ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 р.
№ 4/1061-16/73

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді:
суддів:
Добролюбової Т.В.,
Гоголь Т.Г.,
Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Державного підприємства "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1", м. Стрий, Львівська обл.

на ухвалу
господарського суду Львівської області від 08.06.2006

та постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 17.10.2006

у справі
№ 4/1061-16/73

за заявою
Державного підприємства "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1", м. Стрий, Львівська обл.

про
видачу дублікату наказу та поновлення строку для пред’явлення наказу до виконання

за позовом
Прокурора міста Стрия Львівської області в інтересах держави в особі Державного підприємства "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1", м. Стрий, Львівська обл.

до
Відкритого акціонерного товариства "Жовківське хлібоприймальне підприємство", м. Жовква, Львівська обл.

про
звернення стягнення на майно на суму 237135,47грн.

за участю представників сторін:

від заявника:

не з'явилися

від позивача:

від відповідача:

Доповідач: Продаєвич Л.В.

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 07.12.2006 надіслана сторонам у справі 11.12.2006 року), проте сторони не скористалися наданим їм статею 22 Господарського процесуального кодексу України правом щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Від Державного підприємства "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1" надійшла телеграма, в якій міститься клопотання про розгляд справи без участі представника скаржника, а у випадку, якщо "суд не дійде до висновку про можливість задоволення касаційної скарги", останній просить перенести її розгляд для надання пояснень.

Вказане клопотання колегією суддів Вищого господарського суду України відхиляється з огляду на те, що явка представників сторін у засідання суду касаційної інстанції не була визнана обов’язковою.

Згідно зі статею 1115 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція розглядає скаргу за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, спрямованих на встановлення обставин справи та їх доказування. Касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

ВСТАНОВИВ:

19.03.2001року прокурором міста Стрия до арбітражного суду Львівської області заявлений позов в інтересах держави в особі Державного підприємства "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1" про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Жовківське хлібоприймальне підприємство" заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та річних у загальній сумі 237135,47грн. шляхом звернення стягнення на майно, належне Відкритому акціонерному товариству "Жовківське хлібоприймальне підприємство" або закріплене за ним.

Рішенням арбітражного суду Львівської області від 26.04.2001 (суддя: З.Зданкевич) - позов задоволений частково, звернуто стягнення на майно ВАТ "Жовківське хлібоприймальне підприємство" вартістю 191524,23грн. та стягнуті відповідні судові витрати. В решті позову відмовлено.

14.04.2006 року Державне підприємство "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1" звернулося до господарського суду Львівської області із заявою про поновлення пропущеного строку для пред’явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу у справі №4/1061-16/73 на примусове стягнення з ВАТ "Жовківське хлібоприймальне підприємство" на користь ДП "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1" суми 191524,23грн. шляхом звернення стягнення на майно ВАТ "Жовківське хлібоприймальне підприємство".

Вказана заява прийнята судом до розгляду з призначенням її у судове засідання на 11.05.2006 року.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 08.06.2006 (суддя: Масловська Л.З.) Державному підприємству "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1" відмовлено у заяві про видачу дубліката наказу та про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання.

Державне підприємство "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1" звернулося до Львівського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою про скасування ухвали господарського суду Львівської області від 08.06.2006 та прийняття нової ухвали, просило поновити термін пред’явлення наказу до виконання та видати дублікат наказу по даній справі.

Ухвалою від 10.08.2006 Львівський апеляційний господарський суд відмовив у прийнятті апеляційної скарги підприємства в частині видачі дубліката наказу з тих підстав, що статею 120 Господарського процесуального кодексу України не передбачено право на оскарження стороною у справі ухвали суду про видачу дубліката наказу.

Апеляційна скарга в частині поновлення пропущеного строку для пред’явлення наказу до виконання прийнята судом до провадження.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.10.2006 (судді: Кузь В.Л. –головуючий, Юркевич М.В., Городечна М.І.) –ухвала господарського суду від 08.06.2006 залишена без змін, апеляційна скарга залишена без задоволення в частині відмови у вимозі про поновлення строку для пред’явлення наказу арбітражного суду Львівської області від 26.04.2001 №4/1061-16/73 до виконання.

Приймаючи постанову апеляційний господарський суд виходив із приписів частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України та із того, що наведені підприємством причини пропуску строку не є поважними.

Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими актами, Державне підприємство "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій ставить питання про скасування ухвали місцевого суду та постанови апеляційної інстанції як таких, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник посилається на порушення судом статті 124 Конституції України, статті 115 ЦПК України, а також на неврахування судом тієї обставини, що підприємство дізналося про порушення свого права тільки 15.03.2006 року із відповіді Державної виконавчої служби у Жовківському районі.

