СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.11.07                                                                                 Справа № 18/515н-ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М., при секретарі  Рубан  І.Є.,  розглянувши  матеріали  по справі № 18/515н-ад за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Луганське обласне виробниче сільськогосподарсько –рибоводне підприємство", с. Валуйське Станично –Луганського району

до  Державної податкової інспекції у Станично –Луганському районі

про визнання недійсним акту опису майна

Представники  сторін:

від позивача - Шепетко І.О., довіреність № 3-юр від 15.11.07.;

від відповідача - Толмачов Д.О. - зав.юр.відділу, довіреність № 18 від 19.10.07.,  Готовчиц Н.В. - заст.нач.ДПІ, довіреність № 6848 від 29.10.07.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним акту опису майна ВАТ "Луганське обласне виробниче сільськогосподарсько –рибоводне підприємство" від 08.08.2007р.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

01.08.2003.  господарським   судом  Луганської  області  порушено  провадження  у  справі  №    9/135б  про  банкрутство  Відкритого акціонерного товариства "Луганське обласне виробниче сільськогосподарсько –рибоводне підприємство".

Ухвалою  господарського  суду  Луганської  області  від  15.05.2006.  по  справі  № 9/135б    було  затверджено  мирову  угоду  від  12.05.2006.,  укладену  між  боржником  та  кредиторами.   За  умовами  даної  мирової  угоди  загальна  сума  конкурсної    кредиторської   заборгованості    ВАТ  "Луганське обласне виробниче сільськогосподарсько –рибоводне підприємство"   перед   ДПІ  в  Станично  - Луганському  районі  становить  397 820 грн. 95 коп.  Дана  заборгованість погашається   після  двох місяців  з  дня затвердження  мирової  угоди  протягом  року   рівними  частинами.   Тобто,   заборгованість  в  сумі   397 820 грн. 95 коп.  є  конкурсною  і   виникла  до  01.08.2003.

Після  01.08.2003.  у  відповідача  виникла  поточна  кредиторська  заборгованість,   яка  не  увійшла  в  суму  397 820 грн. 95 коп.

20.06.2006.  позивачу  направлено  першу  податкову  вимогу  № 1/138  на  суму   215247 грн. 59 коп.,  яка  отримана  позивачем  27.06.2006.

27.06.2006.  позивач  в особі  в.о. голови правління Сидоренко М.В.,  самостійно  визначив активи для продажу загальною сумою 233120  грн.

21.07.2006.  направлено  другу податкову  вимогу  № 2/147  на  суму  216154 грн. 58 коп.,  яка  отримана  позивачем  25.07.2006.

06.09.2006.  керівником  ДПІ    в  Станично  - Луганському   прийнято  рішення про стягнення  коштів  та продаж  інших активів  платника податків  в  рахунок  погашення його податкового боргу.

Станом  на  01.01.2007.  заборгованість  позивача  становила  480, 9  тис. грн.

Позивач  вважає,  що  відповідачем  при  проведенні  опису  активів  актом  від  08.08.2007.  порушено  норми  п. 8.7.  ст. 8,  п.п.  9.4.2.  ст. 9,  п.п. 10.1.3.,  10.1.4.   ст. 10  Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків  перед  бюджетами та державними  цільовими  фондами".

Відповідач  заперечує проти позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності доводи сторін, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не  підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.  10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків  перед  бюджетами та державними  цільовими  фондами"  від  21.12.2000 р.  N 2181-III  (далі Закон-2181) податкові органи,  у разі коли  інші передбачені  цим  Законом  заходи з погашення податкового боргу не дали позитивного результату,  здійснюють за платника  податків  на користь  держави заходи щодо залучення додаткових джерел погашення суми податкового боргу шляхом стягнення коштів,  які перебувають у його  власності,  а  за  їх  недостатності  - шляхом продажу інших активів такого платника податків.

Продаж активів здійснюється на підставі  рішення  податкового органу,   підписаного  його  керівником  та  скріпленого  гербовою  печаткою податкового органу.

Згідно з п.п.  10.1.2 п.  10.1 ст. 10 Закону-2181  організація   продажу   активів   платника  податків  здійснюється податковим керуючим такого платника податку.

На виконання  ст.  10  вищезазначеного  Закону   2181  Кабінетом Міністрів  України  прийнята Постанова від 15.04.2002 р.  N 538, якою затверджено Порядок стягнення коштів та

продажу   інших  активів  платника  податків,  які  перебувають  у податковій заставі  (надалі –Порядок 538).

Як нормами  Закону-2181    (п.  10.1.3),  так  і  положеннями   зазначеного   Порядку  538    (п.  11)  передбачено,  що платник  податків  самостійно  визначає  склад  і  черговість продажу своїх активів, виходячи із принципів збереження  цілісності  майнового  комплексу,  що  забезпечує   ведення   його основної   виробничої   діяльності   та   повного  погашення  суми податкового боргу.

Актом від  27.06.2006  року  позивач  в особі  в.о. голови правління  Сидоренко М.В.,  самостійно  визначив активи для продажу,  які перебувають у власності (повному

господарському віданні) платника податків для  спрямування  їх  на погашення податкового боргу загальною сумою 233120  грн.

Відповідно до  ч.  2  п.  10.1.3 п.  10.1 ст.  10 Закону-2181 ( 2181-14 ), якщо податковий керуючий вирішує, що платник податків визначає для продажу активи,  чия звичайна ціна є завідомо нижчою, ніж сума податкового боргу, такий податковий керуючий зобов'язаний самостійно   визначити   склад  активів,  що  підлягають  продажу, виходячи із принципів збереження цілісності майнового комплексу. Рішення податкового керуючого,  оформлюється у вигляді акту опису, як-то передбачено   Законом-2181   та    розділом    II    Порядку  538.

08.08.2007 року  податковим  керуючим  складено   акт   опису  відповідача   на загальну суму   5574,35 грн.

Суд  вважає,  що  актом  опису  активів  від  08.08.2007.  здійснено опис   активів   відповідача   в  межах   повноважень  та  з   додержанням   вимог Закону-2181   та  Порядку   538.

Судом не  приймаються  доводи  відповідача,   стосовно  розстрочення  заборгованості  згідно  мирової  угоди  у  справі  про  банкрутство,  оскільки  за  даною мировою угодою  розстрочено  заборгованість,  яка виникла  станом  на    01.08.2003.   Також  відхиляються  інші  доводи  за  необґрунтованістю.

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні  19.11.2007.  і  постановив   відмовити   в задоволені позову.      Відповідно до ст. 118  Кодексу адміністративного судочинства  України  вжиті  заходи забезпечення  позову  зберігаються  до  набрання  постановою  суду  законної сили.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  19.11.2007. проголошено вступну і резолютивну частини постанови. Судові витрати  покладаються  на   позивача.

На  підставі  викладеного та, керуючись ст.ст.  18,  158 –163,  Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1.          В задоволенні  позову  відмовити.

2.          Судові  витрати  покласти  на  позивача.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена 26.11.2007.

Суддя                                                                                    Т.М.Мінська