ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2007 р.                                                 Справа №  9/120/07

м. Миколаїв

За позовом: ТОВ «Батойл», м. Миколаїв, вул. Червоних Майовщиків, 1-а, кв. 53

До відповідача: Миколаївський зоопарк, м. Миколаїв,

Суддя Філінюк І.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача:     Долгов В. М. - директор

Від відповідача: Оноприенко О. А., дор № 79 від 14.02.07р.

При секретарі: Сіренко І. М.

Суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 800 грн. безпідставно отриманих грошових коштів, 256,80 грн. збитків від інфляції, 24 грн. -3-х відсотків річних, а також судові витрати.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на сплив строку позовної давності.

В судом засіданні 12.04.2007р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частині рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, господарський суд, -

Встановив:

На підставі рахунку відповідача № 136 від 14.08.2003р. позивачем двома платежами від 14.08.2003р. та від 18.09.2003р. перераховано відповідачу 800 грн. за надані послуги у січні –серпні 2003 за договором № 11 від 12.01.2003р.

Чинним рішенням господарського суду Миколаївської області від 25.05.2004р. по справі № 11/123 (за позовом Миколаївського зоопарку до ТОВ «Батойл») визнано договір № 11 від 02.01.2003р., між Миколаївським зоопарком та ТОВ «Батойл» - неукладеним, тобто таким, що не породжує правових наслідків для сторін.

Відповідно до частини другої статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду, що набрав законної сили під час розгляду однієї справи, не доводяться і при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, відсутність виникнення між сторонами договірних зобов’язань встановлений преюдиціальним фактом та не потребує додаткового доказування.

Приймаючи до уваги, що між сторонами не існувало зобов’язань щодо договору № 11 від 12.01.2003р., відповідач отримав грошові кошти за рахунком № 136 від 14.08.2003р. без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, який вступив в дію з 01.01.2004р. особа яка придбала майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно до вимог ст. 71 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 р., який діяв під час виникнення спірних правовідносин сторін, строк позовної давності встановлений у три роки.

Статтею 76 ЦК УРСР в редакції 1963 р. встановлено, що  перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов за приписами ст. 76 ЦК УРСР в редакції 1963 р., витікає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

На підставі п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який вступив в дію з 01.01.2004р., правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно до п. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Оскільки, позивач здійснював платежі без достатньої правової підставі, останній міг та повинен був дізнатися про порушення свого права з моменту здійснення остатнього платежу, тобто з 18.09.2003р. Отже, строк позовної давності за вимогами щодо повернення безпідставно отриманих коштів сплив 18.09.2006р. Приймаючи до уваги, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного права лише 06.03.2007р., тобто за межами встановленого законом трирічного строку, обставин, які б свідчили про пропущення строку з поважних причин не навів, заява відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності підлягає задоволенню, що на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови у позові.

Відносно позиції позивача стосовно того, що останній дізнався про порушене право лише після вступу рішення господарського суду Миколаївської області по справі  № 11/123 в законну силу, тобто 05.06.2004р., суд вважає зазначену позицію помилковою, оскільки право на повернення безпідставно отриманого майна виникає у особи, з моменту коли це майно вибуло із її володіння (в даному випадку з моменту здійснення платежу), в той час як, з моменту вступу рішення господарського суду в закону сили лише встановлюється юридичний факт відсутності правових підстав вибуття майна із володіння власника.

Керуючись ст.ст. 267, 1212 ЦК України, ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд  –

ВИРІШИВ:

В задоволені позову – відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                        I.Г.Фiлiнюк