ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2007 р.
№ 10/71

Вищий господарський суд України  у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Кравчука Г.А.,

суддів:
Мачульського Г.М.,

Шаргало В.І.

за участю представників сторін:

позивача
Козуліної Л.Я. дов. №1/35-06 від 26.03.2006 р.

відповідача
не з’явився

3-тіх осіб
1. не з’явився
2. не з’явився
3. не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Індустріально-виробнича компанія “Експлерент”

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.08.2006 р.

у справі
№10/71 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Індустріально-виробнича компанія “Експлерент”

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору
1.          Державна холдингова компанія “Олександріявугілля”
2.          Олександрійський об’єднаний контрольно-ревізійний відділ
3.          Олександрійська об’єднана державна податкова інспекція

про
стягнення 65 530,41 грн.

В С Т А Н О В И В:

Регіональне відділення Фонду державного майна України (надалі РВ ФДМУ) по Кіровоградській області звернулося  до господарського суду Дніпропетровської області  з позовом (з урахуванням уточнень) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Індустріально-виробнича компанія  (надалі ТОВ) “Експлерент”, третя особа - Державна холдингова компанія “Олександріявугілля”, про стягнення 65 530,41 грн. збитків, що становлять вартість втраченого відповідачем переданого за договором оренди державного майна.

Доповідач: Шаргало В.І.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2006 року до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено Олександрійський об’єднаний контрольно-ревізійний відділ та Олександрійську об’єднану державну податкову інспекцію.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2006 року (суддя Кощеєв І.М.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.08.2006 року (судді: Павловський П.П., Логвиненко А.О., Чус О.В.), позов задоволений. Судове рішення мотивоване посиланням на встановленість факту нестачі вказаного майна, за що законодавством  та укладеним між сторонами договором оренди державного майна передбачена відповідальність.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, ТОВ “Експлерент” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати  та прийняти нове рішення про відмову в позові. Вимоги касаційної скарги, зокрема, мотивовані порушенням судами попередніх інстанцій вимог ст. 35 Господарського процесуального кодексу України з посиланням на те, що суди попередніх інстанцій  неправомірно прийняли як доказ обґрунтованості позовних вимог акт  приймання-передачі орендованого майна від 04.10.2004 року.

У відзиві на касаційну скаргу РВ ФДМУ  по Кіровоградській області просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а прийняті судами попередніх інстанцій рішення –без зміни як такі, що відповідають обставинам справи та чинному законодавству.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, розглянувши  матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 вересня 2004 року між РВ ФДМУ по Кіровоградській області (Орендодавець) та ТОВ "Експлерент"(Орендар) укладений договір оренди №68-59 цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства державної холдінгової компанії "Олександріявугілля"  Олександрійського вантажно-транспортного управління, відповідно до умов якого Орендодавець передає через балансоутримувача, а Орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс державного підприємства, склад і вартість якого був визначений відповідно до акту оцінки, протоколу про результати інвентаризації та передавального балансу підприємства.  Згідно акта-приймання передачі від 04.10.2004 року, скріпленого підписами та печатками балансоутримувача (3-тьої особи у справі) та ТОВ "Експлерент",  вказане майно було передане Орендареві –відповідачу. Пунктом 5.3  названого договору обов'язок збереження майна покладений та Орендаря, а   пунктом 8 договору передбачене право Орендодавця контролювати наявність, стан, напрями та ефективність використання переданого в оренду державного майна.

Комісією  РВ ФДМУ по Кіровоградській області 30.09.2005 року проведена перевірка наявності у Орендаря орендованого майна, в результаті якої  виявлена нестача (відсутність) частини цього майна, про що   складений акт №1 виявлення нестачі (відсутність) частини орендованого майна в результаті перевірки матеріалів інвентаризації ТОВ "Експлерент" станом на 31.08.2005 року, а саме: напіввагонів - інв. №62811, інв. №1812, інв. №66140, інв. №66175, інв. №66180, інв. №66212; пластух - інв. №3982, інв. №3983; станції СНТ-32 інв. №3984; піаніно "Україна" інв. №2537.

Прокуратурою м. Олександрія  відкрита справа стосовно нестачі орендного майна. Доказів знаходження у  ТОВ "Ессплерент" перерахованого орендованого майна останнім не надано..

За приписами статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", одними із істотних умов договору оренди  державного майна є виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань…; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін.

Відповідно до статті 18 названого Закону один із основних обов'язків орендаря є використання та зберігання орендованого майна відповідно до умов договору, запобігання його пошкодженню, псуванню.

Статтею 26 цього Закону встановлено, що за невиконання зобов'язань за договором оренди сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено недотримання відповідачем передбаченого   договором та законом свого зобов'язання стосовно збереження частини переданого в оренду державного майна.

Відповідно до статті 224 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, зокрема, включається вартість втраченого чи пошкодженого майна визначена відповідно до вимог законодавства (ст. 225 ГК України), ( а. с. 31,32).

За правилами статті 611 Цивільного кодексу України правовим наслідком порушення зобов'язання за договором є відшкодування збитків стороною, що допустила порушення зобов'язання.

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені господарськими судами обставини, суди попередніх інстанцій правомірно дійшли висновку про задоволення позовних вимог.

В силу вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або  постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Касаційна інстанція лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Тому доводи касаційної скарги  щодо заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи та прийняття чи відхилення поданих у справі доказів не входять до кола повноважень суду касаційної інстанції.

З   огляду на викладене  колегія   суддів   вважає, що під   час розгляду справи  господарськими судами фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а відтак, у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятих у справі рішень.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Індустріально-виробнича компанія “Експлерент” залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.08.2006р. у справі №10/71   залишити без зміни.

Головуючий  суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.