донецький апеляційний господарський суд
Ухвала

Іменем
України

13.03.2007 р.
справа №4/201а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового
засідання

за участю представників сторін:

від позивача:

Шипицин О.В. - довір. б/н від
12.12.2006р.,

від відповідача:

Пермінов О.О. - юрисконсульт,
довір. № 23/13 від 10.01.2007р. Давиденко О.О. - юрисконсульт, довір. № 23/14
від 10.01.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Донецької митниці, м. Донецьк

на постанову  господарського суду

Донецької області

від

27.09.2006 року

по справі

№ 4/201а

за позовом

приватного підприємства
"WEF-TRANS", м. Донецьк

до

Донецької митниці, м. Донецьк

про

визнання неправовірним і нечинним
податкового повідомлення № 69/19 від 22.05.2006 року

В С Т А Н О В
И В:

Постановою  господарського суду Донецької області від
27.09.2006р. по справі № 4/201а задоволено позов приватного підприємства
"WEF- TRANS", м. Донецьк (далі-позивач) до Донецької митниці, м.
Донецьк (далі-відповідач) про визнання податкового повідомлення № 69/19 від
22.05.2006р. неправомірним і не чинним у зв'язку з невірним застосуванням
митницею класифікації товару при оформлені вантажу задекларованих у податкових
деклараціях.

Визнано неправомірним. податкове
повідомлення № 69/19 від 22.05.2006р. Донецької митниці.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач по справі, Донецька митниця  звернувся до
Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить суд скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних
вимог. В обґрунтування заявлених у скарзі вимог, відповідач посилається  на те, що при задоволені позову судом першої
інстанції  не спростована прерогатива
державної митної служби в процесі визначення коду товару за УКТ ЗЕД, надана
такими нормами матеріального права, як Митний кодекс України, Закон України
„Про митний тариф України”, постанова Кабінету Міністрів України „Про
затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів
зовнішньоекономічного діяльності” № 1863 від 12.12.2002р. Вважає, що суд першої
інстанції не надав жодної правової оцінки нормам Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників податку перед бюджетами та державними цільовими
фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000р., що в свою чергу призвело до невірного
ухвалення рішення по справі. В запереченнях на висновок  авто-товарознавчої експертизи від
12.01.2007р. № 31/27 відповідач посилається на те, що експерт не наділений
повноваженнями на визначення коду товару згідно УКТЗЕД.

Позивач у відзиві на апеляційну
скаргу вимоги скаржника не визнав. Просить суд постанову господарського суду
залишити без змін, апеляційну скаргу -без задоволення.

Фіксація судового процесу
здійснювалась за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Вивчивши матеріали справи, доводи
заявника скарги, вислухавши представників сторін, суд  встановив наступне:

24.03.2006р. відповідачем,
Донецькою митницею проведено перевірку позивача. В ході перевірки встановлено,
що  внаслідок невірної класифікації
вантажу “напівпричіп SCHMITZ тривісний, тентовий фургон, тип SO1 SPR 24/L
-13.62 EB” безпідставно здійснено митне оформлення за кодом УКТ ЗЕД -8716 39 30
30 (ставка мита -10%), про що  складено
відповідний акт.

Як вбачається з акту митного
огляду, зазначений вище вантаж являє собою напівпричіп типу “фургон”, але в
сертифікаті відповідності, який наданий на вантажні напівпричепи загального
призначення SCHMITZ типів SO1 та SКО24, які виготовляються серійно з 17.07.2003р.
до 15.07.2008р. наведено креслення напівпричепу SCHMITZ типу SO1, котре
свідчить, що цей напівпричіп є бортовим, а саме “напівпричіп SCHMITZ тривісний,
тентовий фургон, тип SO1 SPR 24/L-13.62 EB” і має класифікуватись за кодом
УКТЗЕД -8716 39 30 10 як “бортові, напівпричіп, новий”, а оскільки податкове
зобов'язання по сплаті податку на додану вартість з товарів, ввезених на
територію України відповідачем за кодом, який встановлений УКТЗЕД не сплачений,
сума податкового зобов'язання з урахуванням суми штрафних санкцій нарахована
позивачу у розмірі 104 357, 28 грн.

22.05.2006р. на адресу позивача
Донецькою митницею було надіслано податкове повідомлення № 69/19, у якому  відповідач повідомив позивача про виникнення
у останнього податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість з
товарів, ввезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності у
розмірі 104 357,28 грн.

