ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2007 р.
№ 13/330

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Овечкіна В.Е.,

суддів :
Чернова Є.В.,
Цвігун В.Л.,

за участю представників:

стягувача
- не з’явився,

боржника
- Буюклинська Л.В.,

органа ДВС
- не з’явився,

розглянувши  у відкритому  судовому засіданні
касаційну скаргу

ВАТ “Троянівський елеватор”

на  постанову
від 31.10.2006 Запорізького апеляційного господарського суду

у справі
№13/330

за  скаргою  боржника
ВАТ “Троянівський елеватор”

на дії
ДВС в Бердянському районі Запорізької області

(стягувач -
- Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою  господарського суду Запорізької області від 29.03.2005 (суддя Серкіз В.Г.), залишеною без змін постановою  Запорізького апеляційного господарського суду від 31.10.2006 (судді: Антонік С.Г., Шевченко Т.М., Юхименко О.В.), відмовлено в задоволенні скарги ВАТ “Троянівський елеватор” на дії ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області у зв’язку з відповідністю дій останнього по виконанню наказу №13/330 від 27.06.2003 вимогам Закону України „Про виконавче провадження"

ВАТ “Троянівський елеватор” в  поданій касаційній  скарзі просить ухвалу та постанову скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами ст.ст.38, 41  Закону України „Про виконавче провадження”. Зокрема, скаржник вважає, що відповідно до ст.38 Закону України «Про виконавче провадження»закінчене провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно зі ст.41 Закону України «Про виконавче провадження»постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження може бути визнана судом незаконною чи скасована начальником відповідного відділу державної виконавчої служби і тільки тоді виконавче провадження підлягає відновленню. Оскільки постанова від 28.05.2004р. про закінчення виконавчого провадження не була скасована начальником відповідного відділу державної виконавчої служби і не була визнана судом незаконною, тому підстав для відновлення виконавчого провадження не було, виконавче провадження по виконанню наказу №13/330 від 27.06.2003р. закінчене і постанова від 09.11.2004р. про поновлення виконавчого провадження та постанова від 09.02.05р. про арешт коштів боржника є недійсними.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами норм процесуального права та заслухавши пояснення присутнього у засіданні представника скаржника,  дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана  постанова – залишенню без змін з наступних підстав.

Залишаючи без змін ухвалу про відмову в задоволенні скарги ВАТ “Троянівський елеватор” на дії ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області апеляційний господарський суд виходив з того, що:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.04.2003 відмовлено у задоволенні позову Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про стягнення з ВАТ «Троянівський елеватор»1000грн. штрафу та 14640грн. пені.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 10.06.2003 зазначене рішення скасовано, позов задоволено - стягнуто з відповідача на користь позивача 1000 грн. та 14640 грн. пені. На виконання вказаної постанови господарським судом видано наказ від 27.06.2003р.

04.07.2003   року   постановою   ДВС Бердянського  РУЮ   відкрито     виконавче    провадження по виконанню наказу №13/330 та надано термін для добровільного виконання наказу до 11.07.03р.

Оскільки у зазначений строк боржником не виконаний наказ у добровільному порядку, ДВС винесено постанову від 12.07.2003 про стягнення з відповідача виконавчого збору.

17.07.2003р. до ВДВС Бердянського МРУЮ надійшла заява від ВАТ «Троянівський елеватор»про зупинення виконавчого провадження у зв'язку з оскарженням постанови Запорізького апеляційного господарського суду до касаційної інстанції.

Постановою ДВС від 21.07.03р. зупинено виконавче провадження по примусовому виконанню наказу №13/330, до розгляду питання по суті.

Оскільки відповідачу було відмовлено у задоволенні касаційної скарги, то 09.11.2004р. ДВС була винесена постанова про поновлення виконавчого провадження у даній справі.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.01.2005 позивачу виданий дублікат наказу у даній справі.

Постановою від 09.02.2005р. накладено арешт на кошти ВАТ «Троянівський елеватор»на суму 16422 грн. згідно наказу господарського суду.

Як зазначалось вище, державним виконавцем здійснювались дії по виконанню наказу у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відкрито виконавче провадження, винесено постанову про стягнення виконавчого збору, зупинено виконавче провадження та поновлено виконавче провадження після залишення касаційної скарги відповідача без задоволення.

