донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

23.01.2007 р.                                                                            справа №6/224

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
не з'явився,

від відповідача:
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства «Пятый океан», м. Донецьк

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
07.11.2006 року

по справі
№6/224 (суддя Подколзіна Л.Д.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Дніпроавіа», м. Дніпропетровськ

до
Приватного підприємства «Пятый океан», м. Донецьк

про
стягнення збитків у сумі 31581,89грн.

В С Т А Н О В И В:

У 2006 році позивач, Відкрите акціонерне товариство «Авіаційна компанія «Дніпроавіа», м. Дніпропетровськ, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача –Приватного підприємства «Пятый океан», м. Донецьк про стягнення суми нанесеного матеріального збитку у розмірі 31581 грн. 89 коп. за агентською угодою про продаж авіаперевезень №230 від 07.04.2005р., укладеної між позивачем та відповідачем.

Рішенням від 07.11.2006р. позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Дніпроавіа», м. Дніпропетровськ задоволені в повному обсязі.

Судове рішення мотивоване тим, що відповідачем порушені умови агентської угоди про продаж авіаційних перевезень №230 від 07.04.2005р. та неправомірно застосований недозволений тариф, вимоги позивача обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Відповідач, Приватне підприємство «Пятый океан», м. Донецьк, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його прийнятим із порушенням норм матеріального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 07.11.2006р. скасувати.

Від позивача на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він з вимогами апеляційної скарги позивача не погодився, просив рішення господарського суду Донецької області від 07.11.2006р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення ухвали про порушення апеляційного провадження уповноваженим особам сторін від 04.12.2006р.

Оскільки сторони не надали судовій колегії будь-яких заяв та клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, ухвалою суду від 30.11.2006р. явка представників сторін не була визнана обов'язковою, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №6/224.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.04.2005р. між позивачем, Відкритим акціонерним товариством «Авіаційна компанія «Дніпроавіа», м. Дніпропетровськ, та відповідачем, Приватним підприємством «Пятый океан», м. Донецьк,  було укладено агентську угоду про продаж авіаційних перевезень №230.

Відповідно до вимог вказаної угоди позивач доручив, а відповідач прийняв на себе право на бронювання, оформлення та продаж авіаперевезень на авіарейси, що виконує ВАТ Авіаційна компанія «Дніпроавіа»та рейси інших авіакомпаній, що уклали відповідні угоди про співробітництво з ВАТ Авіаційною компанією «Дніпроавіа». Продаж авіаперевезень повинен здійснюватися на бланках авіаквитків та інших перевізних документів, що надаються перевізником –ВАТ Авіаційною компанією «Дніпроавіа».

Згідно із п. 2.2 угоди, відповідач зобов'язався виконувати бронювання, продаж та оформлення перевезень у суворій відповідності до резолюції ІАТА, правил, положень та інструкцій, що регулюють оформлення перевізних документів, застосування тарифів, скидок та пільг, встановлених позивачем.

За порушення правил бронювання та продажу відповідач несе повну матеріальну відповідальність перед позивачем.

У випадку невірного застосування тарифів відповідач повинен повністю виплатити позивачеві суму грошових коштів, яка складається з різниці між затвердженим позивачем тарифом та тим тарифом, що використав відповідач під час документального оформлення авіаперевезень ВАТ Авіаційна компанія «Дніпроавіа»на вказаному пасажирському напрямку (п. 2.6 угоди).

Пунктом 2 ст. 2 двосторонньої інтерлайн-угоди по пасажирському руху №385 від 15.12.1997р., укладеної між авіакомпаніями «Дніпроавіа»та «Люфтганза» - членами ІАТА, передбачено, що кожна із сторін за угодою повинна приймати авіаквитки, що оформлюються іншою стороною та перевезти у відповідності із застосованими тарифами. В пункті 17 ст.1 цієї угоди визначено, що під терміном «Тарифи»сторони розуміють саме опубліковані авіакомпаніями вартості  перельоту.

Сторони інтерлайн-угоди домовилися також про те, що «авіакомпанія, яка проізводить оформлення авіаквитків, не буде прямо або через будь-якого агента зменшувати вартість квитка, вказаного в опублікованих тарифах». Відповідальність відповідача за невірне застосування тарифів передбачена також п. 2.8 агентської угоди про продаж авіаційних перевезень №230 від 07.04.2005р., згідно якої, у випадку невірного застосування тарифів, відповідач повинен повністю виплатити позивачеві суму грошових коштів, яка складається з різниці між затвердженим перевізником тарифом та тим тарифом, який використав відповідач під час документального оформлення авіаперевезень.

