СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" жовтня 2007 р.
Справа  № 10/8

Позивач -підприємець ОСОБА_1

Відповідач -виконком Сарненської
міської ради

Відповідач -Сарненська міська рада

Третя особа без самостійних вимог
на предмет спору на стороні відповідача -комбінат громадського харчування
Сарненської райспоживспілки

Третя особа без самостійних вимог
на предмет спору на стороні відповідача -товариство з обмеженою
відповідальністю „Ринок”

-
про визнання права власності на земельну ділянку

Суддя
Маціщук А. В.

За
участю представників сторін :

від
поз.- пред-к ОСОБА_2/пост.дов.ВСІ № 456461 від 25.07.05 р./

від
третьої особи комбінату гр.харчування - юр.Шевчук І.О. /пост.дор.№ 191/07 від
19.10.07 р./

від
третьої особи ТОВ „Ринок” -юр-т Тимощук В.В./пост.дор.б/№ від 02.01.06 р./

Позивач
у позовній заяві просить визнати право власності на земельну ділянку, яка
зайнята ларьком-спорудою за адресою АДРЕСА_1, а також -зобов'язати виконком
Сарненської міської ради продати йому цю земельну ділянку і видати
розпорядження про реєстрацію права власності нерухомого майна ларька-споруди.

В
обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з підприємницькою метою
використовує об'єкт нерухомості (ларьок-споруду), побудований власноруч на
земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 з дозволу Сарненської міської ради на
підставі рішення ради № 410 від 06.09.1995 р. Рада відмовляє позивачеві у
передачі земельної ділянки у власність , посилаючись на відсутність згоди на
вилучення з постійного користування товариства „Ринок” і Сарненської
райспоживспілки. Вважає, що земельна ділянка була надана радою ТОВ „Ринок” та Сарненській
райспоживспілці без погодження з ним /позивачем/ вилучення цієї земельної
ділянки з користування. Посилається на неможливість зареєструвати об'єкт
нерухомості (ларьок-споруду) через відсутність Державного акту на право на
земельну ділянку.

11.05.06
р. позивач подав заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просить, не
змінюючи підстави, викладені у позові, зобов'язати виконком Сарненської міської
ради визнати за позивачем право власності на земельну ділянку та продати йому
ту частину земельної ділянки, яка зайнята ларьком-спорудою, та частину
земельної ділянки, яка є необхідною для його обслуговування, за адресою
АДРЕСА_2 Просить також зобов'язати виконком видати розпорядження про реєстрацію
права власності нерухомого майна -ларька-кухні, розташованого за адресою
АДРЕСА_2для внесення його до державного реєстру прав власності нерухомого
майна. Така зміна позовних вимог стосується лише зміни адреси, за якою
знаходиться ларьок, тому суд прийняв таку заяву позивача до розгляду.

Відповідно
до ухвали господарського /як адміністративного/ суду від 11.05.06
р./а.с.136-137 у т.2/ позовні вимоги були роз'єднані, і спір про зобов'язання
виконкому Сарненської міської ради продати підприємцю ОСОБА_1 земельну ділянку
і видати розпорядження про реєстрацію права власності на нерухоме майно
ларьок-споруду розглядається за правилами адміністративного судочинства у
справі № 11/122.

09.10.07
р. позивач подав заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просить суд
визнати протиправною бездіяльність Сарненської міської ради та зобов'язати
Сарненську міську раду прийняти рішення про надання позивачеві підприємцю
ОСОБА_1 в оренду частини земельної ділянки, яка зайнята ларьком-кухнею, та
частини земельної ділянки, необхідної для його обслуговування, в АДРЕСА_2.
Обгрунтовуючи такі вимоги, позивач зазначає, що 17.01.07 р. він звернувся до
Сарненської міської ради із заявою про надання йому в оренду зазначеної
земельної ділянки, однак рішення про це радою прийняте не було.

Така
заява позивача є зміною одночасно і позовної вимоги і підстави позову, що
суперечить нормам ст.22 ГПК України. Тому суд не приймає таку заяву про зміну
позовних вимог до розгляду у даній справі. Від первісної вимоги про визнання
права власності на земельну ділянку позивач не відмовився, про що заявив в
судовому засіданні. Суд вирішує спір за цією позовною вимогою по суті з
урахуванням вищенаведеного.