Між тим, в матеріалах справи міститься постанова від 28.05.04р. про закінчення виконавчого провадження, надана відповідачем у справі. Як пояснили представники позивача та ДВС, про таку постанову їм не було відомо до судового засідання. На адресу позивача вона не надходила.

Відповідно до висновків призначеної по справі почеркознавчої експертизи, рукописний текст у вказаній вище постанові виконаний не державним виконавцем Марченком В.О., а іншою особою, проте підпис зроблений його рукою. Змін первісного змісту постанови не встановлено. (а.с.41, т.2).

Відповідно до ч.4 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження»впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.

Частиною 5 ст.36 вказаного Закону передбачено, що після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний за власною ініціативою або заявою стягувача  своєю постановою поновити виконавче провадження, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.05.2004р. винесено під час зупинення виконавчого провадження, без його поновлення державним виконавцем.

Підставою для закриття виконавчого провадження в цій постанові зазначено п.4.8.1 «Інструкції про проведення виконавчих дій», а саме: закінчення передбаченого Законом строку для даного стягнення. Проте, відповідно до зазначеного пункту Інструкції (в редакції, що діяла на час винесення постанови), виконавче провадження підлягає закриттю державним виконавцем у випадках, зокрема, закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення в результаті помилкового прийняття до виконання рішення. Тому у даній справі виконавче провадження не могло бути закінчене на такій підставі, оскільки було відкрито відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно ч.2 ст.4 ГПК України, господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Зважаючи на викладене апеляційним судом не прийнято до уваги надану відповідачем постанову про закінчення виконавчого провадження.

Оскільки провадження по справі зупинялось 21.07.2003р. у зв'язку з оскарженням судового рішення, а 09.11.2004р. поновлено у зв'язку з залишенням постанови суду апеляційної інстанції без змін, отже, постанова про закінчення виконавчого провадження ВДВС Бердянського МРУЮ не виносилась, тому виконавче провадження є відкритим і по ньому повинні проводитися виконавчі дії.

Колегія погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення скарги боржника з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження»впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.

Частиною 5 ст.36 вказаного Закону передбачено, що після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний за власною ініціативою або   заявою стягувача  своєю постановою поновити виконавче провадження, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам.

Отже, оскаржувана боржником постанова ДВС 09.11.2004р. про поновлення виконавчого провадження у даній справі своєю дією в часі нерозривно пов’язана з постановою ДВС від 21.07.2003р. про зупинення виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу №13/330 та підлягала обов’язковому винесенню органом ДВС після усунення відповідних обставин. До того ж, відповідачем не заперечується законність винесення постанови ДВС від 21.07.2003р. про зупинення виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу №13/330.

Постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.05.2004р. винесено в період зупинення виконавчого провадження та без його поновлення державним виконавцем, тобто всупереч нормам частин 4 і 5 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження».

Зважаючи на вказані вище вимоги Закону України «Про виконавче провадження»та п.4.8.1 Інструкції про проведення виконавчих дій судом апеляційної інстанції на підставі ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України правомірно не прийнято до уваги та не застосовано до спірних відносин постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.05.04р., як таку, що не відповідає законодавству України. Адже, за умов відсутності скасування постанови ДВС від 21.07.2003р. про зупинення виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу №13/330 та відсутності його поновлення станом на 28.05.2004 року, постанова про закінчення виконавчого провадження від 28.05.2004р. є такою, що не породжує юридичних наслідків, а посилання скаржника на неї в обгрунтування свої заперечень не заслуговують на увагу. У зв’язку з цим  колегія відхиляє посилання скаржника на ст.ст.38, 41  Закону України „Про виконавче провадження”, які грунтуються виключно на факті безпідставного винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.05.2004р.

Касаційна інстанція також враховує визнання скаржником фактів вчинення органом ДВС послідовних дій по винесенню постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про зупинення виконавче провадження та про поновлення виконавче провадження.

Зважаючи на вищенаведене колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 –11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову  Запорізького апеляційного господарського суду від 31.10.2006 у справі №13/330 залишити без  змін, а касаційну  скаргу ВАТ “Троянівський елеватор” –без задоволення.

Головуючий, суддя                                                                                                           В.Овечкін

Судді:                                                                                              Є. Чернов

В. Цвігун