СУД
=============================================================
Р І Ш Е Н Н Я

25 грудня 2007р.
Справа № 8/272

За позовом:
Прокурора Чернігівського району в інтересах держави в особі Іванівської
сільської ради, вул..Дружби, 33, с.Іванівка Чернігівського району

До відповідача: Приватного
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Про визнання
договору недійсним

Суддя Т.Г.Оленич

ПРЕДСТАВНИКИ   СТОРІН:

позивача: Струк С.М. -сільський
голова

відповідача: ОСОБА_2 -представник,
довір. пост. від 24.12.07р.

У розгляді справи приймав участь Ушатий
Ю.П. -помічник прокурора Чернігівського району.

За згодою сторін в судовому засіданні
оголошені  вступна та резолютивна частини
рішення.

С У Т Ь          С П О Р У:

Прокурором Чернігівського району в інтересах держави в особі Іванівської
сільської ради  заявлено позов про
визнання недійсним договору оренди землі від 30.07.07р., укладеного між
сторонами, як такого, що не відповідає вимогам закону.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що рішенням
Іванівської сільської ради від 12.10.07р. скасовано рішення Іванівської
сільської ради (десятої сесії п'ятого скликання) від 27.07.07р. “Про надання в
оренду земельної ділянки”. Крім того, прокурор в позовній заяві посилається на
порушення вимог чинного законодавства при прийнятті позивачем рішення від
27.07.07р.  щодо надання відповідачу  земельної ділянки.

В ході судового засідання прокурор підтримав свої позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує,
стверджуючи, що  на момент укладення
спірного договору оренди землі існували передбачені чинним законодавством
обидві підстави укладання такого договору, а саме: наявність рішення  компетентного органу про передачу земельної
ділянки в оренду та наявність проекту відведення земельної ділянки, за своїм
змістом він відповідає вимогам закону, а тому, за думкою відповідача, відсутні
правові підстави для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши  пояснення та доводи
представників сторін, прокурора, з'ясувавши обставини, які мають значення для
вирішення спору по суті, вивчивши та оцінивши надані сторонами докази, суд ВСТАНОВИВ:

27 липня 2007р. на десятій сесії
п'ятого скликання Іванівської сільської ради прийнято рішення “Про надання в
оренду земельної ділянки”, відповідно до якого сільська рада вирішила надати
приватному підприємцю ОСОБА_1 в оренду терміном на 49 років 0,0722га ріллі для
будівництва готелю та господарської будівлі за рахунок земель запасу в
с.Іванівка, по вул..Дружби, 50. Доручено Іванівському сільському голові укласти
договір оренди,  та зобов'язано
відповідача в двомісячний термін сплатити втрати сільгоспвиробництва в розмірі
6647грн.37коп.

На підставі вказаного рішення між
сторонами у справі укладений договір оренди землі від 30.07.07р., відповідно до
умов якого позивач зобов'язався передати відповідачу земельну ділянку загальною
площею 0,0722га ріллі строком на 49 років. А відповідач зобов'язувався
щомісячно вносити орендну плату у розмірі 1/12 частини розміру річної орендної
плати, яка становить 2119грн.07коп.

Відповідно до п.16 договору оренди
сторонами визначено цільове призначення земельної ділянки: для будівництва
готелю та господарської будівлі.

Договір зареєстрований у
Чернігівському районному відділі регіональної філії “Центр ДЗК”, про що у
Державному реєстрі земель вчинено запис 30.07.07р. за №48.

12.10.07р. Іванівською сільською
радою на дванадцятої сесії  п'ятого
скликання прийнято рішення “Про протест прокурора Чернігівського району на
рішення десятої сесії п'ятого скликання Іванівської сільської ради від
27.07.07р.”, яким задоволено протест прокурора Чернігівського району та
скасовано рішення Іванівської сільської ради від 27.07.07р. “Про надання в
оренду земельної ділянки”.

Правові засади передачі земельних ділянок в
оренду регулюються як нормами Земельного кодексу України, так і Законом України
“Про оренду землі”.

Статтею 16 Закону України “Про
оренду землі” визначений загальний порядок укладення договору оренди землі. В
силу ч.2 даної статті розгляд заяви про надання земельної ділянки в оренди і
надання земельної ділянки в оренду здійснюється в порядку встановленому
Земельним кодексом України. При цьому, як зазначено в частині 5 ст.16 Закону, у
разі зміни цільового призначення земельної ділянки надання її в оренду
здійснюється за проектом відведення в порядку, встановленому законом.

Встановлений ст.124 Земельного
кодексу України порядок передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають
у  комунальній власності,  полягає в укладенні договору оренди  земельної ділянки на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Разом
з тим, ч.3 даної статті передбачено, що передача в оренду земельних ділянок із
зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється
за проектами відведення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема із преамбули рішення Іванівської сільської ради від 27.07.07р. “Про
надання в оренду земельної ділянки”, земельна ділянка, розташована по
вул..Дружби, 50  в с.Іванівка,
знаходилася у землях запасу та передавалася в оренду під будівництво. Таким
чином суд приходить до висновку, що в даному випадку передача в оренду
земельної ділянки мала здійснюватися за проектом відведення.

