ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"10" квітня 2007 р.
Справа № 11/329/05-нр

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого :                Михайлова М.В.

Суддів:                             Тофана В.М.,

Журавльова О.О.

При секретарі:               Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився, повідомлений належним чином;

від відповідача: не з'явився, повідомлений належним чином;

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Оліяторг", м. Київ, вул. М. Василенка, 7А(поштова адреса: 54018, м. Миколаїв, вул. Молодогвардійська, 40 А)

на рішення господарського суду Миколаївської області від 31 січня 2007 р.

зі справи № 11/329/05-НР

за позовом  Приватного підприємства "Оліяторг"

до  Приватного підприємства "БАЯ", м. Миколаїв, пр-т Миру, 36

про стягнення 575800,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

20.10.2005 року   Приватне підприємство "Оліяторг" звернулось з позовною заявою до   Приватного підприємства "БАЯ" про стягнення 150000,0 грн. збитків, 31500,0 грн. пені та 200000,0 грн. штрафу з порушення умов контракту № 307-КП від 22.07.2005 року.

29.03.2006р. до господарського суду Миколаївської області від ПП „Оліяторг” надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача неотриманий прибуток у розмірі 132000грн, неустойку в розмірі 174600грн., штраф в розмірі 200000грн., збитки –70000грн. та борг –80000грн. та судові витрати.

Відповідач у відзиві від14.04.2006 року проти суми боргу в розмірі 80000 грн. не заперечує, вважає, що позивач невірно зробив розрахунок штрафних санкцій та суми збитків оскільки штрафні санкції, на його думку, повинні нараховуватись від суми невиконаного зобов'язання, вважає, що позивач не вірно застосував ринкові ціни під час розрахунку збитків, а вина у порушенні зобов'язання з боку відповідача відсутня.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 20.04.2006р. по справі №11/329/05 (суддя Василяка К.Л.) частково задоволено позов ПП „Оліяторг” до ПП „БАЯ” про стягнення 150000грн. збитків, 31500грн. пені та 200000грн. штрафу за порушення умов Контракту №307-КП від 22.07.2005р., а саме стягнуто з відповідача на користь позивача 80000грн. боргу, 132000 збитків, 88000грн. штрафу, 17053,15грн. пені, 4290,53грн. держмита та 76,70грн. витрат на ІТЗ судового процесу, в іншій частині позову відмовлено з тих мотивів, що: 1)відповідачем не виконані зобов’язання за контрактом №307-КП від 22.07.2005р. в повному обсязі, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині стягнення боргу у сумі 80000грн. (ч. 3 ст. 612 ЦК України), неотриманого прибутку у розмірі 132000грн. (ст. 224 ЦК України), штрафу в розмірі 200000грн. (п. 9.5 Контракту), неустойки в розмірі 17053,15грн. (ст. 230 ГК України, ст. 232 ГК України, п. 9.3 Контракту), проте не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення збитків в розмірі 70000грн., оскільки позивачем не доведено належними засобами доказування спричинення йому збитків відповідачем через підвищення ринкової ціни цукру; 2) відповідачем не надано доказів відсутності його вини у понесенні кредитором збитків, а матеріали справи свідчать про наявність вини відповідача, оскільки протиправна поведінка виразилася в протиправній бездіяльності, так як у відповідача існував юридичний обов’язок, передбачений договором, поставити товар, крім того, існує причинний зв’язок між збитками, що виникли у позивача (не отриманим прибутком) та протиправною поведінкою боржника, яка проявилася в порушенні ним взятих на себе по договору зобов’язань.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 08.04.2006р. звернулося ПП „БАЯ”, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 20.04.2006р. по справі №11/329/05 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені, штрафу) та відшкодування збитків.

