Секретар
судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від
позивача: ОСОБА_2, довіреність від 21.03.2005р.

Від
відповідача: Мезинов О.Г., довіреність від 28.12.2006р.

Замниборщ В.Б.,
довіреність від 11.01.2007р.

Позивач звернувся з позовом про
визнання неправомірним та скасування рішення відповідача НОМЕР_1 в частині
застосування штрафних санкцій за порушення Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” в сумі 1 940, 75 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим,
що  відповідачем не був врахований той
факт, що на місці проведення розрахунків дійсно було в наявності 388,15 грн.,
але на  цю суму  видавались квитанції з розрахункової книжки
НОМЕР_2, яка на момент перевірки була відсутня в зв'язку з тим, що вона
закінчилась.

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що позивачем було
порушено вимоги  пункту 1 статті 3 Закону
України “Про застосування  реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” -не
виданий розрахунковий документ на
повну суму покупки, а також   пункту 13
статті 3 вказаного закону - не забезпечено відповідність готівкових коштів на
місці проведення розрахунків загальній сумі продажу за розрахунковими
квитанціями.

Розглянувши надані сторонами докази,
заслухавши представників сторін у
судовому засідання, - суд

встановив :

10.08.2006 року відповідач здійснив
перевірку відповідача щодо дотримання ним
встановленого порядку здійснення розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового розрахунків у підприємницькій діяльності, про що
склав акт НОМЕР_3.

На підставі акту перевірки відповідач
направив позивачу рішення НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 2 113,25 грн. за порушення Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, яке позивач просить скасувати в частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі  1940,75 грн.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного:

акт  перевірки НОМЕР_4  свідчить, що
при здійсненні торгівельної діяльності позивачем допущено порушення  пунктів 1, 2 статті 3 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, а саме  не
проведення розрахункової операції  на
повну суму покупки  із застосуванням
зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, не видача
розрахункового документу встановленої форми на повну суму проведеної операції
на загальну суму 34,5 грн. Позивач не заперечує проти встановленого факту
порушення   пунктів 1, 2 статті 3 Закону
України  “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” і визнає правомірність застосування штрафної санкції в сумі
172,5 грн. відповідно частини 1 статті 17 вказаного закону.

В акті
перевірки також зазначено про порушення позивачем вимог  пункту 13 статті 3  Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, а саме не забезпечена відповідність  готівкових коштів на місці проведення
розрахунків загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями.

На місці проведення розрахунків
встановлена наявність готівкових коштів у сумі 521,45 грн.  За розрахунковими квитанціями  з початку робочого дня загальна суму  продаж складає 98,8 грн. Невідповідність
складає 388,15 грн. (521,45 грн. -98,8 грн. -34,5 грн.).

Відповідальність за вказане
правопорушення передбачена  статтею 22
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” у вигляді штрафу  у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлена
невідповідність. В даному випадку сума штрафу складає 1940,75 грн.

Доводи позивача щодо видачі
квитанцій на всю суму покупки -  521,45
грн.   по розрахунковій книжці, яка
нібито була відсутня  на момент перевірки  судом не приймаються з наступних підстав:

в протоколі про  адміністративне правопорушення від 10.08.2006
року продавець ОСОБА_3, (а.с.21 -зворотна сторона), яка здійснювала реалізацію
товару  позивача, підтвердила факт  невидачі квитанцій покупцям за придбаний
товар  в зв'язку з великим напливом
покупців.

Факт незастосування розрахункової
книжки, книги обліку розрахункових операцій встановлений Постановою
центрального районного суду м. Миколаєва
від 27.09.2006 року (а.с.22). Відповідно припису частини 1 статті
72 Кодексу адміністративного судочинства України   обставини,
встановлені     судовим     рішенням      в адміністративній,   цивільній
або господарській  справі,   що
набрало

законної сили,  не доказуються при розгляді інших  справ,
у  яких  беруть
участь  ті самі особи або
особа,  щодо якої встановлено ці
обставини. Отже, надана  для огляду  у судовому засіданні  розрахункова книжка з заповненими
корінцями  на  суму покупок -           521,45 грн.   не може служити доказом використання цієї
книжки саме в день перевірки -10.08.2006 року.

За таких
обставин суд вважає правомірним застосування до позивача штрафної санкції у
сумі 1940,75 грн.

У відповідності з пунктом 2 частини 3
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, підпункту “б” пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів
України “Про мито”  сума судового
збору, яку позивач повинен був сплатити при зверненні з адміністративним
позовом, складає 3,40 грн. Фактично платіжним дорученням НОМЕР_5 сплачено 85
грн. Надмірно сплачений судовий збір, що підлягає поверненню з Державного
бюджету України складає 81,60 грн.

Стаття 87 Кодексу
адміністративного судочинства України  не передбачає сплату  витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Отже, необхідно повернути позивачу з ДП “Судовий інформаційний
центр” 118 грн., перерахованих платіжним дорученням НОМЕР_6.

Керуючись  ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О
В И В :

В
задоволенні позову відмовити.

Повернути Приватному підприємцю
ОСОБА_1/АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_7/ з Державного
бюджету України через Головне управління державного казначейства України у
Миколаївській області /54055, м. Миколаїв, просп. Леніна, 114 В, / надмірно сплачене державне мито в сумі 81,60 грн.,
перераховане платіжним дорученням НОМЕР_5.

Повернути з Державного
підприємства “Судовий інформаційний центр” /03057, м. Київ, проспект
Перемоги, 44, р/рахунок 0001 у ВАТ «Банк Універсальний»,  м. Львів,
МФО 325707, / на користь Приватного підприємця
ОСОБА_1 /АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_7/ 118 грн.
(сто вісімнадцять гривень) витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, перерахованих платіжним дорученням НОМЕР_6.

Постанова у відповідності зі ст.254
Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право
оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і
строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Л.I.Васильєва