ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   РІВНЕНСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"12" березня 2007 р.                                                                                Справа №  10/34

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Василишина А.Р. за участю секретаря судового засідання помічника судді Сокола Ф.Г.

за участю представників сторін:

позивача: Чучалін В.І. (дов. № 2 від 10.01.2007р.);

відповідача: Ситай М. В. (дов. № 2994/10 від 06.12.06р.);

Павлюк С.В. (дов. № 684/10 від 21.02.07р.).

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  Відкритоно акціонерного товариства “Рафалівський кар’єр”

до відповідача Державної податкової інспекції у Володимирецькому районі

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/2, №/0, №/2, №0/0 від 12 жовтня 2006 року.

Статті  27, 29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного судочинства України роз’яснені.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Рафалівський кар’єр” (надалі –Позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Державної податкової інспекції у Володимирецькому районі про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/2, №/0, №/2, №0/0 від 12 жовтня 2006 року.

У судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги, обгрунтовує їх тим, що:

-          згідно довідки № 000973 Рівненського облуправління статистики, до видів діяльності (КВЕД) Позивача віднесені за кодом:

-          14.21.0 –“розроблення гравійних піщаних кар’єрів”;

-          14.11.0 –“видобування каменю для будівництва”;

-          45.21.6 –“будівництво решти споруд та інженерні роботи, не віднесені до інших угрупувань”;

-          Державним комітетом України по геології і використанню надр позивачу видана ліцензія на користування надрами (реєстраційний № 529 від 15 травня 1996 року) строком на 20 років;

-          Згідно державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97, затвердженого наказом Держстандарту України від 30 грудня 1997 року за № 822 щебінь віднесено до підкатегорії “Гравій” код 14.12.12 категорії “Пісок та гравій” код 14.12.1. Відповідно до визначення даного в ДК 016-97, підкатегорія “Гравій” включає: гравій, щебінь або броблений камінь, які зазвичай використовуються як наповнювачі для бетону, баласту для шосейних доріг чи залізничних колій тощо;

-          Щодо каменю будівельного, який покладено в основу висновків перевіряючих Відповідача для розрахунку донарахованої плати за користування надрами, то відповідно до ДК 016-97, даному виду продукції присвоєно коди 14.1 та 14.11.1 та дано інше визначення. Однак Відповідач розповсюджує на всю видобуту продукцію, в тому числі і щебінь, як видобування каменю будівельного;

-          Відповідно до статті 7 Закону України “Про стандартизацію” та постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 року № 56 Державному комітету України з будівництва та архітектури делеговано повноваження щодо стандартизації в галузі будівництва і промисловості будівельних матеріалів;

-          Державний комітет України з будівництва та архітектури розглянув запит Товариства з обмеженою відповідальністю “Всеукраїнська ліга захисту та правової допомоги бізнесу” щодо правил класифікації сировини та виробленної з неї продукції під час видобування корисних копалин і листом № 5/10-1287 від 30 червня 2005 року повідомив, що “видобута сировина під час розроблення гранітних кар’єрів, а також виготовлена з вказаної сировини кінцева продукція (щебінь), яка відповідає ДСТУ Б.В.2.7-75-98, ГОСТ 7392-85, ДСТУ Б.В.2.7.-71-98, ТУ 21-10-69-89, ДСТУ Б.В.2.7.-43-96 належить до піщано-гравійної”;

-          З огляду на вищенаведене, підприємство здійснює вид діяльності –видобування піщано-гравійної сировини під час розроблення гранітного кар’єру для виготовлення кінцевої продукції –щебеню;

-  згідно статті 2 Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” автомашини “БелАЗ” не є об"єктом оподаткування податком з власників транспортних засобів, оскільки вони є технологічним транспортом і не використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування. Також позивач зазначає, що ці автомашини слід відносити до коду 87.09 Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Представники Відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог Позивача заперчив в повному обсязі.