Позивач, приватне підприємство
“WEF- TRAHS”, м. Донецьк вважає податкове повідомлення № 69/19  від 22.05.2006р. Донецької митниці
неправомірним і не чинним у зв'язку з невірним застосуванням митницею
класифікації товару при оформлені вантажу задекларованого у вантажно-митних
декларація, а саме: митне оформлення товару (напівпричіп SCHMITZ трьохосний
тентовий фургон, тип SO1 SPR 24/L -13.62 EB) було проведено за кодом товару
згідно УКТ ЗЕД -8716 39 30 30 (ставка мита -10%). При цьому позивач наполягає,
що  код товару зазначений ним законно,
оскільки технічній специфікації цього транспортного засобу чітко зазначено, що
напівпричіп має задні двох-створчаті алюмінієві двері у висоту напівпричепу з
двома вбудованими запірними штангами у кожній стулці, він визначив товар як
тентову платформу, фургон, а не як „бортовий” чи „бортова платформа”. З
цих підстав  податкове повідомлення про
сплату податку на додану вартість на загальну суму 104 357,28 грн.  позивач
вважає незаконним.

Як вбачається з доданого до
матеріалів справи сертифікату відповідності (а.с.55) відповідності, виданого
органом сертифікації дорожніх транспортних засобів та систем якості
(Державтотранс НДІпроект м. Киів) на підставі протоколів сертифікаційних
випробувань, сертифікатів та системи Управління якістю № UA .007.782 від
16.07.2003р.,  зареєстровано в Реєстрі за
№ UA 1.009.60238-03 серія ДГ термін дії з 17 липня 2003року до 15 липня
2008року,  продукція - вантажний
напівпричіп загального призначення SCHMITZ
типів SO1 та SКО24, які виготовляються серійно за кодом 8716 39 30 30, виробника
- Акціонерної компанії "SCHMITZ
Cardobull AG" Німеччина, відповідає вимогам нормативних документів
чинних в Україні, на підставі яких
підтверджується відповідальність продукції.

З наявних в матеріалах справи копій
вантажно-митних декларацій (а.с. 62-69) вбачається, що позивач імпортував з
Німеччини   SCHMITZ трьохосний тентовий
фургон, тип SO1 SPR 24/L-13.62 ЕВ, випуску 2004року та тентові
фургони-напівпричепи KOВEL  типу SN
24Р90/1110, 2005 року випуску.

Відповідачем, Донецькою
митницею,  при перевірці класифікації
товарів не перевірено окремі коди товарів за типами фургонів, як зазначено у
вантажно-митних деклараціях та  зроблено
висновки з урахуванням вимог на Основні правила інтерпретації класифікації
товарів і сертифікат відповідності.

19.12.2006р. в судовому засідання
апеляційної інстанції  представником
позивача  заявлено усне клопотання про
призначення  по справі судової
експертизи.

Відповідно до ст. 81 Кодексу
адміністративного судочинства України клопотання судом розглянуто та
задоволено.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду по справі № 4/201а провадження по справі зупинено. Експерту
поставлено запитання:  визначити код
УКТЗЕД товару -напівпричіп SCHMITZ трьохосний тентовий фургон, тип SO1 SPR 24/L
-13.62 Е В.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 12.02.2007р. по справі № 4/201а провадження по справі
поновлено у зв'язку з надходженням на адресу суду висновків експертизи.

Згідно висновку авто-товарознавчої
експертизи № 31/27 від 12.01.2007р.
наданий для дослідження напівпричіп марки SCHMITZ., тип  SO1 SPR 24/L-13.62EB є сідельним напівпричепом
тентовим SCHMITZ., тип  SO1 SPR
24/L-13.62EB, не призначений для перевезення вантажу без тенту. В рахунку №
214729 заводу виробника вказано „сідельний напівпричіп тентовий SCHMITZ., тип  SO1 SPR 24/L-13.62EB”. Підтвердженням коду
УКТ ВЕД 8716 39 30 30 є Сертифікат відповідності № UA1.009.60238-03, виданий
органом сертифікації дорожньо-транспортних засобів, запасних частин від
17.07.2003р.

Відповідно до Закону України „Про
Митний тариф України”  митний тариф
України -це систематизований згідно з Українською класифікацією товарів
зовнішньоекономічної діяльності перелік ставок ввізного мита, яке справляється
з товарів, що ввозяться на митну територію України. В основу товарної
класифікаційної схеми митного тарифу України (товарна номенклатура) покладено
Українську класифікацію товарів зовнішньоекономічної діяльності, яка базується
на Гармонізованій системі опису та кодування товарів.