Відповідач
виконком Сарненської міської ради у відзиві заперечив проти позову, вважає його
безпідставним, поскільки земельна ділянка позивачеві не надавалась -виконком на
підставі рішення № 410 від 06.09.95 р. надав позивачеві дозвіл на відкриття
ларька-кухні саме на території МП „Ринок”, правонаступником якого є ТОВ
„Ринок”.Інші документи, надані позивачем не є право встановлювальними документами
відповідно до норм Закону України „Про основи містобудування” та постанови
Кабінету Міністрів України „Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів державного замовлення” ( в редакції на час виготовлення
позивачем документації на ларьок і погодження її у відповідних органах). В
установленому порядку земельна ділянка надана в користування ТОВ „Ринок” і
комбінату громадського харчування Сарненської райспоживспілки, тому вилучення
чи продаж земельної ділянки позивачеві неможливі. Заявою від 08.10.07 р.
відповідач виконком Сарненської міської ради просить суд розглянути справу без
участі представника виконкому.

Третя
особа ТОВ „Ринок” пояснює, що 10.12.1996 р. одержав Державний акт на право
постійного користування земельною ділянкою, тому вважає вимоги позивача
безпідставними. Зазначає також, що ларьок-споруда не є об'єктом нерухомого
майна в розумінні чинного законодавства, споруда не приймалась в експлуатацію
державною комісією і її не відображено в жодній проектній документації.

Третя
особа комбінат громадського харчування Сарненської райспоживспілки стверджує,
що земельна ділянка, на якій позивачем розміщений ларьок-кухня, відведена в
установленому порядку комбінату громадського харчування Сарненської РСС і
товариству „Ринок”,. Вважає, що позивач збудував ларьок-кухню без погодження з
законними землекористувачами та всупереч нормам Законів України „Про планування
та забудову території” та „Про основи містобудування”.

Відповідач
Сарненська міська рада відзив та інші витребувані судом документи не
представила і явку представника в судове засідання не забезпечила, тому суд
вирішує спір за наявними у справі матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України.

Вивчивши
матеріали даної справи та заслухавши пояснення представників сторін в судових
засіданнях, суд встановив слідуюче.

Рішенням
виконкому Сарненської міської ради від 06.09.1995 р. № 410 підприємцю ОСОБА_1
наданий дозвіл на відкриття ларька-кухні на території малого підприємства
„Ринок” за наявності всіх необхідних неормативних документів /а.с.13.,39 у
т.1/. Суд звертає увагу, що конкретне місцезнаходження споруди у рішенні
виконкому не зазначене і дозвіл на відведення земельної ділянки (для
будівництва тощо) не надавався.

Робочий
проект на будівництво торгового ларьку в АДРЕСА_1 погоджений головним
архітектором Сарненського району 09.10.96 р./а.с.7-12 у т.1/.

Відповідно
до рішення виконкому Сарненської міської ради № 756 від 23.10.96 р. товариству
з обмеженою відповідальністю фірмі „Ринок” виданий Державний акт на право
постійного користування земельною ділянкою площею 0,54 га для господарської
діяльності в м.Сарни по АДРЕСА_1 /а.с.41-42, 75-76 у т.1/. Відповідно до
рішення виконкому Сарненської міської ради № 247 від 13.03.97 р. комбінату
громадського харчування Сарненської райспоживспілки виданий Державний акт на
право постійного користування земельним ділянками загальною площею 0,36 га для
розміщуння будівель торгового призначення, в т.ч.-0,05 га по
АДРЕСА_1/а.с.40,81-83 у т.1/.

Рішенням
виконкому Сарненської міської ради № 453 від 15.09.99 р. з метою впорядкування
нумерації будівель, розташованих на прилеглій території ТОВ фірми „Ринок” цій
юридичній особі встановлено адресу АДРЕСА_1, іншім організаціям №№ 18/1-18/6. У
переліку об'єктів, яким змінено/встановлено такі адреси немає об'єкта „ларьок-кухня”,
який належить підприємцеві ОСОБА_1/а.с.109 у т.1/.

