ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2007                                                                                   Справа № А38/236-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:                   головуючого судді – Тищик І.В.- доповідач,

суддів –Сизько І.А., Верхогляд Т.А.

при секретарі – Заєць П.Л.

за участю представників

позивача: Жук Н.В.

відповідача: Новиков О.В., Барбашов О.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська на постанову господарського суду Дніпропетровської  області від 19.10.06 року у справі № А38/236-06

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Укртрубодеталь”, м. Дніпропетровськ

до  Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.06 року у справі № А38/230-06 (суддя Бишевська Н.А. ) позовні вимоги задоволені, визнані недійсними рішення ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0/10312/10/23-325 та №/0/ 10312/10/23-325 від 20.06.06р.

Вмотивовуючи постанову, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування штрафних (фінансових) санкцій.

Не погоджуючись з постановою суду, відповідач –ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову господарського суду та відмовити позивачу в задоволенні позову.

Скаржник вважає помилковим висновок суду про ненадання податковим органом документальних доказів, що свідчили б про здійснення позивачем розрахункової операції, яка б вимагала використання РРО, КОРО та РК і підлягала патентуванню. Такими доказами, на думку скаржника, являється паспорт на кран шаровий КЗШс41 та прайс-лист.

Окрім того, відповідач вказує на безпідставне стягнення судових витрат з відповідача, тоді як останні належало стягнути з Державного бюджету України відповідно до приписів п. 1 ст. 94 КАС України.

Позивач у запереченнях на апеляційну скаргу вважає доводи, викладені у апеляційній скарзі, необґрунтованими, висновки господарського суду правомірними та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного:

20.06.2006р. державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська за результатами апеляційного оскарження було прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /10312/10/23-325 та №/0/10312/10/23-325, якими ТОВ „Укртрубодеталь” були нараховані штрафні (фінансові) санкції 14485,80 грн. за порушення п.1 ст. 3 Закону України „Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та 21,04 грн. за порушення ст. 3 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

Підставою для прийняття вказаних рішень явився акт перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності від 23.12.2005р.

Проведеною перевіркою було встановлено, що при здійсненні продажу 10 одиниць кранів шарових КЗШс41 на загальну суму 2891,96 грн. розрахункова операція проведена без використання реєстратора розрахункових операцій, без видачі відповідного розрахункового документу; актом перевірки зафіксована відсутність торгового патенту, що являється  порушенням п.1, п.2 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та ст. 3 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем здійснюється діяльність з оптової торгівлі, що підтверджується довідкою Дніпропетровського обласного управління статистики від 18.04.2003р. за №14000.

Відповідно до чинного законодавства оптовою торгівлею являється діяльність по придбанню товарів для наступної їх реалізації підприємствам роздрібної торгівлі та іншим суб’єктам підприємницької діяльності.

В силу пп.1, 2 ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суб’єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов’язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Підпунктом 12 ст. 9 зазначеного Закону передбачено, що  реєстратори розрахункових операцій не застосовуються, якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються (оптова торгівля тощо).

Доказів здійснення позивачем торгівлі за грошові кошти, про що стверджує скаржник, матеріали справи не містять. Натомість з матеріалів справи убачається, що у приміщенні, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 50-Д здійснюють господарську діяльність два суб’єкти господарювання: ТОВ „Укртрубодеталь” та приватний підприємець Воскобойніков Дмитро Олександрович (директор ТОВ „Укртрубодеталь”); господарська діяльність останніх полягає в ідентичним товаром (арматурою для води, газу, палива, мастил тощо).

Документами, які знаходяться в матеріалах справи, не підтверджується той факт, що придбані посадовими особами відповідача крани шарові КЗШс41 являлися власністю ТОВ „Укртрубодеталь” та реалізовувалися останнім за грошові кошти. Як обґрунтовано дійшов висновку господарський суд, наявність у працівників податкової інспекції паспорту на вказані крани та прайс-листи не є належними доказами проведення розрахункової операції і реалізації товару позивачем. Так, прайс-листи являються рекламною інформацією для ознайомлення з асортиментом товару, який пропонується для реалізації; паспорти відображають технічні характеристики товару, однак не містять ні номеру, ні серії, тобто, індивідуальних ознак, які б ототожнювали їх з проданим товаром.

Пояснення Жаріної Л.О., посилання на які містить апеляційна скарга, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки з зазначених пояснень  убачається, що Жаріна Л.О. являється менеджером як підприємства-позивача, так і приватного підприємця.

В силу ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на приписи вказаної норми, колегія вважає докази, надані відповідачем, неналежними.

Відповідно до ст. 3 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” патентуванню підлягає торговельна діяльність (роздрібна та оптова торгівля), що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності у торговельно-виробничій сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

Факт реалізації позивачем товару за грошові кошти матеріалами справи не підтверджується, внаслідок чого твердження відповідача щодо необхідності придбання ТОВ „Укртрубодеталь” торгового патенту не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Частиною 2 ст. 71 КАС України обов’язок доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача. Документальних доказів, як зазначалося вище, які б свідчили про здійснення ТОВ „Укртрубодеталь” розрахункової операції за готівкові кошти, яка б вимагала використання РРО, КОРО та РК і підлягала б патентуванню, відповідачем не надано.

Таким чином, висновки господарського суду щодо неправомірності застосування до позивача штрафних санкцій являються ґрунтованими.

При цьому колегія суддів зважає на те, що господарський суд, правильно по суті вирішивши справу, припустився помилки при застосуванні норм процесуального права при розподілі судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. В порушення приписів вказаної норми, стягнення державного мита присуджено з відповідача –ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська.

За викладених обставин постанову господарського суду належить змінити в частині розподілу судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 160, 196, 198, п.1 ч. 1 ст. 201, 205, 207 КАС України,  суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.06 року у справі № А38/236-06 змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини постанови в наступній редакції:

„Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Укртрубодеталь” (49101, м. Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 3/9, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн. (три гривні 40 копійок)”.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                              І.В.Тищик

Судді:                                                                                         І.А.Сизько

Т.А.Верхогляд