Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" березня 2007 р.                                                     Справа № 2/129"НМ"

Господарський суд Житомирської області у складі:

головуючого - суддіТимошенко О.М.

при секретарі Савчук С.В.

за участю представників сторін

від позивача Павлішина Т.В. (начальник відділу)

від відповідача - Дяченко В.Ф. (довіреність від 25.04.05), Адамчук М.В. (директор), Петровська О.О. (довіреність від 25.04.06)

від третьої особи, Баранюк Р.С. (довіреність від 05.09.05), Черкас С.К. (довіреність від 05.09.05)

за участю прокурора Стемковського Д.Б

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Прокурора м. Бердичева в інтересах держави в особі Бердичівської міської ради в особі Управління комунальним майном (м. Бердичів)

до Підприємства облспоживспілки "Бердичівський міський кооперативний ринок" (м. Бердичів)

за участю третьої особи на стороні відповідача - Житомирська обласна спілка споживчих товариств (м.Житомир)

про визнання права власності на частину незавершеного будівництва та виділення частини в натурі.

Прокурор в інтересах позивача звернувся з позовом до суду, зазначив, що з 1989 року відповідач а з 1992 року позивач були замовниками будівництва критого ринку в м.Бердичів по вул. Леніна, 13.  Між сторонами виник спір, що розміру їх часток у власності на незавершений будівництвом об'єкт. Прокурор просить визначити частку позивача в будівництві критого ринку та виділити цю частку в натурі.

В судовому засіданні позивачем подана заява №15/427 від 28.02.07, яка погоджена прокурором, в якій уточнюються позовні вимоги, а саме позивач просить визнати, що Бердичівською міською радою понесені фактичні витрати на будівництво критого ринку в розмірі 4816975,71 грн., що становить 65,2% від загальної суми витрат, та просить визнати Бердичівську міську раду власником частки у розмірі 65,2% у праві спільної часткової власності на об'єкт незавершеного будівництва критого ринку за адресою: Житомирська область м.Бердичів, вул.Леніна, 13.

Крім того, від прокурора та від позивача надійшла заява про відмову від позовних вимог в частині виділення належної позивачу частки в натурі. Заява мотивована тим, що на даному етапі залишається невизначеною доля позивача в будівництві критого ринку.

В судовому засіданні представник позивача та прокурор позов та заяву про відмову від частини позовних вимог підтримали.

Представники відповідача позов визнали частково, просять взяти за основу судового рішення висновок експерта та визначити, що доля позивача в будівництві критого ринку становить 41,25%, відповідача – 58,75%.

Представники третьої особи підтримали позицію відповідача.

На запитання суду представники сторін пояснили, що вони погоджуються з висновком експерта в частині визначення розміру фактичних витрат сторін на будівництво ринку. Спір між сторонами виник в частині віднесення на будівництво ринку суми ринкового збору, від якої був звільнений відповідач за рішенням позивача.

В судовому засіданні 01.03.06 оголошувалась перерва до 06.03.06

Заслухавши представників сторін, прокурора,  дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріалами справи, що не заперечують представники сторін, встановлено, що Бердичівською міською радою та Підприємством облспоживспілки "Бердичівський міський кооперативний ринок" спільно велося будівництво критого ринку за адресою: Житомирська область м.Бердичів, вул.Леніна, 13. На момент розгляду справи будівництво не завершене.

Частинами 2 і3 статті 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене  нерухоме  майно   виникає  з  моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено  прийняття  нерухомого майна  до  експлуатації,  право  власності  виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно  до  закону підлягає  державній реєстрації,  право власності виникає з моменту державної реєстрації. До  завершення   будівництва   особа вважається   власником   матеріалів,  обладнання  тощо,  які  були використані в процесі цього будівництва. Тобто власником незавершеного будівництва.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно,   що   є   у   власності   двох   або  більше  осіб,  належить їм на праві спільної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Таким чином зазначений об'єкт незавершеного будівництва належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 357 ч.2 ЦК України якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений  за  домовленістю  співвласників  або  законом,   він визначається  з  урахуванням  вкладу  кожного  з  співвласників  у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Між сторонами відсутня домовленість про розмір їх часток у власності на об'єкт незавершеного будівництва, тому цей розмір має бути визначений з  урахуванням  вкладу  кожного  з  співвласників  у спорудження цього об'єкту.

З цією метою ухвалою суду призначалась судово-бухгалтерська експертиза та додаткові судово-бухгалтерські експертизи, виконання якої доручено Київському НДІ судових експертиз.

Висновком додаткової судово-бухгалтерської експертизи №10832 від 29.12.06 встановлено, що розмір фактичних затрат сторін у будівництво приміщення критого ринку за адресою: Житомирська область м.Бердичів, вул.Леніна, 13 становить 7385423,03 грн. При цьому у висновку зазначено, що витрати Бердичівської міської ради становлять 3046201,18 грн., що становить 41,25% від загальної суми. Витрати Підприємства облспоживспілки "Бердичівський міський кооперативний ринок" становлять 4339221,86 грн., що становить 58,75% від загальної суми.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні пояснив, що висновок експерта реально відображає здійснені сторонами витрати.