13.06.2006р. до Одеського апеляційного господарського суду від ПП „Оліяторг” надійшов відзив на апеляційну скаргу ПП „БАЯ”, в якому позивач просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, оскільки рішення відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.11.2006 року рішення господарського суду Миколаївської області від 20.04.2006р. по справі №11/329/05 залишено без змін, апеляційну скаргу без задоволення, в зв'язку з тим, що рішення господарського суду прийняте у відповідності з чинним законодавством та обставинами справи.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ПП “БАЯ” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, в якій просить в позові відмовити, з огляду на порушення судом норм  матеріального та процесуального права.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.09.2006 року касаційну скаргу задоволено частково, рішення від 20.04.06 господарського суду Миколаївської області та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2006 р.  у справі № 11/329/05 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована недослідженням належним чином судами першої та апеляційної інстанцій обставин, які мають суттєве значення для вирішення спору в цілому, а саме: суди попередніх інстанцій не прийнявши в якості доказу наявність таких обставин, як довідку Гідрометеоцентру, послались на той факт, що договором передбачено підтвердження фарс-мажорних обставин документом, виданим Торгово-промисловою палатою України. При цьому поза увагою суддів попередніх інстанцій залишились приписи п. 3 ст. 14 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні”, згідно якого торгово-промислова палата видає довідки по засвідченню обставин форс-мажору відповідно до зовнішньо-торгівельних угод і міжнародних договорів України. Вказане вище призвело до порушення судами ст. 43 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Вищезазначені порушення, на думку господарського суду касаційної інстанції, призвели до прийняття помилкових рішень у справі № 11/329/05.

01.12.2006 року заявою про уточнення позовних вимог позивач зменшив позовні вимоги і просить стягнути 575800,00 грн., з яких: 80000,00 грн. основного боргу, 132000,00 грн. збитків (неотриманого прибутку),163800,00 грн. неустойки за термін з 16.09.2005 року по 16.03.2006 року та 200000,00 грн. штрафу за невиконання обов'язків за контрактом № 307-КП від 22.07.2005 року.

Відповідач додатковими запереченнями від 21.12.06 р. позов визнав частково в сумі 80 тис. грн., в іншій частині позову просить відмовити, посилаючись на те, що відповідно до ст.ст. 232, 233 ГК України, збитки повинні бути відшкодовані в частині, непокритій неустойкою (п. 9.1 договору). Відповідач повинен бути звільнений від сплати господарських санкцій, оскільки не виконав свої зобов’язання внаслідок форс-мажорних обставин, що підтверджується довідкою центру гідрометеорології, повідомленням управління агропромислового розвитку Жовтневої райдержадміністрації, актом обстеження посівів соняшнику та іншими документами, наданими в справі. Крім того, наданий позивачем контракт з ТОВ „Кривоозерський комбікормовий завод” не є достатнім доказом понесення позивачем збитків, оскільки позивач не надав докази виконання або невиконання ним вказаного договору, понесення збитків внаслідок невиконання ним контракту, наприклад сплати штрафних санкцій. Відсутній причинний зв’язок між діями заподіювача збитків та самим фактом заподіяння збитків, а також розрахунок суми збитків, включаючи умовно-постійні та умовно-змінні витрати кредитора. До того ж, він повинен бути звільнений від відшкодування збитків, оскільки повідомив позивача про неможливість виконання, повернувши 100 тис. грн. Відповідач в 2005 році засіяв 450 га соняшнику, з яких зібрано врожаю 320 т., визначену кількість не поставлено позивачу в зв’язку з наявністю контракту з іншими покупцем, складеним раніше ніж з позивачем за більш високою ціною. Щодо нарахованої неустойки 0,5 % в сумі 163 800,00 грн. від непоставленої вартості, то згідно п. 9.3 договору, вона нараховується в разі відмови від поставки товару. Однак, відповідач не відмовлявся від виконання, а не зміг виконати зобов’язання внаслідок непоборної сили.

Рішенням господарського суду Одеської області від 31 січня 2007 р. (суддя Дубова Т.М.) позов задоволено частково;стягнуто з Приватного підприємства „Бая” на користь Приватного підприємства „Оліяторг” суму 80 000,00 грн. основного боргу, 72 800,00 грн. неустойки та 30,68 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; наказ видано позивачу; на суму 132 000,00 грн. збитків (не отриманого прибутку), 91 000,00 грн. неустойки та 200 000,00 грн. штрафу в позові відмовлено; стягнуто з Приватного підприємства „Оліяторг” на користь Приватного підприємства „Бая” суму 47,04 грн. державного мита.

