ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2007 р.                                                                   Справа № 12/155-07

за позовом: Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів(21100, м. Вінниця, вул. Пирогова, 135А)

до: Виробничого кооперативу "Спецбудмонтаж" (Вінницька обл., м. Вінниця,вул. Тарногородського, 36/2, ідент.код 13305190)

про стягнення 1461,54 грн

Суддя

Секретар судового засідання

Представники :

позивача     :   Мазуренко А.Ф.- за дорученням

відповідача :   не з"явився

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов про стягнення 1461,54 грн. штрафних санкцій за нестворення одного робочого місця для працевлаштування інвалідів у 2005 році.

Надіслані відповідачеві за його юридичною адресою повістка та ухвала суду від 10.04.07р., повернулись з поштовою відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням  юридичної  особи  є  адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Місцезнаходження юридичної особи зазначається у бланку свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (п. 3 ст. 9   Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”, далі - Закон № 755-ІУ).

Відомості про місцезнаходження юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру (ст. 17 Закону № 755-ІУ).

У  разі,  якщо  зміна  відомостей про юридичну особу,  які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язана із змінами до установчих документів юридичної особи або не підлягає державній реєстрації, виконавчий орган юридичної особи або уповноважена ним особа зобов'язаний подати (надіслати рекомендованим листом) державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі (ст. 19 Закону № 755-ІУ).

Ухвали та повістки суду надіслані відповідачу за його юридичною адресою (дана адреса зазначена відповідачем у звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005р.) - що є належним повідомленням його про місце і час слухання справи і у випадку неотримання цієї ухвали та повісток з вини відповідача. Розшук судом сторони у справі, у разі відсутності її за місцем знаходження відповідно до його реєстраційних документів, законодавством не передбачений.

Згідно запиту суду від Лівобережного міжрайонного центру зайнятості м. Вінниці через канцелярію суду надійшов лист № 02-04/857 від 26.04.07р., де він повідомляє про подання відповідачем в 2005р. до Лівобережного міжрайонного центру зайнятості звітності про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів. На підтвердження цього до повідомлення додано копії звітів про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках за період з січня по грудень 2005р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Статтею 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” у редакції, що діяла у 2005 році (далі - Закон) для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено законом.

Керівники підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання у разі незабезпечення зазначених нормативів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок                     працевлаштування інвалідів (далі - Положення), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від  3 травня  1995 р. № 314, робоче  місце  інваліда  вважається  створеним,  якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування ) робочих місць для працевлаштування інвалідів (п. 5.  Положення).

Згідно з формою державної статистичної звітності № 10-ПІ поштова-річна “Звіт про зайнятість інвалідів”, що була затверджена наказом Держкомстату України від 10.01.2002 р. № 49 та діюча зараз, затверджена наказом Міністерства Мінпраці України від 29.12.2004 р. № 338 (далі - Форма), підприємства, організації, установи незалежно від форми власності та господарювання не пізніше 1 лютого після звітного періоду подають до регіонального відділення Фонду соціального захисту інвалідів України  звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Статтею 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”   працевлаштування    інвалідів покладено на центральний орган виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

Згідно  звіту відповідача про зайнятість населення та працевлаштування інвалідів у 2005 році на підприємстві працювала 13 осіб, норматив робочих місць для інвалідів, відповідно, становив 1 робоче місце. На підприємстві інваліди не працювали.

Підприємство інформувало Лівобережний міжрайонний центр зайнятості про вакантні місця для працевлаштування інвалідів шляхом направлення звітів про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) на потребу в працівниках (Форма № 3-ПН), копії яких надано Лівобережним міжрайонним центром зайнятості м. Вінниці з  листом № 02-04/857 від 26.04.07р.

Разом з тим, інваліди для працевлаштування на підприємство не направлялись.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій за нестворення  1-го робочого місця для інваліда відсутні.

Керуючись розділом УП, ст.ст. 7, 71, 86, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України,

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінченя строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Повний текст постанови складено 07.05.07р.