Представник позивача не оспорив висновок в частині визначення загальної суми витрат, однак не погоджується з тим, що експертом віднесено в рахунок витрат відповідача суми ринкового збору, які мали бути скеровані відповідачем до міського бюджету, однак були витрачені на будівництво ринку. Позивач вважає, що сума ринкового збору повинна бути віднесена до витрат позивача.

Господарський суд вважає правильними заперечення позивача на висновок експерта в цій частині виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про систему оподаткування"  ринковий  збір  входить  до складу місцевих зборів (обов'язкових платежів).

Згідно зі ст.  4 Декрету N 56-93 КМУ "Про місцеві податки  і  збори" від 20.05.93 ринковий збір є платою за торгові місця на ринках, тобто плата за право займання місця для  торгівлі  на ринках усіх форм власності. Ринковий  збір  справляється за кожний  день  торгівлі.  Ринковий  збір  справляється працівниками ринку  до   початку реалізації продукції.

Органам місцевого   самоврядування  надано  право  самостійно встановлювати ставки  ринкового  збору  в межах установлених граничних розмірів ставок. Це право зафіксовано у ст. 18 Декрету N 56-93.

Відповідно до ст. 19 цього ж Декрету місцеві податки і збори (в тому числі і ринковий збір) перераховуються до бюджетів місцевого самоврядування.

Пізніше аналогічні норми закладені в Указу Президента України "Про впорядкування механізму сплати ринкового збору" від 28.06.99.

Відповідно до пункту 3 Указу ринковий збір  сплачується  до початку торгівлі через касовий апарат адміністрації ринку.  До місцевого  бюджету  зараховується  100 відсотків ринкового збору.

Відповідно допункту 6 цього ж Указу кошти,  отримані  ринком  від  сплати   ринкового   збору, щомісяця  до  20  числа  перераховуються до відповідного місцевого бюджету.  Відповідальність  за  нарахування  ринкового  збору   та своєчасність  сплати  його  до  місцевого  бюджету покладається на адміністрацію ринку.

Як встановлено експертом суми ринкового збору, які отримував відповідач протягом 1994 – 1997 років, спрямовувались на спеціальний рахунок фінансування будівництва ринку. За цей період проіндексована сума ринкового збору, яка не отримана позивачем, а була направлена відповідачем на будівництво спірного об'єкту, становить 1770774,53 грн.

Як встановлено вище ринковий збір є обов'язковим платежем до бюджету місцевого самоврядування.

Статтею 18 Закону України "Про місцеві податки та збори" передбачено, що органи місцевого самоврядування  в  межах  своєї  компетенції мають право запроваджувати  пільгові  податкові  ставки,  повністю скасовувати окремі місцеві податки і збори або  звільняти  від  їх сплати певні категорії платників та надавати відстрочки  у  сплаті місцевих податків та зборів.

Як видно з цієї норми вона стосується лише платників, тобто осіб, які займаються реалізацією товарів (послуг) на ринку. Сам ринок не є платником ринкового збору, отже не може бути звільненим від обов'язку перераховувати отримані суми ринкового збору до місцевого бюджету.

До такого ж висновку прийшов господарський суд Житомирської області постановивши 14.08.02 рішення по справі №16/32"НА" по спору між цими ж сторонами (а.с.64 том 4)

З викладеного господарський суд робить висновок, що зазначена сума ринкового збору, яка отримана відповідачем за період 1994 – 1997 роки, є власністю Бердичівської міської ради і спрямована нею через відповідача на будівництво спірного об'єкту. отже сума ринкового збору, яка була спрямована на будівництво приміщення ринку, має бути зарахована як витрати позивача на це будівництво.

Таким чином сума витрат позивача на будівництво збільшується на суму ринкового збору і буде становити 4816975, 71 грн., а сума витрат відповідача відповідно зменшується на цю суму і буде становити 2568447,33 грн., що в процентному вираженні буде становити відповідно 65,2% та 34,8%.

Враховуючи викладене господарський суд задовольняє позов.

При викладенні резолютивної частини рішення суд враховує, що позовна вимога про визнання власником охоплює вимогу про визнання розміру фактичних витрат.

Господарський суд також приймає відмову позивача від позову в частині вимоги про виділення частки майна в натурі та припиняє провадження у справі в цій частині на підставі ст.80 ч.1 п.4 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85  ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати Бердичівську міську раду власником частки у розмірі 65,2% у праві спільної часткової власності на об'єкт незавершеного будівництва критого ринку за адресою: Житомирська область м.Бердичів, вул.Леніна, 13.

Стягнути з Підприємства облспоживспілки "Бердичівський міський кооперативний ринок"  85 грн. державного мита на користь держави та 118 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь на користь ДП “Судовий інформаційний центр” ( р/р 0001 у ВАТ “Банк універсальний”, м. Львів, МФО 325707, )

Прийняти відмову від позову в частині вимоги про виділення частки майна в натурі та припинити провадження у справі в цій частині.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання 06.04.07.

Суддя                                                                     Тимошенко О.М.