Рішення  господарського  суду  мотивоване  тим, що позивачем не доведено розмір збитків, понесених ним за контрактом №22/07-05 від 22.07.2005 р., укладеним з ТОВ „Кривоозерський комбікормовий завод” та заходи, прийняті позивачем до зменшення таких збитків, тому вимоги в частині нарахованого не отриманого прибутку в сумі 132 тис. грн. задоволенню не підлягають. Форс-мажорні обставини, що зумовили невиконання відповідачем своїх обов’язків підтверджуються належними доказами. Врожай в кількості 309,28 т. за поясненнями відповідача було реалізовано за більш вигідною ціною по накладних № РН-000049, РН-000050 від 19.09.2006 р. При цьому, надані договори купівлі-продажу від 07.06.05 р., 23.06.05 р. свідчать про те, що відповідач повинен був поставити товар загальною кількістю 250 т. Відповідач не повернув залишок коштів в сумі 80 000,00 грн. та не прийняв заходи, щодо виконання п. 8 контракту, згідно з останнім твердженням якого, сторони визначили, що виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови постачальника від поставки товару, оплаченого до їх виникнення. Позивач прийняв від відповідача повернуті 100 тис. грн. і на виконанні в натурі договору не наполягає, посилаючись на втрату інтересу до виконання, тому суд першої інстанції вважає, що сума неустойки підлягає зменшенню на підставі ст. 617 ЦК України та стягненню, виходячи з розрахунку непоставленого соняшника на суму 80 тис. грн. х 0,5 % х 182 дня у розмірі 72 800, 00 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач                  подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення господарського суду Миколаївської області від 31 січня 2007 р. по справі № 11/329/05-НР, стягнувши з Приватного підприємства „Бая” на користь Приватного підприємства „Оліяторг” суму 80 000,00 грн. основного боргу, 82 500,00 грн. збитків ( не одержаних доходів), 163 800,00 грн. штрафної неустойки за термін з 16.09.2005 року по 16.03.2006 року та 200 000,00 грн. штрафу за невиконання обов'язків за контрактом  № 307-КП від 22.07.05 р., а також держмито та витрати на ІТЗ судового процесу.

Свої вимоги позивач аргументує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення, в тому числі суд порушив принцип рівності сторін судового процесу при здійсненні правосуддя в господарських судах, а саме: суд не надав належної оцінки діям та бездіяльності відповідача стосовно неповідомлення відповідачем позивача про настання несприятливих погодних умов, та порушення відповідачем прав та свобод позивача внаслідок продажу врожаю, що передбачався позивачу, іншим покупцям за дорожчою ціною. Суд оцінив такі дії як цілком законні в той час, як з іншого боку зовсім не прийняв до уваги контракт позивача з ТОВ „Кривоозерський комбікормовий завод” № 22/07-05 від 22.07.2005 року, згідно з яким ПП „Оліяторг” мало отримати оплату за поставку спірного товару, але не отримало через недобросовісну бездіяльність відповідача. Внаслідок цього неотриманий позивачем доход склав 82 500,00 грн. Також, неправильним, на думку позивача, є тлумачення судом п. 9.5 та розділу 8 Контракту № 307-КП, згідно з якими, відповідач повинен внаслідок своїх протиправних дій сплатити за недопоставку товару позивачеві штраф у розмірі  200 000,00 грн. Повернення відповідачем частини передоплати, отриманої від позивача, помилково, на думку позивача, оцінено судом як часткове виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором, через це була неправильно розрахована сума штрафної неустойки. Позивач наполягає на розрахунку штрафної неустойки, виходячи з усієї вартості невиконаного зобов’язання.

02.04.2007 року відповідачем було надано відзив на апеляційну скаргу, яким він просить рішення господарського суду Одеської області від 31 січня 2007 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ПП „Оліяторг”  залишити без задоволення.

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши  доводи апеляційної скарги та відзиву, наявні матеріали справи та обставини на які посилається скаржник, а також перевіривши додержання та правомірність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно  до  ст.230  ГК  України штрафними  санкціями визнаються господарські  санкції  у  вигляді  грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання у  разі  порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської  діяльності.

Відповідно до п.1.3. Роз'яснень ВАСУ N 02-5/218 від 30.03.95р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань за договором поставки»умовою відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання, у тому числі у вигляді відшкодування збитків, є вина боржника.  У даному  випадку - ПП  „Бая”.

Але  боржник  може   бути  звільненим  від відповідальності, якщо він доведе відсутність своєї  вини  у порушенні зобов'язання.

З  матеріалів  справи вбачається, що ПП «Бая»надало   до суду докази неможливості  виконання ним своїх зобов'язань перед позивачем внаслідок форс-мажорних обставин.

Розділ 8 контракту №307-КП,  укладений між  сторонами, визначає, що форс - мажорними обставинами є „... пожежа, повінь, інші стихійні лиха чи сезонні природні явища....тощо».

