ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.03.2007
Справа № 7/289-06

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Герасименко І.М. (доповідача)

суддів:  Ясир Л.О., Прудніков В.В.,

секретар судового засідання:
Кадникова О.В.,

за участю представників сторін:

представник позивача:  Олюха В.Г.;

представник відповідача 1:  ОСОБА_1;

представник відповідача 2:  Болгар С.О.;

розглянувши у відкритому засіданні
апеляційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю “Магазин “Вокзальний”, м. Кривий Ріг

на рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
13.12.06р.

у справі № 7/289-06
(суддя-доповідач Коваль Л.А.)

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю “Магазин “Вокзальний”,

м. Кривий Ріг

до  відповідача/1:  підприємця-фізичної особи ОСОБА_2,

м. Кривий Ріг

відповідача/2: Управління
комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг

про  визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ

До господарського суду
Дніпропетровської області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю
“Магазин “Вокзальний”, м. Кривий Ріг з позовною заявою до підприємця-фізичної
особи ОСОБА_2, м. Кривий Ріг, та до
Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської
ради, м. Кривий Ріг, про  визнання
договору недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що передане в оренду
підвальне приміщення згідно зі ст. 1 ч. 3 ст. 19 Закону України “Про об'єднання
співвласників багатоквартирного будинку” знаходиться у спільній частковій
власності всіх співвласників багатоквартирного будинку, в зв'язку з чим позивач
має право на користування підвальним приміщенням, як співвласник і тому
позивача позбавляють, як співвласника, права користуватися цим приміщенням, що
є порушенням його прав.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 13.12.2006 р. (суддя -доповідач Коваль Л.А.) в
позові відмовлено.  Рішення мотивоване
тим, що підстави, на які посилається позивач не можуть бути підставами для
визнання угоди недійсною.

Позивач  не погодившись з рішенням суду подав
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 13.12.2006; визнати договір оренди об'єктів
нерухомості комунальної власності міста НОМЕР_1 між відповідачем/1 та
відповідачем/2 недійсним; зобов'язати відповідача/1 звільнити нежитлове
приміщення. Вказує, що позивачем було набуто право спільної власності на
допоміжні приміщення будинку АДРЕСА_1 одночасно із придбанням нежитлового
приміщення в цьому будинку в зв'язку з приватизацією, тому підтвердження його
прав співвласника шляхом участі в об'єднанні співвласників не вимагається. Також
вказує, що створення об'єднання співвласників не є умовою для виникнення права
спільної власності на допоміжні приміщення, технічне обладнання у власників
квартир і нежилих приміщень, тому таке право підлягає захисту незалежно від
факту створення об'єднання, а Закон України “Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку” підлягає застосуванню як такий, що регламентує права
власників як житлових, так і нежитлових приміщень.

В судовому засіданні
Дніпропетровського апеляційного господарського суду  представник відповідача  заперечує проти апеляційної скарги, просить
рішення суду залишити без змін; представник позивача просить рішення суду
скасувати.

Заслухавши доповідь судді
-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та
аналізуючи докази по справі, в їх сукупності, Дніпропетровський апеляційний
господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

02.12.2005 р. Управлінням комунальної
власності міста виконкому Криворізької міської ради, як орендодавцем, та
підприємцем - фізичною особою ОСОБА_2, як орендарем, укладено договір НОМЕР_1
оренди об'єктів нерухомості комунальної власності міста, за умовами якого
Управління комунальної власності міста, виконкому Криворізької міської ради,
передало в оренду підприємцю - фізичній особі ОСОБА_2 нежитлове приміщення
загальною площею 69, 94 кв.м. розташоване в підвалі житлового будинку по
АДРЕСА_1, балансоутримувачем якого є Управління комунальної власності міста
виконкому Криворізької міської ради, під розміщення об'єкта торгівлі
непродовольчими товарами (19,94 кв.м.) та об'єкта торгівлі продовольчими
товарами (50 кв.м.). Термін дії договору з 02.12.2005 р. по 22.11.2006 р.
включно.

Відповідно до реєстраційного посвідчення
виданого комунальним підприємством “Криворізьке бюро технічної інвентаризації”
ТОВ “Магазин “Вокзальний” є власником нежитлового приміщення, вбудованого в
перший поверх житлового будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 649,2 кв.м. Право
власності було набуто на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3  31.01.1996 р., зареєстрованим в реєстрі за
НОМЕР_2, що підвереджується також, актом
передачі від 22.02.1996 р., свідоцтвом про державну перереєстрацію
згідно з рішенням виконкому Криворізької
міської ради НОМЕР_3.

Таким чином, позивач є власником
нежитлового приміщення в житловому будинку, підвальне приміщення в якому площею
69,94 кв.м. передане в оренду за договором від 02.12.2005 р. відповідачем/2
відповідачу/1.

Згідно з матеріалами справи, за
повідомленням комунального підприємства “Криворізьке бюро технічної
інвентаризації” від 13.10.06 р. вих. 991, згідно його архівних даних, будинок
по АДРЕСА_1 є п'ятиповерховою житловою
спорудою з підвалом, літера А-5.

Вказаний, будинок по АДРЕСА_1
знаходиться на балансі Управління комунальної власності  міста виконкому Криворізької міської ради
(комунальна власність міста Кривого Рогу). Об'єднання власників жилих та
нежилих приміщень зазначеного багатоквартирного
будинку згідно з  положеннями
Закону України “Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку” не
створене.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
посилається як на підставу для визнання недійсним договору оренди від
02.12.2005 р., укладеного відповідачем/2 з відповідачем/1, на те, що при
укладанні цього договору не отримано згоди,
позивача, як власника нежитлового приміщення в будинку, підвальне
приміщення в якому передане в оренду, посилаючись на норми Закону України “Про
об'єднання співвласників багатоквартирного будинку”.

Згідно з преамбулою Закону України
“Про об'єднання співвласників

багатоквартирного будинку”, цей
Закон може бути застосований з метою захисту прав власників жилих та нежилих
приміщень багатоквартирного будинку та виконання обов'язків щодо спільного
утримання багатоквартирного будинку за умови створення ними об'єднання    співвласників.

Згідно з п. 2 ст.10 Закону
України “Про приватизацію державного житлового фонду” власники квартир
багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку,
технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до Конституції України
всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках,
де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники)
неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир
багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень.
Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними
приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права
користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань
улаштування мансард, надбудови поверхів і т. ін.”

Таким чином, для здійснення судового
захисту прав співвласника, позивач повинен довести факт порушення такого права.
Так, посилаючись на те, що він позбавлений доступу до комунікацій
водопостачання та опалення в займаному
відповідачем приміщенні, позивач повинен був довести факт спричинення
перешкод з боку відповідача, з вказівкою на конкретні події і звертатись до
суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не
вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує
його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України, на яку як на підставу
недійсності оспорюваного договору посилається позивач, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Підстави,
на яких ґрунтуються позовні вимоги, не можуть бути підставами для визнання
договору недійсним та не доводять порушення прав позивача, тому суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову, рішення суду не підлягає
зміні чи скасуванню відповідно до ст.104 ГПК України, а апеляційна скарга не
може бути задоволена.

Враховуючи
вищевикладене, керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105  Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд,

П О С Т
А Н О В И В

Апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю
“Магазин “Вокзальний”, м. Кривий Ріг-залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від  13.12.06р.

у
справі № 7/289-06 - залишити без змін.

Головуючий
І.М. Герасименко

Судді
Л.О.
Ясир

В.В. Прудніков