Виходячи із змісту ст.124
Земельного кодексу України, передача в оренду
під забудову земельної ділянки, яка знаходилася в землях запасу, має
здійснюватися лише при наявності двох умов: прийняття органом місцевого
самоврядування рішення про передачу в оренду земельної ділянки та складання
проекту відведення земельної ділянки. При цьому, відповідно до ч.ч.9,10 ст.118
Земельного кодексу України прийняття органом місцевого самоврядування
будь-якого  додаткового рішення про
затвердження поданого проекту відведення земельної ділянки не потребується,
тобто за результатами розгляду цього проекту орган місцевого самоврядування
приймає рішення про надання земельної
ділянки в оренду.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор
зазначає, що  відповідач в порушення
ст.118 Земельного кодексу України не звертався до Іванівської сільської ради із
заявою про надання земельної ділянки в оренду, а тому позивачем незаконно
прийнято рішення від 27.07.07р., яке в подальшому було скасовано самою
сільською радою. Саме відсутність рішення позивача  про надання
земельної ділянки в оренду, є підставою, за думкою прокурора, для визнання
укладеного договору недійсним.

Договір оренди є одним із видів
двосторонніх правочинів,  до якого
застосовуються вимоги, необхідні для чинності цього правочину,  передбачені ст.203 Цивільного кодексу
України. Виходячи із приписів даної статті, договір  за своїм змістом має відповідати нормам
Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства, сторони договору повинні мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності, їх волевиявлення має бути вільним, договір повинен
вчинятися у формі, встановленій законом та спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним. В силу ст.215 Цивільного кодексу України
підставою для недійсності договору (правочину) є недодержання в момент його
укладення вимог, які  встановлені для
дійсності договору. Тобто, договір може бути визнаний недійсним у випадку
недотримання або порушення його сторонами вимог закону, в тому числі норм, які
регулюють  земельні орендні
правовідносини, саме на момент його укладення.

Відповідно до п.12 Перехідних
положень Земельного кодексу України, повноваження щодо розпорядження землями в
межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради.
Оскільки, земельна ділянка, щодо якої укладений договір оренди від 30.07.07р.,
знаходиться в межах с.Іванівка, саме позивач має здійснювати повноваження щодо
її розпорядження.

На момент укладення між
сторонами  договору оренди землі від
30.07.07р. Іванівською сільською радою, в межах наданих їй повноважень, було
прийнято рішення від 27.07.07р. про надання відповідачу земельної ділянки в оренду
(а.с.13), а також був поданий до сільської ради проект відведення земельної
ділянки, що підтверджується наявними у справі копією проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років площею 0,0722 рілля
за рахунок земель запасу в с.Іванівка по вул..Дружби, 50,   про що, до речі, вказано в преамбулі рішення
від 27.07.07р. Твердження  прокурора, що
відповідач не звертався до сільської ради із заявою про передачу земельної
ділянки в оренду спростовується матеріалами справи, зокрема копією заяви
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 від 14.05.07р. про надання дозволу
на виготовлення проекту відведення земельної ділянки в оренду, а також дозволом
Іванівської сільської ради від 15.05.07р. №166 на складання проекту відведення
земельної ділянки за адресою: с.Іванівка, вул..Дружби, 50.

Аналіз  оспорюваного договору, свідчить, що  за своїм змістом він не суперечить
законодавству, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності,
волевиявлення сторін договору було вільним, направленим на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним, що підтверджується актом
прийому-передачі земельної ділянки, підписаним представниками обох сторін. Крім
того, на момент укладення договору сторонами дотримані вимоги ст.16 Закону
України “Про оренду землі” та ст.124 Земельного кодексу України.  Таким чином, суд приходить до висновку, що
відсутні правові підстави для визнання цього договору недійсним з  підстав невідповідності його вимогам закону.

Посилання прокурора в позовній
заяві, що даний договір має бути визнаний недійсним, оскільки на момент  звернення до суду з позовом скасовано рішення
органу місцевого самоврядування про надання відповідачу  земельної
ділянки в оренду судом до уваги не приймається, оскільки таке твердження
не ґрунтується на вимогах закону. Чинним законодавством не передбачається такої
підстави для визнання недійсним договору як скасування в подальшому рішення
відповідного органу про надання земельної ділянки в оренду. Правовим наслідком
такого рішення може бути розірвання договору у порядку, встановленому законом,
а не його недійсність.

Отже, з огляду на вищезазначене,
суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а тому
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.16 Закону України “Про
оренду землі”, ст.ст.118,124, п.12 Перехідних положень Земельного кодексу
України, ст.ст.203,215 Цивільного кодексу України, ст.ст.82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И
В:

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                       Т.Г.Оленич

Повне рішення підписано 26 грудня
2007р.

Суддя
Т.Г.Оленич

26.12.07