Звернення
підприємця ОСОБА_1 розглянуто виконкомом Сарненської міської ради з виходом на
місце комісією міськвиконкому, про що позивачеві повідомлено листом від
02.06.04 р. Зокрема, повідомлено, що підприємцеві на підставі рішення № 410 від
06.09.95 р. не надавався дозвіл на відведення земельної ділянки, а також
зазначено про відсутність будь-яких документів, які б свідчили про надання
дозволу на право проводити будівництво /а.с.26, 14 у т.1/. Така відповідь
узгоджується із встановленими обставинами справи про відсутність рішення
компетентного органу щодо вирішення питання земельних відносин з позивачем.

Згідно
з п.34 ч.1 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” виключно
на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання земельних відносин
відповідно до закону, і відповідно до норм ст.116 Земельного кодексу України
громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування
земельними ділянками із земель державної або комунальної власності  за рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Аналогічні норми містив Земельний кодекс України в редакції до
01.01.02 р.

Рішення
Сарненської міської ради чи міськвиконкому щодо надання земельної ділянки
підприємцю ОСОБА_1 у власність /чи користування/ - відсутнє, поскільки ніколи
не приймалось. Згода на розроблення проекту відведення земельної ділянки
позивачеві теж не надавалась.

З
пояснень сторін та наявних у справі Державних актів вбачається, що ларьок-кухня
площею приблизно 31 кв.м розміщена на земельних ділянках, які перебувають у
постійному користуванні третіх осіб. Суд звертає увагу, що відповідно до
рішення № 410 від 06.09.95 р. позивачеві наданий дозвіл лише на відкриття
ларька-кухні і саме на території підприємства „Ринок”, що за змістом не може
свідчити про надання підприємцеві земельної ділянки чи дозволу на будівництво.

Довідкою
Сарненської райдержадміністрації/органу реєстрації від 24.03.05 р. № 01/07-444
підтверджено, що мале підприємство „Ринок” реорганізувалось у товариство з
обмеженою відповідальністю „Ринок” відповідно до розпорядження голови
Сарненської районної державної адміністрації № 14 від 14.01.96 р. за юридичною
адресою АДРЕСА_1

Не
може бути підставою для визнання права власності на земельну ділянку і та
обставина, що (як стверджує позивач) у нього виникло право власності на об'єкт
нерухомості „ларьок-кухню”, поскільки така підстава набуття права власності на
земельну ділянку не передбачена нормами чинного законодавства.

Крім
того, з матеріалів справи не вбачається, що ця споруда є об'єктом нерухомості,
і погодження районним архітектором робочого проекту на будівництво не є
затвердження проекту на капітальне будівництво об'єкту нерухомості. Право
власності на новостворене нерухоме майно (будівлі, споруди тощо) відповідно до
ст.331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна),
його прийняття об'єкту до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності на
об'єкт нерухомості виникає з моменту державної реєстрації. У позивача відсутні
правовстановлювальні документи на ларьок-кухню згідно зі ст.19 Закону України
„Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”.

Наведене
підтверджене також довідками Рівненського обласного бюро технічної
інвентаризації від 06.02.06 р. /а.с.64 у т.3/ та від 04.10.07 р. /а.с.56 у
т.3/.

Таким
чином, позивач не надав в порядку ст.ст.33,34 ГПК України доказів виникнення у
нього права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 і у суду відсутні
підстави для задоволення позову про визнання права власності підприємця ОСОБА_1
на земельну ділянку.

Суд
видхилив клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі до
вирішення у справі № 17/360, де вирішується спір про визнання нечинними рішень
виконкому Сарненської міської ради №216 від 22.05.96 р. і № 756 від 23.10.96 р.
про надання земельної ділянки ТОВ фірмі „Ринок” та рішення № 959 від 10.12.04
р. про включення земельної ділянки по АДРЕСА_2 до переліку земельних ділянок,
що підлягають продажу. Суд, відхиляючи клопотання, вважає, що вирішення спору у
справі № 17/360 не впливає на результат вирішення спору про визнання права
власності на земельну ділянку -за відсутності у позивача доказів такого права
немає суттєвого значення наявність/відсутність такого права у інших осіб.

Крім
того, суд звертає увагу, що апеляційне провадження у справі № 17/360 зупинене
до вирішення даної справи № 10/8, і ухвала Львівського апеляційного
господарського суду про це набрала законної сили. Тому зупинення провадження у
цій справі унеможливило б вирішення зазначених спорів.

Керуючись ст.ст.49,82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В
:

Відмовити
у позові.

Суддя
Маціщук А. В.