ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.06.07р.

Справа № 33/52-07

За позовом  Приватної фірми "ТСО", м. Харків

до  Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський завод електротехнічного обладнання", м. Дніпропетровськ

про стягнення 7361 грн. 79 коп.

Суддя  Рудовська І.А.

Представники:

Від позивача: Шило О.В. довір. № 137 від 23.05.07 р.

Від відповідача: Штефан В.А. довір. від 11.05.05 р. № 232

СУТЬ СПОРУ:

Позивач –приватна  фірма "ТСО" звернувся  до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою  до відповідача  -  відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський завод електротехнічного обладнання" про стягнення 5 564, 40 грн. основного боргу, 1299, 33 грн. інфляційних втрат,  388, 06 грн. 3% річних,  550 грн.  витрати за юридичні послуги і витрати по справі.

Позивач  у своєму клопотанні уточнив позовні вимоги, в частині основного боргу  позивач відмовляється  , в зв"язку  з оплатою позивачем   5 674, 40 грн. , в іншій частині  просить стягнути з відповідача 1299, 33 грн. інфляційних втрат,  388, 06 грн. 3% річних,              550 грн. витрати за юридичні послуги  і витрати по справі.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримав та просить його задовольнити згідно з наданими уточненнями.

Відповідач проти позову заперечує та  посилається на погашення суми заборгованості  у повному обсязі на момент розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,  дослідивши  та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення  представників сторін, суд

Встановив:

Як вбачається з матеріалів справи , відповідно до накладної  № 97 від 14.03.2006 р. і довіреності серії ЯЛУ №279152  відповідач отримав від позивача товар на загальну суму             16 874, 40 грн.  В свою чергу позивач  виставив рахунок  № 45 відповідачу на оплату товару у розмірі 16 8784, 40 грн.

Позивач в своїй позовній заяві і в уточненні до позовної заяви вказує , що відповідач сплатив позивачу 10 000 грн.  за платіжним дорученням № 860  від 15.12.2006 р. , і 1200 грн. за платіжним дорученням  № 883 від 15.12.2006 р.

Цивільні  обов'язки  виконуються  у  межах,   встановлених договором або актом цивільного законодавства (п.1 ст.14 Цивільного кодексу України).

Фактичні дії сторін свідчать про існування між сторонами відносин купівлі-продажу, в результаті чого у відповідача виникли грошові зобов’язання –зобов'язання по сплаті вартості отриманого товару.

Матеріалами справи підтверджується наявність  у діях сторін  волевиявлення на встановлення правовідносин безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Покупець  зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або  прийняття  товаророзпорядчих  документів   на   нього,   якщо договором  або  актами  цивільного  законодавства  не встановлений інший строк оплати товару (ст. 692 Цивільного кодексу України).

Оскільки термін оплати поставленого позивачем товару сторонами не визначений, в силу статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов’язання не встановлений, кредитор (позивач по справі) справі вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов’язання в семиденний термін з дня пред’явлення вимоги кредитором.

Позивач не надав  суду доказів  пред’явлення відповідачеві  вимоги в порядку ст. 530 ЦК України .

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом не приймається до уваги  претензія № 36 від 02.02.2007р. як доказ пред’явлення вимоги  передбаченої  ст. 530 ЦК України, оскільки   позивачем   не подано суду доказів її направлення в установленому порядку  відповідачу.

На момент розгляду справи  відповідач надав   суду докази, що  заборгованість перед відповідачем відсутня, а тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1299, 33 грн. інфляційних втрат,  388, 06 грн. 3% річних, 550 грн. витрати за юридичні послуги і витрати по справі задоволенню не підлягають в силу вищевикладеного.

В зв’язку з погашенням суми основного боргу відповідачем, провадження у справі повинно бути припинено на підставі п.11 статті 80 Господарського процесуального кодексу України в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до пункту 3 статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 № 7-93 „Про державне мито” (із змінами та доповненнями) останнє підлягає поверненню позивачеві тільки у випадках припинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктами 1 і  3 ст. 80 ГПК України. В усіх інших випадках застосування статті 80 ГПК України державне мито поверненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47,  п. 11 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

Керуючись ст.ст. 44, 49, п.11 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити.

Суддя

І.А. Рудовська