Тобто перелік форс-мажорних обставин, що визначені у контракті,  не є вичерпним,  а  у вказаному  розділі   викладений  загальний принцип:  форс-мажорною є та обставина, яка  є  обставиною непереборної сили, що не залежить від волі людини, і цей принцип відповідає принципам, викладеним у ГК України.

Колегія  суддів  вважає,  що випадання граду та зміна повітряного балансу саме і є обставинами, настання  (ненастання) яких не залежить від волі людини, тому ці обставини є   обставинами  природної дії.

В  матеріалах  справи  в якості доказів існування форс-мажорних обставин ПП «Бая»містяться такі документи: довідка центру гідрометеорології (а.с.102), яка підтверджує що 07.08.2006 р. мали місце несприятливі природні явища природного характеру: сильна злива  зі шквальним вітром та градом великих розмірів, що призвело до майже повного знищення урожаю ПП «Бая».

Доказом того, що форс-мажорні обставини мали місце саме в період вегетації (росту і розвитку культури) соняшника підтверджується повідомлення управління агропромислового розвитку Жовтневої райдержадміністрації.

Крім  того факт майже повного знищення врожаю підтверджується актом обстеження посівів соняшнику по ПП «Бая»(а.с. 101),  довідкою, затверджена управлінням агропромислового розвитку Жовтневої райдержадміністрації (а.с.103), копією протоколу № 9 від 15.08.05 р. засідання комісії з питань ТЕБ та НС при райдержадміністрації (а.с. 65).

Колегія  суддів  вважає,  що господарський суд правомірно дійшов висновку, що надані ПП «Бая»документи, є належними доказами форс - мажорних обставин. Положення ж контракту в цій частині суперечать нормам закону України «Про торгово - промислові палати в Україні», тому повинні застосовуватися положення вказаного закону.

Згідно  наданої звітності ПП «Бая»під урожай 2005 року  під соняшник  засіяно 450 га, з яких зібрано урожаю  в кількості 3200 ц (320 тон).

Поставити ж цей урожай позивачу в рахунок виконання своїх зобов'язань підприємство не мало змоги з тієї підстави, що існували укладені раніше 07.06.05 р., 23.06.05р., 08.07.05 р. контракти з іншим підприємством - ТОВ «Агро-Петроліум»- предметом яких також була поставка соняшника загальною кількістю 350 тон ( + 10%) і на виконання якого ПП «Бая»відвантажило 309,28 т (3092,8 ц) доробленого соняшника врожаю 2005 року (накладна № РН-0000050 та № РН-0000049 від 19.09.05 р.).

Поставляючи товар не позивачу, а ТОВ «Агро-Петроліум»ПП «Бая»керувалось насамперед принципами розумності і оптимального зменшення збитків підприємства, спричинених ПП «Бая»дією форс-мажорних обставин. По-перше, як вже вказувалось, договори з ТОВ «Агро-Петроліум»укладені були раніше, ніж з позивачем, тому прерогатива виконання зобов'язань була надана саме цьому підприємству. По-друге, контрактна ціна соняшника, який ПП «Бая»відгрузило ТОВ «Агро-Петроліум»складає 1170 грн. за тону для 388,9 т та 1230 грн. за тону для 120,38 тон соняшника, а не 990 грн. за тону, як в контракті з позивачем, тому це стало додатковою підставою виконання зобов'язань перед ТОВ «Агро-Петроліум», щоб хоч якось зменшити збитки ПП «Бая»від дії форс-мажорних обставин. Адже, якби ПП  „Бая” надало прерогативу на поставку уцілілого врожаю позивачу, а не ТОВ «Агро-Петроліум», то в такому випадку вимоги про поставку товару або стягнення його вартості заявило б це товариство («Агро-Петроліум») і в такому випадку збитки ПП «Бая»від форс-мажорних обставин були б значно більшими (з врахуванням цін на соняшник, які зазначені в договорах між ПП «Бая»та ТОВ «Агро-Петроліум»).

Згідно до вище вказаних Роз'яснень ВАСУ N 02-5/218 від 30.03.95р. (п.п.1.3,2,3) крім вини у заподіянні збитків, необхідною умовою стягнення збитків з боржника є також причинний зв'язок між діями заподіювача збитків та самим фактом заподіяння збитків, а також розрахунок суми збитків, включаючи умовно - постійні та умовно - змінні витрати кредитора.