Частиною другою статті 312 Митного
кодексу України визначено, що введення
УКТЗЕД здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади в галузі
митної справи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2, 4 Порядку ведення
Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженої
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002р. № 1863 встановлено, що
УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу, затвердженого Законом України
“Про Митний тариф України”, що використовується для цілей тарифного та інших
видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики
зовнішньої торгівлі, здійснення митного оформлення товарів. Держмитслужба
забезпечує ведення УКТЗЕД.

Як вбачається з Порядку роботи
відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, відділу
контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України,
затвердженої наказом Державної митної служби України від 1 жовтня 2003 року №
646, митним органом, що визначає завдання, функції при здійсненні контролю за
правильністю класифікації товарів, прийнятті рішення про визначення коду товару
при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон
України є відділ номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці та
відділ контролю митної вартості та номенклатури митниці за напрямками
класифікації товарів.

Пунктом 2.9 зазначеного Порядку
передбачено, що рішення про визначення коду
товару приймається відділом номенклатури та класифікації регіональної
митниці та відділом контролю митної вартості та номенклатури митниці на
підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для
класифікації товару згідно з вимогами УКТЗЕД.

Господарським судом Донецької
області встановлено та не спростовується відповідачем той факт, що Донецькою
митницею не проведено відділом контролю митної вартості та номенклатури митниці
дій та функцій при вирішенні питань класифікації товарів за ВМД позивача, що
переміщуються через митний кордон України у відповідності з Порядком роботи
відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці,
затвердженого Наказом Державної  митної
служби України від 01.10.2003р. № 646.

Донецькою митницею також не надано
доказів щодо будь-яких лабораторних чи експертних робіт по встановленню кодів
товару згідно УКТ ЗЕД та Основних правил інтерпретації класифікації товарів
відділами, якім надані перелічені функції.

Виходячи з викладеного та
враховуючи  висновок судової експертизи,
колегія суддів дійшла висновку, що позивачем
правомірно при оформленні вантажної митної декларації визначено
код ввезеного товару відповідно до встановленої Української класифікації товари
зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД)
належного позивачу товару, а саме-8716 39 30 30.

Ствердження заявника скарги на те,
що поняття „бортових напівпричепів” безпосередньо УКТЗЕД не визначене,
так як  у товарній позиції УКТЗЕД 8716 за
кодом  8716 39 30 10 класифікуються
„напівпричепи, нові бортові”, а за кодом 8716 39 30 30 -„напівпричепи, нові, інші”
спростовується інформацією, наданою в технічній специфікації   транспортного засобу, де зазначено, що
напівпричіп має „задні двостворчаті алюмінієві двері у висоту напівпричепу з
двома вбудованими запірними штангами у кожній створці”. У відповідності до
Сертифікату тип кузова даного напівпричепу визначений як „тентова платформа,
фургон”, а не як „бортовий” чи „бортова платформа”, що в свою чергу й
підтверджується проведеною авто - товарознавчою експертизою.

Судовою колегією не приймаються до
уваги посилання заявника скарги на те, що судом першої інстанції не надано
правової оцінки  нормам Закону України
„Про порядок погашення зобов'язань платників податку перед бюджетами та
державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000р., оскільки  питання
стосовно підставності та правомірності застосування норм цього Закону не
є  предметом розгляду даного спору.

Керуючись п. 1-3 ст. 160, ст.ст.
162, 167, 195-196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, п.6 та п.7 розділу VІІ “Прикінцевих та
перехідних положень” Кодексу адміністративного судочинства України у редакції
Закону України "Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства
України" № 2953-ІУ від 6 жовтня 2005 року, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Донецької митниці,
м. Донецьк на постанову господарського суду Донецької області від 27.09.2006р.
по справі № 4/201а -залишити без задоволення.

Постанову господарського суду
Донецької області від 27.09.2006р. по справі № 4/201а за позовом приватного
підприємства "WEF-TRANS", м. Донецьк до Донецької митниці, м. Донецьк
про визнання неправомірним та нечинним податкового повідомлення № 69/19 від
22.05.2006р. -залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України   протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Ухвала  складена в повному обсязі 19.03.2007 року.

Головуючий:

Судді:

Надрук. 4 прим.: 1- позивачу; 1- відповідачу; 1- до справи; 1- ДАГС