ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007 р.
№ 6/583

Вищий  господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши    касаційну скаргу Громадського об'єднання "Садівниче товариство

"Екран"

на                         рішення господарського суду міста Києва  від 05.06.2007р. та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2007р.

у справі        №6/583

за позовом   Громадського об'єднання "Садівниче товариство "Екран"

до                  Закритого акціонерного товариства "А.Е.С. "Київобленерго"

3-тя особа          Обслуговуючий кооператив "Шибенський"

про                    зобов'язання укласти договір,

за участю представників:

від позивача: Куцеконь Н.С., Міга Л.С. (довіреності від 25.12.07),

від відповідача: не з'явився,

від 3-тьої особи: Літошенко В.І. –голова кооперативу (протокол №7 від 22.07.06)

ВСТАНОВИВ:

Громадське об'єднання "Садівниче товариство "Екран" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства "А.Е.С. "Київобленерго" і просило суд зобов'язати останнього укласти договір на постачання електроенергії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч Закону України "Про електроенергетику" та Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996р. №28 (у редакції постанови НКРЕ №910 від 17.10.2005р.), відповідач відмовляється від укладання з позивачем договору про постачання електричної енергії, посилаючись на те, що позивач не є основним споживачем, яким є обслуговуючий кооператив "Шибенський".  Позивач вважає, що він, поряд з кооперативом "Шибенський", є основним споживачем, оскільки електричні мережі, через які здійснюється електропостачання, є сумісною власністю останніх, а тому позивач та кооператив мають однаковий статус основних споживачів, що встановлено постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.02.2006р. у справі №249/10-05 (а.с.7-10 т.1).

Відповідач, заперечуючи заявлений позов, посилається на те, що позивачем не надано передбачених пунктом 5.4. Правил користування електричною енергією документів, необхідних для укладання договору, а саме: документів, що підтверджують, де та яким чином мають бути встановлені прилади обліку електричної енергії.

3-тя особа у справі – Обслуговуючий кооператив "Шибенський", також заперечує проти позову, посилається на те, що електричні мережі перебувають виключно на його балансі та знаходяться у його віданні та користуванні.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.06.2007р. (суддя Ковтун С.А.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2007р. (головуючий, суддя Отрюх Б.В., судді Верховець А.А., Тищенко А.І.), у задоволенні позову відмовлено.

Вказані рішення та постанова мотивовані тим, що позивач, в супереч ст.ст.33, 34 ГПК України, не надав доказів надання відповідачу необхідних документів для укладання договору про постачання електричної енергії відповідно до вимог Закону України "Про електроенергетику", Правил користування електричною енергією, Правил приєднання електроустановок до електричних мереж.

Не погоджуючись з  вказаними рішенням та постановою, позивач звернувся  до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий розгляд.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права  при ухваленні оскаржуваних судових  актів, знаходить касаційну скаргу такою, що  не підлягає  задоволенню з таких підстав.

В силу ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов’язком для суб’єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7 ст.179 ГК України).

Згідно ст.648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов’язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Особливості укладання господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачені ст.184 ГК України.

Так, відповідно до ч.3 ст.184 ГК України укладання господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

В силу ст.187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов’язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Судами двох інстанцій встановлено, що споживання електричної енергії позивачем та третьою особою здійснюється за допомогою електромереж, що перебувають у їх спільній власності та мають однаковий правовий статус основних споживачів електричної енергії та на них в однаковій мірі розповсюджуються вимоги щодо укладання договору з постачальником електричної енергії.

Проте, відповідач, який є єдиною  електропостачальною організацією на території, на якій знаходиться позивач, відмовляється укладати з позивачем договір на постачання електричної енергії, посилаючись на ненадання останнім необхідних документів для укладання договору, визначених Правилами користування електричної енергії.

Так, відповідно до частин 2, 4 ст.275 Господарського кодексу України, відпуск енергії без оформлення договору енергоспостачання не допускається. Виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб'єкти природних монополій, зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії. Розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог цього Кодексу.

Правові,  економічні  та  організаційні засади  діяльності  в  електроенергетиці  визначаються Законом України "Про електроенергетику", який також регулює   відносини, пов'язані з виробництвом,  передачею,  постачанням і використанням енергії,  забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Відповідно до ч.6 ст.24, ч.1 ст.26 названого Закону, споживання енергії   можливе  лише  на  підставі  договору  з енергопостачальником. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, який розташований на цій території, в укладенні договору на постачання електричної енергії.

В силу статей 3, 7 Закону, відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням   енергії,   регулюються   цим   Законом  та  іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво,  введення в     експлуатацію, експлуатація, виведення з експлуатації об'єктів електроенергетики, систем  диспетчерського  (оперативно-технологічного)   управління, інших  об'єктів,  підключених до об'єднаної енергетичної системи України, регламентуються       нормативно-правовими актами, обов'язковими для виконання всіма суб'єктами електроенергетики.