Згідно із п. 5.5 угоди №385 від 15.12.1997р. та п. 6.1 угоди №230 від 07.04.2005р. відповідач повинен щодекадно направляти позивачеві звіт та перераховувати на його розрахунковий рахунок виручку від продажу авіаквитків за відрахуванням суми комісійної винагороди.

Комісійна винагорода відповідача за продаж авіаквитків на рейси інших авіакомпаній, які уклали з позивачем інтерлайн-угоди, складає 5% вартості авіаквитка (п. 6.2 угоди №230).

30.10.2005р. відповідач, в порушення умов укладеної угоди №230, продав авіаквиток №299 на бланку авіакомпанії «Дніпроавіа»(Z6 серія 181) за спеціальними тарифами авіакомпанії «Люфтганза»за маршрутом Київ-Франкфурт, Франкфурт-Сантьяго. У зв'язку з тим, що продаж авіаквитків на бланках позивача на рейси АК «Люфтганза»за цим тарифом не дозволена, АК «Люфтганза»направила на адресу позивача рахунок №512884 від 12.12.2005р. на загальну суму 9731,07 USA.

У вказаному рахунку надана розшифровка номерів перевізних документів та сум коштів, які були виставлені авіакомпанією «Люфтганза»позивачеві, як кредиторські вимоги за жовтень-листопад 2005р.

Згідно із звітом про продані авіаперевезення відповідач повинен перерахувати позивачеві 625 USA, комісійна винагорода відповідача складає 59,25 USA.

Неправомірним застосуванням тарифу відповідач причинив позивачеві збитки, сума яких, відповідно до рахунку «Люфтганза», складає 5684 грн. 89 коп.

Крім того, відповідачем 01.12.2005р., при оформленні авіаперевізних документів вдруге було порушено п.п 2.2, 2.8 угоди №230.

Авіаквиток №993 за маршрутом Донецьк-Франкфурт-Вашингтон-Франкфурт-Київ, виписаний на бланку АК «Дніпроавіа»(Z6 серії 181) було продано за конфіденційними тарифами авіакомпанії «Люфтганза»та «United Airlines», з якою у «Люфтганза»укладена інтерлайн-угода. Продаж авіаквитків на бланках позивача на рейси авіакомпанії «Люфтганза»та «United Airlines», дозволений лише за опублікованими тарифами.

У зв'язку з порушенням агентом правил продажу авіаквитків, і направленням авіакомпаніями позивачеві рахунків на оплату грошових коштів, позивач вимагає від відповідача сплати спричиненого матеріального збитку в гривневому еквіваленті в розмірі 25897 грн. За обома випадками порушення умов угоди відповідачем були спричинені збитки позивачеві на загальну суму 31581 грн. 89 коп.

Вимоги позивача про сплату цих грошових коштів відповідач залишив без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України, як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері і положення Цивільного кодексу України, як загального акту законодавства.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 ст. 124 Конституції України –юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із рішенням Конституційного суду України №15-рп/2002 від 09.07.2002р. положення ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення передбачено право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами, договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов'язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається.

Відповідач свої зобов'язання за агентською угодою про продаж авіаційних перевезень №230 від 07.04.2005р. належним чином не виконав та порушив правила продажу авіаквитків.

Згідно із ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 1 ст. 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила  господарське правопорушення, включаються додаткові витрати.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України правовими наслідками порушення зобов'язання є відшкодування збитків.

Статтею 623 ЦК України передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником, він зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені кредитором.

Застосування відповідальності у вигляді відшкодування, заподіяних невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань, збитків, що встановлена вказаною нормою, можливе лише за наявності складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, наявність збитків, причинний зв'язок між такою поведінкою та спричиненням збитків, вина.

Господарський суд Донецької області правомірно дійшов висновку про те, що позивачем надані всі необхідні докази, які підтверджують виникнення матеріальних збитків в розмірі 31581 грн. 89 коп., що відповідачем порушені його зобов'язання, які виникли з агентської угоди про продаж авіаційних перевезень №230 від 07.04.2005р. та неправомірно застосований недозволений тариф.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволені позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Дніпроавіа», м. Дніпропетровськ про стягнення з Приватного підприємства «Пятый океан», м. Донецьк збитків в розмірі 31581 грн. 89 коп.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України  рішення господарського суду Донецької області від 07.11.2006 року у справі №6/224 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Пятый океан», м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 07.11.2006 року у справі №6/224 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 07.11.2006 року у справі №6/224   –без змін.

Головуючий

Судді:

Надр.5 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4 –ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.;

Богомолова Ю.І.