ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"19" лютого 2007 р.                                                  Справа № 16/365/28

„09”год. „35” хв.

Господарський суд Чернігівської області у

складі –судді Фесюри М.В.,

при секретарі –Кегля А.О.,

за участю представників сторін:

від позивача –Довгаль С.М.;

від відповідача –Шведченко В.М.;

розглянувши  в м. Чернігові у відкритому судовому засіданні справу

за ПОЗОВОМ :              Державної податкової інспекції у місті Чернігові

14000 м. Чернігів вул. Кирпоноса,28

до ВІДПОВІДАЧА:           Приватного  підприємства ”Віколс і К”

14029 м. Чернігів пр-т Миру, 211/36

Про стягнення  за рахунок активів 336,45 грн.

Заявлено адміністративний позов про стягнення з Приватного підприємства „Віколс і К” 336,45 грн. податкової заборгованості, в тому числі по ПДВ –170 грн. та податку на прибуток –166,45 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні від 19.02.07 проти позову заперечив, посилаючись на те, що на момент подачі декларацій він хворів. Одночасно, відповідач погодився сплатити 170грн. штрафу одразу при появі коштів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з’ясувавши фактичні обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ :

На підставі розпорядження Виконкому Чернігівської міської ради № 330-р 27.09.2001року здійснено державну реєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності –юридичної особи приватного підприємства фірма ”Віколс і К”, код 31691036, про що зроблено запис 26.09.2001року у журналі обліку реєстраційних справ за №1-1192  (далі –Відповідач) та згідно довідки №10/28-117 від 02.10.01, Відповідач взятий на облік в ДПІ у місті Чернігові (далі –Позивач) як платник податків 01.10.01 за №6301.

Відповідно до Закону України №1251-ХІІ від 25.06.1991р. “Про систему  оподаткування” Відповідач є платником податків і тому зобов’язаний подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів), та сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами терміни.

Згідно ст.11 цього Закону платник податків несе відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків та дотримання вимог чинного законодавства.

Згідно з пунктами 5.1 та 5.2 ст.5 Закону України “Про  порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2001р. (далі - Закон 2181- III) податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій  декларації,  вважається  узгодженим  з  дня подання такої податкової декларації. Платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму узгодженого податкового зобов’язання на протязі 10-ти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку для подання розрахунку.

Податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим  органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 Закону 2181-III, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків здійснення процедури адміністративного оскарження рішення контролюючого органу платником податків.

У разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону 2181-III, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник  податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Відповідно до п.5.4 ст. 5 Закону 2181 –III, узгоджена сума податкового зобов'язання,  не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, станом на 13.12.2006р. Відповідач має  податковий борг в сумі 166,45 грн. по податку на прибуток приватних підприємств.

Вказана сума податкового боргу є узгодженою та підтверджується наявними в матеріалах справи копією податкового повідомлення –рішення №/0 від 27.01.06 на суму 170грн. штрафних санкцій (відповідно до копії повідомлення про вручення поштового відправлення №210281, вказане рішення отримане відповідачем 03.02.06р.),  №/1 від 01.03.06, яким виставлена 170грн. штрафу (вказане рішення вручене відповідачу 09.03.06), карткою обліку платника податків. Станом на 20.03.06 у Відповідача існувала переплата в сумі 3,45грн. Одночасно, Відповідачем здійснено самостійну сплату податкового боргу в сумі 0,10грн. згідно платіжного доручення №5583 від 27.09.06. Таким чином, податковий борг ПП „Віколс і К” з податку на прибуток приватних підприємств, станом на 13.12.06 становить 166,45грн.

Одночасно, в матеріалах справи наявні докази існуючої заборгованості з податку на додану вартість, яка станом на 13.12.06 становить 170 грн.

Заборгованість з даного виду податку виникла внаслідок несплати податкового зобов’язання, визначеного податковим органом у податковому повідомленні-рішенні №/0 від 27.12.05, яким визначено 170грн. штрафу (вказане рішення отримане відповідачем 11.01.06), та підтверджується наявною в матеріалах справи карткою обліку.

На виконання вимог статті 6 Закону 2181- III Позивачем були сформовані податкові вимоги: перша податкова вимога  за № 1/220 від 30.01.2006р. (вручена відповідачу 08.02.06) та друга податкова вимога за № 2/689 від 16.03.2006р.,( вручена відповідачу 29.04.06).

У зв’язку з тим, що вжиті податковим органом заходи не дали результатів, останнім прийнято рішення № 607 від 11.12.2006р. про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Таким чином, враховуючи, що податкові зобов’язання з податку на прибуток Приватного підприємства фірма „Віколс і К” у розмірі 166,45грн. та 170грн. з податку на додану вартість самостійно платником податків не сплачені, вони підлягають стягненню за рахунок активів такого платника на підставі п.п.3.1.1 ст.3 Закону 2181-III від 21.12.2001р. в судовому порядку.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України , суд –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути за рахунок активів з Приватного підприємства „Віколс і К” (код 31691036, м. Чернігів пр-т Миру,211 кв.36, п/р 7 ЗАТ „Полікомбанк”, МФО 353100) на користь державного бюджету (р/р 0002, код 11021000, одержувач „Держбюджет, код 22825965, банк УДК в Чернігівській області, МФО 853592) 166,45 грн. податкового боргу з податку на прибуток.

3.          Стягнути за рахунок активів з Приватного підприємства „Віколс і К” (код 31691036, м. Чернігів пр-т Миру,211 кв.36, п/р 7 ЗАТ „Полікомбанк”, МФО 353100) на користь державного бюджету (р/р 0002, код 14010100, одержувач „Держбюджет, код 22825965, банк УДК в Чернігівській області, МФО 853592) 170 грн. податкового боргу з податку на додану вартість.

4.          Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу –з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова складена у повному обсязі 20 лютого 2007 року.

Суддя                                                                                                                                М.В. Фесюра