донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.01.2007 р.                                                                                справа №12/323

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Скакуна  О.А.

суддів
Колядко  Т.М., Мирошниченка  С.В.,

за участю представників сторін:

від позивача:
Язепова В.Я. - за довір. № б/н від 01.10.2006 року, Кондрат'єв О.Є. - на підст. протоколу б/н від 01.04.1996 року,

від відповідача:
Макаров А.В. - за довір. б/н від 09.01.2007 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Донбас-Електромотор" м. Донецьк

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
06.11.2006 року

по справі
№12/323

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю Центр "Академія КЕМПО" м. Донецьк

до
Відкритого акціонерного товариства "Донбас-Електромотор" м. Донецьк

про
стягнення 83 620 грн. 58 коп

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.11.2006 року (суддя                Склярук О.І.) задоволені позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Центр "Академія КЕМПО" м. Донецьк (далі по тексту - Академія) до відкритого акціонерного товариства "Донбас-Електромотор" м. Донецьк (далі по тексту - Товариство) про стягнення              заборгованості в сумі 73 270 грн. 00 коп., пені в сумі 3 920 грн. 00 коп. Також згідно вищезгаданого рішення з відповідача на користь позивача стягнуто витрати по сплаті державного мита в сумі 771 грн. 90 коп., витрати по сплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп. та витрати по сплаті послуг адвоката в сумі 3 400 грн. 00 коп.

У обгрунтування рішення місцевий суд послався на те, що вимоги позивача законні та доведені належним чином.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та звернувся  з апеляційною скаргою в якій просить його скасувати, як таке, що винесене з порушеням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, заявник  звернув увагу на те, що суд першої інстанції невірно застосував норми п. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України та безпідставно стягнув з відповідача пеню в сумі 2 499 грн. 00 коп., яка нарахована за період з 04.02.2005 року по 04.08.2005 року. Також відповідач вважає, що позовна заява оформлена з порушенням  п. 2            ст. 54 Господарського  процесуального кодексу України.  Відповідач у апеляційній скарзі навів і інші заперечення, які на його думку, є підставою для скасування оскарженого рішення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні  проти її задоволення заперечує і вважає рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Белмак" м. Донецьк був укладений договір оренди № 02/03 від 31.03.2004 року (а.с. 14) на підставі якого останньому у оренду було передане обладнання.

Згідно рішення загальних зборів від 10.05.2004 року ВАТ "Белмак" було переіменоване у відкрите акціонерне товариство "Донбас-Електромотор", яке є правонаступником ВАТ "Белмак".

В подальшому між сторонами були укладені інші договори, а саме, договор оренди № 01/01 від 04.01.2005 року (а.с. 8) та договор постачання № 02/01 від 05.01.2005 року (а.с. 85-87)  на підставі якого позивач  передавав у власність відповідача обладнання згідно специфікацій, а останній приймав цей товар та  повинен був сплатити його вартість.

Факт виконання умов вищевказаних договорів позивачем доводиться наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідач, у свою чергу, умови цих  договорів виконав частково внаслідок чого його заборгованість перед позивачем на момент подачі позову склала 73 270 грн. 00 коп. (а.с. 2-4). Також позивачем була нарахована пеня в сумі 10 350 грн. 58 коп. (а.с. 5).

Заявою без номеру та дати (а.с. 83) позивач змінив свої вимоги та остаточно просив суд стягнути з відповідача борг в сумі  73 270 грн. 00 коп. та пеню в сумі 3 920 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності з врахуванняи пояснень представників сторін,  судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції при винесенні рішення з'ясував всі обставини справи,  дав їм належну юридичну оцінку та дійшов правильного висновку про законність і обгрунтвоаність позовних вимог. Тому апеляційна інстанція погоджується з висновками місцевого суду, що викладені у оскарженому рішенні та з правильністю арифметичного розрахунку суми пені.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини  на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача у частині того, що суд  першої інстанції  невірно застосував норми п. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України та безпідставно стягнув з відповідача частину  пені в сумі 2 499 грн. 00 коп., апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони безпідставні.

При винесенні рішення господарський суд правомірно не застосував до спірних правовідносин норми вищезгаданої статті, оскільки строк позовної давності по вимогам про стягнення пені складає 1 рік і на момент звернення Академії з позовом він не сплинув.

Наявні у справі докази не доводять того, що відповідач належним чином виконав свої зобов'язання за договорами оренди та  поставки, не надано таких доказів і апеляційному суду, тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість в сумі 73 270 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Що стосується інших заперечень відповідача, то вони, на думку апеляційного суду, є необгрунтованими, оскільки не спростовують висновки місцевого суду, що викладені у оскарженому рішенні.

Апеляційним судом також встановлено, що під час розгляду справи господарським судом були порушені норми ст. 58 Господарського процесуального кодекса України.

Згідно вищевказаної статті в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Наявні у матеріалах справи докази доводять, що у даному випадку в одній позовній заяві були об'єднані вимоги, які між собою ніяким чином не пов'язані.

Апеляційний суд звертає увагу на вищезазначене порушення місцевим судом норм процесуального права, але вважає, що воно не є підставою для скасування оскарженого рішення,  оскільки це не привело до винесення неправильного вирішення спору по суті. Тому судова колегія приходить до висновку, що оскаржене рішення господарського суду Донецької області від 06.11.2006 року є законним, обгрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 06.11.2006 року по справі № 12/323 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий          Скакун  О.А.

Судді:          Колядко  Т.М.

Мирошниченко  С.В.

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5 господарському  суду