ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

05.12.07            Справа № 17/360-07

За позовом Селянського фермерського господарства “Едем”,

с. Вікторівка, Миронівський район

до Державного підприємства “Миронівський районний центр державного

земельного кадастру”, м. Миронівка

про стягнення 2 601 грн

Суддя Суховий В.Г.

Представники:

позивача: Корженко Н.М.

відповідач: не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

В господарський суд Київської області звернулося з позовом Селянське (фермерське) господарства “Едем” (далі –Позивач) до Державного підприємства “Миронівський районний центр державного земельного кадастру” (далі –Відповідач) про стягнення 2 601 грн, з яких 1 500 грн грошові кошти за невиконання зобов’язання за договором, 105 грн штрафу та 996 грн –пені.

Представник позивача позовні вимоги обґрунтовує сплатою відповідачу 1500 грн на виконання умов Договору № 35 на створення (передачу) науково-технічної продукції, та неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань по виготовленню технічної документації із землеустрою на протязі 60 календарних днів, тобто до 31.03.2006р.

В судовому засіданні 05.12.2007р. представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судове засідання 05.12.2007р. не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані документи суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалою суду від 15.10.2007р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення № 08465442 від 13.11.2007р. (а.с. 17).

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд в с т а н о в и в:

28 жовтня 2005 року між Селянським (фермерським) господарством “Едем” та Державним підприємством “Миронівський районний центр державного земельного кадастру” було укладено Договір № 35 на створення (передачу) науково-технічної продукції (далі - Договір), відповідно до якого (п. 1.1) позивач (замовник) доручає, а відповідач (виконавець) приймає на себе виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки, під забудовою сіносховища в с. Вікторівка Миронівського району Київської області.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Договору передбачено, що загальна вартість робіт, які належить виконати згідно технічного завдання становить 1 500 грн. Позивач у п’ятиденний термін з дня підписання договору сплачує 100% суми на розрахунковий рахунок відповідача (виконавця). Затримка розрахунку відповідно до п.2.2 продовжує термін виконання робіт на час фактичної затримки платежів.

За невиконання чи неналежне виконання обов’язків по Договору сторони несуть відповідальність згідно діючим законодавством (п. 4.1Договору). Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного розрахунку згідно умов Договору (п. 10.1).

Відповідно до п.п 8.1 та 8.2 Договору, він не підлягає розірванню за ініціативи однієї із сторін, за винятків випадків, коли одна із сторін систематично порушує умови Договору та не виконує свої обов’язки. Якщо одна із сторін не виконує свої обов’язки за Договором, друга сторона має право розірвати даний Договір, попередивши про це порушника письмово за 20 днів.

Таким чином, зі змісту Договору вбачається, що у відповідача виникло зобов’язання виконати роботу, а у позивача сплатити кошти.

На підставі виставленого відповідачем рахунку № 9 від 10.01.2006р. (а.с. 13), позивачем 30.01.2006р. було перераховано відповідачу 1 500 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3 (а.с. 12).

Проте, як встановлено судом, відповідачем у визначений Договором строк виконану роботу по виготовленню технічної документації із землеустрою виконано не було.

24.01.2007р. позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія (а.с. 11), що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення № 35068 від 25.01.2007р. (а.с. 10), з проханням перерахувати на адресу позивача 105 грн штрафу та 577,50 грн пені, у зв’язку з неналежним виконання своїх зобов’язань. Проте, за посиланням позивача, зазначена претензія залишилась відповідачем без відповіді.

Позивачем подано позов про стягнення 1 500 грн - грошових коштів за невиконання зобов’язання за договором, 105 грн - штрафу та 996 грн –пені. Позовні вимоги обґрунтовані не виконанням відповідачем умов Договору № 35 від 28.10.2005р. щодо виготовлення технічної документації із землеустрою на протязі 60 календарних днів, тобто до 31.03.2006р.

Однак зі змісту договору не вбачається, що у відповідача виникли грошові зобов’язання перед позивачем. За Договором № 35 від 28.10.2005р. у відповідача виник обов’язок виготовити технічну документацію із землеустрою, а позивач має право вимагати належного виконання відповідачем свого обов’язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України, якою встановлено права Замовника під час виконання роботи за договором підряду, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

З претензії позивача від 24.01.2007р. (а.с. 10) не вбачається, що позивач відмовляється від Договору, оскільки в ній зазначено лише вимоги про сплату відповідачем штрафу та пені за неналежне виконання своїх зобов’язань.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення 1 500 грн - грошових коштів за невиконання зобов’язання за Договором є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій (пені та 7% штрафу) не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п. 4.1 Договору № 35 за невиконання чи неналежне виконання обов’язків по Договору позивач і відповідач несуть відповідальність згідно з діючим законодавством.

Позивачем нараховано відповідачу штрафні санкції на підставі ч.2 ст. 231 ГК України, оскільки, на думку позивача, відповідач належить до державного сектора економіки. Проте, з таким твердженням позивача суд погодитися не може.

Відповідно до п.4 ч.3 Прикінцевих положень Господарського кодексу України Кабінету Міністрів України повинен визначити суб’єктів господарювання, що належать до державного сектора економіки, відповідно до вимог цього Кодексу.

Позивачем не подано будь-яких документів, які б свідчили про те, що відповідач є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки відповідно до вимог Господарського кодексу України, а тому нарахування відповідачу штрафних санкцій на підставі ч.2 ст. 231 ГК України не є обгрунтованим.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів обґрунтованість позовних вимог зазначених у даному позові.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                          Суховий В. Г.