В обґрунтування своїх вимог щодо стягнення суми не отриманого ним прибутку позивач посилається лише на наявний контракт з ТОВ «Кривоозерський комбікормовий завод». Але колегія  суддів  зазначає  те,  що  позивач не надав доказів виконання або не виконання ним вказаного контракту з ТОВ «Кривоозерський комбікормовий завод», понесення збитків внаслідок невиконання ним контракту, наприклад, застосування до нього штрафних санкцій з боку ТОВ «Кривоозерський комбікормовий завод».   Таким  чином наявність наданого позивачем контракту не є достатнім доказом понесення позивачем збитків.

Необґрунтованими  є  посилання позивача на те, що ПП «Бая»не повідомило ПП «Оліяторг»про настання форс-мажорних обставин, що призвело до розірвання контракту, укладеного між ПП «Оліяторг»та ТОВ «Кривоозерський комбікормовий завод», а також вжиття заходів для запобігання та зменшення ризику настання для ПП «Оліяторг»несприятливих наслідків (збитків) від невиконання ПП «Бая»своїх зобов'язань з постачання.

Відповідно до ст.226 ГК України сторона господарського зобов'язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше. Форма вказаного повідомлення не встановлена, а встановлено лише необхідність такого повідомлення.  Ст.226 ГК України не містить обов'язку Відповідача в даному випадку називати також причини неможливості виконання зобов'язання.

ПП «Бая»повернуло частину коштів позивачу, перерахованих останнім на рахунок Відповідача в якості передоплати за поставку насіння соняшника,  вказавши що це є саме повернення коштів за непоставлений соняшник. Колегія  суддів  також  погоджується  з  фактом повідомлення  позивача про неможливість поставки товару, яке зроблене в формі платіжного доручення та повернення коштів.

Оскільки, ПП «Бая»повернуло позивачу 100 000,00 грн., то, відповідно, з дій відповідача виходило, що виконати свої зобов'язання він не має можливості.

Позивач, в свою чергу, повинен був вжити відповідних заходів по запобіганню

виникненню збитків, але не зробив цього  та  не  надав  відповідних  доказів  їх  запобігання.

А посилання позивача на те, що він не міг вжити ніяких заходів щоб виконати контракт з ТОВ «Кривоозерський комбікормовий завод» з тієї підстави, що контракт з цим підприємством був розірваний,  ніяким чином не свідчать про те, що позивач був позбавлений можливості прийняти дії до виконання цього контракту. Адже дата розірвання договору -04.10.2005 року, тобто лише через 14 днів після того, як позивачу стало відомо про неможливість виконання з боку ПП «Бая»взятих на себе зобов'язань з поставки соняшника.

Наведене  вище свідчить про наявність вини самого позивача у спричиненні збитків, яка виражена у бездіяльності по запобіганню виникнення збитків після повернення відповідачем частини коштів позивачу та дає підстави вважати, що позивачем не доведено таких елементів як: факт спричинення йому збитків, вина ПП «Бая»у спричинені збитків та причинний зв'язок між діями ПП «Бая»та фактом заподіяння збитків.

Відповідно до п.9.5.  контракту  штраф нараховується у разі відмови Постачальника від поставки (допоставки)  товару.  Але ,  як  вбачається  з  матеріалів  справи,  ПП  „Бая”  від  поставки  товару ніяким   чином  не  відмовлявся,  а  не  зміг  виконати  свої  зобов’язання за  контрактом в  зв’язку з  діями  обставин  непереборної  сили.

З  урахуванням  наведеного  колегія  суддів  вважає,  що   господарський  суд  обґрунтовано  стягнув  з  відповідача  основній  борг  80 000  грн.,  72 800  грн.  неустойки  та  30,68  грн.  витрат  на  ІТЗ  судового  процесу.  Тому  апеляційна  скарга  не  підлягає  задоволенню, а  рішення  господарського  суду  слід  залишити  без  змін

Керуючись  ст.ст.99, 101, 103,105 ГПК України,  суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Оліяторг" на рішення господарського суду Одеської області від 31 січня 2007  року по справі № 11/329/05-НР залишити  без  задоволення, рішення  господарського  суду  –без  змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                                               М.В. Михайлов

Суддя:                                                                                        В. М. Тофан

Суддя:                                                                                         О.О. Журавльов