Відповідач у заперечені на позовну заяву № 290/10-25 від 24 січня 2007 року (а.с. 59-62) вказує на те, що:

-          статтею 90 Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” від 23 грудня 2004 року визначено, що у 2005 році запроваджуються базові нормативи плати за користування надрами для видобування корисних копалин згідно з додатком № 9  до цього Закону, а саме:

-          плата за одиницю погашених запасів корисних копалин:

-          камінь будівельний –2,0 грн./м.куб.;

-          піщано-гравійна сировина –1,0 грн./м.куб.;

-          на протязі 2005 року Позивачем було подано до Відповідача розрахунки плати за користування надрами за період з 1 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року та нараховано плату за користування надрами. При цьому Позивачем було розділено корисні копалини місцевого значення на камінь будівельний та піщано-гравійну сировину, чим порушені стаття 90 Закону України від 23 грудня 2004 року “Про державний бюджет України на 2005 рік” та пункти 3.1, 3.2, 4.1, 5.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати плати за користування надрами для видобування корисних копалин, затвердженої наказом Мінохорони навколишньорго природнього середовища та ядерної безпеки України, Державної податкової адміністрації України, Держкомітету України по геології та виеористанню надр, Мінпраці та соцполітики України від 30 грудня 2007 року №207/472/51/157, а саме Позивачем занижено занижено плату за користування надрами для видобування корисних копалин за І-ІV квартали 2005 року, застосовано норматив плати за користування надрами для погашених корисних копалин в кількості 57 656 (п’ятдесяіт сім тисяч шістсот п’ятдесят шість) м. куб., як для піщано-гравійної сировини –1,0 грн./м.куб., замість 2,0 грн./м.куб. за одиницю погашених корисних копалин каменю будівельного;

-          відповідно до статті 2 Закону України “Про податок з власників транспортних автомобілів та інших самохідних машин і механізмів” визначено, що об’єктами оподаткування є автомобілі вантажні код за УКТЗЕДУ 87.04. Належні позивачу автомобілі відносяться до даного коду згідно Закону України "Про Митний тариф України" і у відповідності до статті 6 Закону України “Про податок з власників транспортних автомобілів та інших самохідних машин і механізмів” є об"єктом оподаткування. Однак податок з власників транспортних засобів позивач не сплатив, тому відповідач вважає, що оспорені податкові повідомлення-рішення № /2 і № 0/0 прийняті обгрунтовано. В задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно з’ясувавши обставини справи на підставі чинного законодавства та перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що Відповідачем була проведена планова перевірка Позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 квітня 2005 року по 31 березня 2006 року, за результатами якої був складений акт № 021- від 27 червня 2007 року (а.с. 12-44). та виїзна позапланова перевірка Позивача правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум плати за спеціальне використання надр за період з 1 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року, за результатами якої був складений акт № 039--145 від 2 жовтня 2006 року (а.с. 45-52).

На підставі складених актів перевірок, були прийняті податкові повідомлення-рішення про застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій, донарахованих сум податків, зборів (обов’язкових платежів) за порушення податкового законодавства:

-          податкові повідомлення-рішення № /2 (а.с. 8) і № /0 (а.с. 9) від 12 жовтня 2006 року прийняті за порушення вимог пунктів 2, 3, 4 Порядку справляння плати за користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1014 від 12 вересня 1997 року (із змінами), якими було донараховано 57 654 (п’ятдесят сім тисяч шістсот п’ятдеся чотири) грн. 00 коп. основного платежу та 24 653 (двадцять чотири тисячі шістсот п’ятдесят три) грн. 60 коп. штрафних санкцій;

-          податкові повідомлення-рішення № /2 (а.с. 10) і № 0/0 (а.с. 11) від 12 жовтня 2006 року прияняті за порушення вимог статей 2, 6 Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів”, якими було донараховано 2 775 (дві тисячі сімсот сімдесят п’ять) грн. 00 коп. основного платежу та 1 387 (одна тисяча триста вісімдесят сім) грн. 50 коп. штрафних санкцій.

Приймаючи постанову суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 3 Кодексу України Про надра: гірничі відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Кодексом та іншими актами законодавства України, що видаються відповідно до них.

Користування надрами є платним, крім випадків, передбачених статтею 29 цього Кодексу. Плата справляється за користування надрами в межах території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони.

Стаття 28 Кодексу України Про надра, встановлює, що плата за користування надрами справляється у вигляді:

1) платежів за користування надрами;

2) відрахувань за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету;

3) збору за видачу спеціальних дозволів;

4) акцизного збору.

Плата за користування надрами не звільняє користувачів від сплати інших обов'язкових платежів, передбачених законодавчими актами України.

У відповідності до статті 30 Кодексу України Про надра: платежі за користування надрами можуть справлятися у вигляді разових внесків та (або) регулярних платежів, які визначаються на основі відповідних еколого-економічних розрахунків.

Розміри платежів за проведення пошукових і розвідувальних робіт визначаються залежно від економіко-географічних умов і розміру ділянки надр, виду корисних копалин, тривалості робіт, стану геологічного вивчення території та ступеня ризику.

Платежі за видобування корисних копалин визначаються з урахуванням геологічних особливостей родовищ та умов їх експлуатації.

Нормативи плати за користування надрами та порядок її справляння встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пункт 13 частини 1 статті 14 Закону України “Про систему оподаткування”, встановлює загальнодержавний збір (обов’язковий платіж) за спеціальне використання природних ресурсів.

З 1 січня 2005 року набрав чинності Закон України від 23 грудня 2004 року “Про державний бюджет України на 2005 рік”. Статтею 90 зазначеного Закону установлено, що у 2005 році запроваджуються базові нормативи плати за користування надрами для видобування корисних копалин згідно з додатком N 9 до цього Закону.

Відповідно до сттатті 4 Бюджетного кодексу України нормативно-правовими актами, що регулюють бюджетні відносини в Україні, є: 1) Конституція України; 2) цей Кодекс; 3) закон про Державний бюджет України; 4) інші закони, що регулюють бюджетні правовідносини, передбачені статтею 1 цього Кодексу; 5) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання цього Кодексу та інших законів України, передбачених пунктами 3 та 4 частини першої цієї статті; 6) нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади, прийняті на підставі і на виконання цього Кодексу, інших законів України та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини першої цієї статті; 7) рішення органів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, прийняті відповідно до цього Кодексу, нормативно-правових актів, передбачених пунктами 3, 4, 5 і 6 частини першої цієї статті.

У пункті 2 ст.4 Бюджетного кодексу України зазначено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Отже, у 2005 році застосовуються базові нормативи плати за користування надрами, встановлені додатком № 9 до Закону України від 23 грудня 2004 року “Про державний бюджет України на 2005 рік”, в якому зазначено, що плата за одиницю погашених запасів каменю будівельного становить 2 грн./куб м.

У відповідності до пункту 3.1. Інструкції про порядок обчислення і сплати плати за користування надрами для видобування корисних копалин: плата за користування надрами для видобування корисних копалин (далі - плата) справляється за обсяги погашених у надрах балансових та позабалансових запасів (обсяги видобутих) корисних копалин.

Згідно пункту 3.2. Інструкції про порядок обчислення і сплати плати за користування надрами для видобування корисних копалин: обсяги фактично погашених балансових запасів корисних копалин визначаються як сума обсягів видобутих корисних копалин та фактичних їх втрат у надрах під час видобування.

Відповідно до пункту 4.1. Інструкції про порядок обчислення і сплати плати за користування надрами для видобування корисних копалин: нормативи плати встановлюються для кожного виду корисних копалин (групи корисних копалин, близьких за призначенням) як базові або диференційовані залежно від геологічних особливостей та умов експлуатації родовищ.

У відповідності до пункту 5.1. Інструкції про порядок обчислення і сплати плати за користування надрами для видобування корисних копалин: сума плати за користування надрами для видобування корисних копалин визначається користувачами надр самостійно і обчислюється щокварталу, накопичувальним підсумком з початку року:

для вугілля кам'яного, вугілля бурого, металевих корисних копалин, сировини нерудної для металургії, гірничо-хімічної, гірничорудної та будівельної сировини - виходячи з обсягів погашених у надрах балансових і позабалансових запасів корисних копалин, квот (лімітів) у разі їх затвердження, нормативів плати до одиниці погашених в надрах запасів корисних копалин та коефіцієнтів, наведених у пункті 4.3 цієї Інструкції.

Згідно наявних в матеріалах справи матеріалів (а.с. 94), мета робіт Позивача: продовження розробки родовища з видобування базальту для виробництва щебеню.

Таким чином Позивач помилково вважає щебень гравійною сировиною, оскільки він є продуктом, що виробляється з базальту (каменю), а отже і сам щебінь є камнем.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Позивач при обчисленні в 2005 році плати за користування надрами для видобування корисних копалин (каменю будівельного) не враховано вимоги статті 90 Закону України від 23 грудня 2004 року “Про державний бюджет України на 2005 рік” та пунктів 3.1, 3.2, 4.1, 5.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати плати за користування надрами для видобування корисних копалин, затвердженої наказом Мінохорони навколишньорго природнього середовища та ядерної безпеки України, Державної податкової адміністрації України, Держкомітету України по геології та виеористанню надр, Мінпраці та соцполітики України від 30 грудня 2007 року №207/472/51/157.

З врахуванням вищевикладеного суд прийшов до висновку, що Відповідачем правоміпно були прийняти податкові повідомлення-рішення № /2 та № /0, а доводи Позивача, що стосуються даних податкових повідомлень-рішень є безпідставними.