Взаємовідносини,  які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками  або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ України від 31.07.1996р. №28, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. за № 417/1442.

Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).  Норми розділів   "Загальні   положення",   "Межі   балансової належності  та   експлуатаційної   відповідальності   сторін"   та "Особливості постачання електричної енергії для населених пунктів" поширюються на всіх споживачів без винятку (п.1.1.).

Пунктом 1.13 Правил визначено, що укладення, внесення змін, подовження чи розірвання дії будь-якого із договорів здійснюються відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Згідно пункту 1.6 Правил договір на постачання електричної енергії укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом на основі типового договору, який є додатком №3 до Правил.

Відповідно до пункту 1.9 Правил, постачальники електричної енергії за врегульованим тарифом на закріпленій території не мають права відмовити споживачу або субспоживачу, електроустановки якого розташовані на цій території, в укладенні договору, за умови дотримання вимог законодавства України, зокрема цих Правил та інших нормативно-правових документів.

В силу п.5.1. Правил, договір про постачання електричної енергії є основним документом, яким регулює відносини між постачальником електричної енергії за врегульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Пунктом 5.4. Правил визначено, що для укладення договору про постачання електричної енергії заявник має надати відповідній організації документи, у тому числі, відомості щодо розрахункових засобів обліку. В силу п.5.6. Правил, відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії (точка встановлення, тип, покази на момент укладання договору тощо), схема електропостачання споживача із зазначенням ліній, що живлять електроустановки споживача, і точок їх приєднання, є невід'ємними частинами договору про постачання електричної енергії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів двох інстанцій про те, що укладення договору на постачання електричної енергії може мати місце лише при виконанні споживачем вимог названих пунктів Правил.

Судами двох інстанцій встановлено, та доведено матеріалами справи,  що відповідач неодноразово надсилав позивачу листи, в яких роз'яснював процедуру укладення договору про постачання електричної енергії, відповідно до вимог названих Правил, а також повідомляв, що, враховуючи вимоги норм чинного законодавства, зокрема щодо здійснення розрахунків з постачальником електричної енергії за окремим приладом обліку,  при наявній схемі електропостачання технічно неможливо встановити окремий розрахунковий прилад обліку. Для встановлення приладу обліку мають бути розроблені технічні умови, порядок видачі яких та приєднання електроустановок до електромережі регулюються Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою НКРЕ України №1137 від 14.12.2005р.

Листом №24/2589 від 08.12.2006р. відповідач повідомив позивачу про те, що оскільки крім садових будинків позивача до тієї ж лінії електропередачі приєднані садові будинки Обслуговуючого кооперативу "Шибенський", окрім  встановлення окремого приладу обліку з відповідними комутаційними апаратами захисту, є також потреба у частковій реконструкції схеми електромереж шляхом від'єднань та приєднань окремих ділянок електромереж. Крім того, позивачу було запропоновано як варіант схему підключення електропостачання (а.с.109 т.1).

Відповідно до пунктів 2.4., 2.5. Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, для отримання технічних умов та проекту договору про приєднання замовник звертається до власника електричних мереж за місцем розташування його електроустановок із заявою про приєднання, в якій має зазначатися, зокрема назва об'єкта та його місцезнаходження, мета отримання технічних умов приєднання (будівництво, реконструкція, модернізація, зміна категорії надійності електрозабезпечення, збільшення потужності).

Як встановлено судами,  позивач звернувся до відповідача із заявою від 05.03.2007р. №1/14-07 про виконання проектування реконструкції розподільчої електромережі 0,4 кВ для мети розділення обліку електроенергії між СМ "Шибенський" та с/т "Екран" та мети укласти договір про постачання електроенергії між ЗАТ "А.Е.С. "Київобленерго" та с/т "Екран",  додавши схему мереж із пропозицією щодо її реконструкції (а.с.137-138 т.1).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів двох інстанцій про те, що позивач не виконав всі необхідні приписи, встановлені Правилами користування електричною енергією, та вимоги, що були йому доведені енергопостачальною організацією –відповідачем, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи скаржника викладені у касаційній скарзі, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що в силу ч.2 ст.111 ГПК України не допускається посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи, а також на те, що вони виходять за межі перегляду справи в касаційній інстанції, встановлені ст.1117 ГПК України, відповідно до якої, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Тим більше, що наведені у касаційній скарзі обставини та заперечення доказів у справі, були предметом дослідження у судах першої та апеляційної інстанцій, та їм дана відповідна правова оцінка.

Отже, суди двох інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, дали їм належну правову оцінку та ухвалили оскаржувані судові акти з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни або скасування  немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Громадського об'єднання "Садівниче товариство "Екран" залишити без задоволення, а  постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2007р. у справі №6/583  - без змін.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій