СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.04.07
Справа №  7/76/07

Суддя   Кутищева Н.С.

За позовом            Відкритого
акціонерного товариства “Азов 2000”, м. Запоріжжя

До відповідача   Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1, м. Токмак, Запорізька область.

Суддя
Кутіщева Н.С.

Представники:

Позивача:         Олійник О.С. - адвокат,  дов. № 23 від 20.03.2007р.

Відповідача:     ОСОБА_1, свідоцтво від 08.06.2006р.

ОСОБА_2, дов.
НОМЕР_1

Розглядається позов про
стягнення  з відповідача на користь
позивача заборгованості  в сумі  10033 грн. 25 коп., яка складається з 8789
грн. 47 коп. основного боргу по орендній платі, 403 грн. 12 коп. пені, 698 грн.
38 коп. суми індексу інфляції, 142 грн. 28 коп. 3% річних.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
договором оренди приміщення від 16.06.2006р. № 1 юр, як на обґрунтування вимог,
посилається на ст.ст. 526, 625, Цивільного кодексу України.

Ухвалою від  21.02.2007р. № 7/76/06, якою позовна заява
була прийнята до провадження, суд зобов'язував позивача надати належне
нормативне та документальне обґрунтування позовних вимог з посиланням на конкретні
норми права, що обґрунтовують предмет спору та документальні докази.

Позивач в  письмовому поясненні № 023 від 20.03.2007р.
додатково послався лише на ст. ст. 610, 622 Цивільного кодексу України (гл. 51
ЦК України “Правові наслідки порушення зобов'язання; “Відповідальність за
порушення зобов'язання”), надав, як вважає позивач, одним із документального
обґрунтування позовних вимог пояснення в.о. головного бухгалтера ВАТ
“Азов-2000”.

Відповідач позов не визнав, вважає
його необґрунтованим (відзив долучено до матеріалів справи), поскільки договір
було укладено з численними порушеннями чинного законодавства, а тому він
підлягає визнанню судом недійсним, а позовні вимоги повинні залишитись  без задоволення, поскільки порушена ст. 638 ЦК
України, ст.ст. 283, 284 ГК України, сторонами не досягнуто узгодження істотних
умов договору оренди приміщення: відсутні склад і вартість майна з урахування
інфляції, орендна плата з урахуванням індексації,   відновлення орендного майна та умови його повернення
або викупу, а також оцінка об'єкта оренди, просить в позові відмовити.

Судовий процес, по узгодженню
сторін, вівся без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Судове закінчено  04.04.2007р. оголошенням вступної та
резолютивної частин рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

16.06.2006р. між ВАТ “Азов-2000” і
ПП ОСОБА_1  був підписаний договір оренди
НОМЕР_2, на підставі якого, позивач пред'явив до стягнення заборгованість по
оренді приміщення -кімната НОМЕР_3 площею 5,2 м2, розташованої на першому
поверсі їдальні  бази відпочинку
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.м.т. Корівка,
Якимівського району, Запорізької області.

Загальні умови визнання
цивільно-правового і господарсько-правового договорів укладеними зазначені в ч.
1 ст. 638 ЦК України та ч. 2 ст. 180  ГК
України.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

В статті 180 Господарського кодексу
України додатково зазначається, що згода з усіх істотних умов має  бути досягнута у передбачених  законом порядку та формі.

Досягнення згоди з істотних умов
договору є обов'язковим для визначення договору укладеним, поскільки це  насамперед
обумовлено  самою юридичною
природою поняття договору, як  взаємної
домовленості сторін, спрямованої  на
встановлення, зміну та припинення цивільних прав і обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК
України).

Коли сторонами не досягнуто згоди
стосовно істотних умов договору, такий договор вважається неукладеним, тобто
таким, що не відбувся (ч. 8 ст. 181 ГК України).

У ч. 1 ст. 638 ЦК України і ч. 2 та
ст. 3 ст. 180 Господарського суду України, законодавцем визначено істотні
умови, які  обов'язково сторони
зобов'язані погоджувати при укладенні договору.

Через істотні умови договору  сторони конкретизують свої права та
обов'язки. Однією з найважливіших істотних умов будь -якого виду договору є
умова про предмет договору.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України, договір, як домовленість сторін, завжди спрямовується на
встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків. Тому сторони
обов'язково повинні узгоджуватись ті об'єкти, стосовно яких
встановлюватимуться, змінюватися та припинятимуться їх цивільні права та обов'язки.

Об'єкти цивільних прав, стосовно
яких можуть укладатися договори, зазначені в ст.177 ЦК України.

Таким чином, необхідність
узгоджувати предмет договору
зумовлена  передусім юридичною
природою договірного зобов'язання, в якому права та обов'язки сторін повинні
бути чітко визначені і конкретизовані, щоб його сторони мали  реальну можливість реалізувати свої права та
виконати обов'язки.

В договорі оренди приміщення
НОМЕР_2, на який посилається позивач, сторонами не узгоджений саме предмет
договору.

Згідно ч. 1 ст. 760 ЦК України,
предметом договору найму, яким по своїй правовій природі є вищезазначений
договір, може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає
свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (не споживна річ).

В вищезазначеному договорі сторони
не узгодили об'єкт оренди, його розмір (об'єм), поскільки в екземплярі договору
відповідача відсутнє вказування  №
кімнати, яка здається  в оренду і її
площа (розмір).

В екземплярі договору, що
знаходиться  в позивача, відруки в
машинописному тексті внесено кімната НОМЕР_3, площею 5,2 кв. м.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна сторона повинна  довести
ті  обставини,  на
які  вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами  доказування, не можуть підтверджуватись
іншими  засобами доказування.

Пояснення в.о. головного бухгалтера
підприємства позивача (ВАТ “Азов-2000”) судом до уваги не може бути
прийняте,  як належний доказ узгодження
сторонами предмету договору (об'єкт найма), поскільки  укладення угоди повинно бути здійснено
сторонами в порядку, встановленому діючим законодавством.

Доказів передачі в оренду
відповідачу приміщення, саме зазначеного в екземплярі договору, що  знаходиться в позивача, останній суду не
надав.

Не є належними доказами, що могли б
бути підтвердженням виконання сторонами зобов'язань по вищезазначеному договору
і акти приймання-передачі послуг, поскільки в них також не зазначений об'єкт
оренди і його площа, тому яке саме приміщення орендував відповідач і якої площі
встановити не є можливим.

Тому твердження позивача, що
сторони  виконання договору узгодили його
предмет не є доведеним.

В платіжних дорученнях, які
знаходяться в матеріалах справи, також в призначенні платежу не вказаний ні
номер вищезазначеного договору, ні об'єкт оренди.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінив докази за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному  і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх совокупності, керуючись законом, прийшов  до висновку що угода НОМЕР_2,  між сторонами не відбулася і вимоги, які нею
обґрунтовані, задоволенню не підлягають. В позові слід відмовити.

Судові витрати, згідно ст. 49
Господарського процесуального кодексу України, слід покласти на відповідача.

Клопотання позивача № 030/1 від
04.04.2007р., яке надійшло до господарського суду Запорізької області
06.04.2007р. під час оформлення рішення суду
в відповідності ст. 84 Господарського процесуального кодексу України,
судом до уваги не приймається, поскільки судові витрати покладені на позивача
згідно ст. 49 ГПК України, що зазначено
в даному рішенні суду.

Керуючись ст. ст. 3, 22, 33, 34, 43, 44,
49,  82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И
В:

У позові  відмовити.

Рішення вступає в законну силу
через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання рішення суду
“10” квітня 2007р.

Суддя
Н.С. Кутіщева