Скаржник вважає, що термін для пред’явлення наказу до виконання пропущений не з його вини та посилається на те, що під поняттям "поважні причини" слід розуміти обставини, які настали незалежно від волі скаржника і перешкоджали заявнику вчасно вчинити будь-яку дію.

Колегія суддів Вищого господарського суду України беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного:

Згідно зі статею 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими для виконання на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 116 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла на момент прийняття рішення), виданий стягувачеві наказ мав бути пред’явлений до виконання не пізніше трьох місяців з дня прийняття рішення, ухвали, постанови або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки виконання судового рішення, або винесення ухвали про поновлення пропущеного строку для пред’явлення наказу до виконання.

З набранням чинності Закону України від 10.07.2003 року № 1095-IV строк для пред’явлення наказів господарських судів до виконання визначається статею 21 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 21 Закону України "Про виконавче провадження" наказ стягувачем може бути пред’явлений до виконання протягом трьох років (в редакції Закону України від 10.07.2003 №1095 –IV, яким виключено пункт 2 частини 1 статті 21 Закону України "Про виконавче провадження", що встановлював трьохмісячний строк для пред’явлення наказу до виконання).

Внесеними Законом України №2456-IV змінами до статті 118 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наказ може бути пред’явлено до виконання не пізніше трьох років з дня прийняття рішення, ухвали, постанови.

Як встановлено господарськими судами та вбачається із матеріалів справи, 26.04.2001року арбітражним судом Львівської області прийнято рішення, яким задоволено позов про звернення стягнення на майно ВАТ "Жовківське хлібоприймальне підприємство" вартістю 191524,23грн. на користь Державного підприємства "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1", а в решті позовних вимог відмовлено. На виконання вказаного рішення суду позивачеві був виданий наказ від 26.04.2001 у справі № 4/1061-16/73.

Вказаний наказ отримано стягувачем, що підтверджується витягом з журналу вхідної кореспонденції та не заперечується позивачем.

Як зазначили суди, звертаючись із заявою про поновлення строку для пред’явлення наказу арбітражного суду Львівської області від 26.04.2001 по даній справі до виконання та про видачу дубліката наказу, Державне підприємство "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1" послалося на його втрату.

Відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред’явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено. Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення.

Цією статею встановлено право суду відновити пропущений строк для пред’явлення наказу до виконання, а не його обов’язок.

Причини поважності пропуску строку для пред’явлення наказу до виконання оцінюються судом виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Обов'язковому встановленню господарськими судами підлягають обставини, які заважали стягувачеві пред'явити наказ до виконання у встановлений законом строк, момент втрати наказу та конкретні обставини, які перешкоджали йому звернутися до господарського суду із заявою про видачу дубліката наказу після його втрати.

Господарськими судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що із заявою про поновлення пропущеного строку для пред’явлення наказу до виконання стягувач звернувся майже через п’ять років та досліджено, що позивачем в порушення приписів Господарського процесуального кодексу України не надано підтвердження поважності причин пропуску строку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що стягувач підтвердив факт втрати наказу арбітражного суду, який був отриманий його представником Андренко В.І.; та те, що наказ до виконання не пред’являвся; за твердженням  підприємства воно дізналося про порушення свого права лише з відповіді ДВС у Жовківському районі.

Державним підприємством "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1" наведені суперечливі доводи, так в касаційній скарзі останнє зазначає, що ним на протязі 2001-2005років постійно велися переговори про погашення боргу відповідачем поза процедурою виконавчого провадження та періодично направлялися звернення до відділу ДВС про погашення боргу, після яких товариство частково оплачувало заборгованість, поряд з цим, підприємство стверджує, що про порушення свого права воно дізналося 15.03.2006 року.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої та апеляційної інстанцій були розглянуті і відповідним чином оцінені причини пропуску строку для пред’явлення наказу до виконання. Зазначені причини господарськими судами визнані такими, що не є поважними, а пропуск строку спричинений недбалістю самого кредитора.

Згідно імперативних вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи справу у касаційному порядку касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти такі докази.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України  вважає, що постанова Львівського апеляційного господарського суду від 17.10.2006 відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Львівської області від 08.06.2006 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.10.2006 у справі № 4/1061-16/73 - залишити без змін.

Касаційну скаргу Державного підприємства "Стрийський комбінат хлібопродуктів №1" –залишити без задоволення.

Головуючий, суддя

Т. Добролюбова

Суддя

Т. Гоголь

Суддя

Л. Продаєвич