В акті перевірки зазначено, що Відповідачем порушено вимоги статті 6 Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин  і механізмів”, зокрема несплачено податок з власників транспортних засобів за дві автомашини БелАЗ - 7522, які відносяться до товарної позиції 870410 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності згідно додадку до Закону України “Про митний тариф України” як автомобілі вантажні, а саме самоскиди, а тому є об’єктом оподаткування.

Дослідженими судом доказами встановлено, що такі висновки відповідача не відповідають фактичним обставинам справи та чинному законодавству про оподаткування.

Так, відповідно до статті 1 Закону України “Про податок з власників транспортних засобів самохідних машин і механізмів” платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є  підприємства, установи та організації, які є юридичними особами і мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об’єктами оподаткування.

Законом України “Про податок з власників транспортних  засобів та інших самохідних машин і механізмів” обумовлено, що податок  з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів є джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування.

Згідно зі статтею 1 зазначеного Закону фізична або юридична особа визначається платником податку за умови, що така особа є власником  зареєстрованого в Україні транспортного засобу, визначеного як об’єкт оподаткування статтею 2 цього ж Закону.

Частиною 2 статті 2 Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” визначено транспортні засобиі, що не є об’єктами оподаткування, до яких, зокрема, відносяться транспортні засоби вантажні, самохідні, які використовуються на заводах, складах, у портах і аеропортах для перевезення вантажів на короткі відстані –під кодом 8709. За гармонізованою системою опису та кодування товарів до таких транспортних засобів (код 8709) належать транспортувальники вантажні, самохідні не обладнані підйомними та навантажувальними пристроями, що використовуються на заводах, складах, у портах і аеропортах для перевезення вантажів на короткі відстані, тягачі, які використовуються на залізничних платформах.

Відповідно до статті 34 Закону України “Про дорожній рух” від 30 червня 1993 року № 3353-ХП автомашини “БелАЗ” не проходять  державну реєстрацію та облік транспорту, який експлуатується на шляхах загального користування. Реєстрація даного технологічного транспорту здійснена Державним комітетом України по нагляду за охороною праці. Підприємство здійнює облік транспорту як основних фондів.

За таких обставин твердження Відповідача про те, що зазначені транспортні засоби є об"єктом оподаткування помилкове.

Безпідставними також є доводи відповідача про те, що автомобілі марки “БелАЗ” повинні кваліфікуватись під кодом 8704 Гармонізованої системи опису та кодування товарів  (автомобілі вантажні), оскільки вони є технологічними транспортними засобами –кар’єрними самоскидами, що використовуються на заводах для перевезення вантажів на короткі відстані, не придатні для використання на дорогах загального користування.

Відповідно до коду 8709 з врахуванням технічної характеристики, відносяться транспортні засоби вантажні, самохідні без підйомників або навантажувальних пристроїв, які використовуються на заводах, складах, у портах або в аеропортах для перевезення вантажів на короткі відстані, тягачі, використані на залізничних платформах, їх частини.

Наведене свідчить про те, що спірні транспортні засоби відносяться до товарної позиції 8709, а тому не є об’єктом оподаткування.

Всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України відповідач належними та допустимими доказами не довів, що автомашини, зазначені в акті первірки відносяться до коду 870410 УКТЗЕДУ.

Приймаючи до уваги, доводи Відповідача в частині, що стосуються оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № /2 і № 0/0  безпідставними.

Судовий збір у відповідності до статтей 87, 98 і Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на Позивача та Відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями  87, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Податкові повідомлення-рішення Держаної податкової інспекції у Володимирецькому районі № /2 та № 0/0 від 12 жовтня 2006 року визнати не чинними.

3.          Врешті позову відмовити.

4. Писудити з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства “Рафалівський кар’єр” 34375, Рівненська область, Володимирецький район, с. Іванчі, р/р 180 у банку ПЕКАО (Україна) ТзОВ м. Луцьк, судові витрати в розмірі 6 (шість) грн. 80 коп.

5. Видати Відкритому акціонерному товариству “Рафалівський кар’єр” довідку про часткове повернення державного мита, зайво сплаченого по платіжному дорученню № 2 від 9 січня 2007 року в сумі 71 (сімдесят одна) грн. 40 коп.

6. Копії постанови направити сторонам у справі.

7. Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили.

8. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови оформлено та підписано 20.03.2007р.

Суддя                                                  А.Р. Василишин