ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2007 р.
№ 17/398

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Грейц К.В.,

суддів :
Бакуліної С.В.,
Глос О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційних скарг
Товариства з обмеженою відповідальністю
“Морське агентство “Трансфлот”

на ухвали
від 29.11.2006 року Донецького апеляційного
господарського суду та від 25.12.2006 року Господарського суду Донецької області

у справі
№ 17/398

за позовом
Керченського морського торговельного порту

до
ТОВ “Морське агентство “Трансфлот”

про
стягнення 42 860,79 грн.

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від позивача:
Красильникова В.З. (довіреність від 29.09.2005р. №юр/2605)

від відповідача:
Шелест М.М.  –директор (наказ від 12.08.97р. № 39о/к)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 24.01.2005 року (суддя Забарющий М.І.) у справі №17/398  позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ “Морське агентство “Трансфлот” на користь Керченського морського торговельного порту 17 639,68 грн. боргу, що складає суму податку на додану вартість, нараховану на суму портових зборів, інших зборів і плат, за забезпечення перерахування яких позивачу морськими суднами відповідач, як морський агент, зобов’язувався за договором №А-20-4 від 31.12.1999 року.

В задоволенні позову про стягнення 25 221,11 грн. відмовлено з тих підстав, що ПДВ в цій сумі був нарахований позивачем на суму портових зборів, інших зборів і плат за надані морськими суднами послуги, відповідальність за перерахування яких відповідачем передбачена договорами №3-23-04 та №Т-23-04 від 14.05.2003 року, на які позивач не посилався в позовній заяві при обгрунтуванні позовних вимог.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.03.2005 року (судді Гуреєв Ю.М., Мирошниченко С.В., Скакун О.А.) рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позову з огляду на порушення місцевим господарським судом ст.22 ГПК України, позов задоволено в повному обсязі.

Висновки судів щодо підстав для задоволення позову обґрунтований посиланням на підпункт 3.1.1 пункту 3.1 ст.3, підпункт 6.1.1 пункту 6.1 ст.6, пункт 7.1 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, ст.84 Кодексу торговельного мореплавства України, Положення про портові збори, затверджене постановою КМ України від 12.10.2000 року.

02 серпня 2006 року відповідач звернувся до Господарського суду Донецької області із заявою про перегляд рішення Господарського суду Донецької області у цій справі за нововиявленими обставинами.

03 серпня 2006 року відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного господарського суду від 21.03.2005 року у цій справі.

Як на нововиявлену обставину у обох заявах відповідач посилався на зміст постанови Господарського суду міста Києва від 31.05.2006 року  по адміністративній справі № 17/163-А за позовом ТОВ Морське агентство “Трансфлот” до КМ України, Міністерства транспорту та зв’язку України про визнання недійсним пункту 11 Положення “Про портові збори”, затвердженого постановою КМ України від 12.10.2000 року №1544; про визнання недійсним пункту 14 “Зборів та плат за послуги, що надаються суднам закордонного плавання у морських портах”, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 27.06.1996 року №214 у редакції наказу від 15.12.2000 року №711. Наведеною постановою у задоволенні позову відмовлено повністю. Постановою від 31.08.2006 року Київський апеляційний господарський суд постанову господарського суду від 31.05.2006 року змінив шляхом виключення із резолюти вної частини п. 1 щодо застосування строку позовної давності. В іншій частині постанова го сподарського суду залишена без змін.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду (головуючий суддя Мирошниченко С.В., судді Колядко Т.М., Скакун О.А.) від 29.11.2006 року у справі № 17/398 заяву відповідача за нововиявленими обставинами про перегляд постанови Донецького апеляційного господарського суду від 21.03.2005 року залишено без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.03.2005 року у справі № 17/398 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Донецької області (суддя Забарющий М.І.) від 25.12.2006 року у справі № 17/398 заяву відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Донецької області від 24.01.2005 року залишено без задоволення; рішення Господарського суду Донецької області від 24.01.2005 року у справі № 17/398 залишено без змін.

Ухвали судів мотивовані тим, що нормативні акти, на які посилається заявник, як на такі, що постановою у адміністративній справі визнані дійсними, не визнані у судовому порядку недійсними. Отже обставини на які посилається заявник не є нововиявленими обставинами для даної справи.

В касаційних скаргах ТОВ “Морське агентство “Трансфлот” просить скасувати ухвали від 29.11.2006 року Донецького апеляційного господарського суду та від 25.12.2006 року Господарського суду Донецької області у справі

№ 17/398 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відзиву на касаційні скарги позивач не надіслав.

Заслухавши пояснення по касаційних скаргах представника відповідача, який підтримав викладені в них доводи, заперечення на касаційні скарги представника позивача, перевіривши правильність застосування норм процесуального права в ухвалах господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга від 27.12.2006 року № 95 та касаційна скарга від 15.01.2007 року № 2 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Фактично нововиявленою обставиною заявник вважає правові висновки, встановлені постановою Гос подарського суду м. Києва від 31.05.2006 року у справі № 17/163а. Відзначає, що нововиявленою обставиною є той факт, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2000 року № 1544 та наказ Міністерства транспорту України від 27.06.1996 року № 214 є таким, що відповідають чинному законодавству.

Відповідно до ст. 112 Господарського процесуального кодексу України рішення (постанова) може бути переглянута за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґру нтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для розгляду справи. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час роз гляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Тобто, судовий акт може бути переглянутий за двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору і виявлення їх після прийняття судового рішення (постанови). При цьому виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути під ставою для змін рішення за правилами розділу XIIІ ГПК України.

Відповідно до п. 1.4 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України від 21.05.2002р. № 04-5/563 скасування чи зміна нормативного акта, на якому ґрунтується судо ве рішення, може вважатися нововиявленою обставиною лише за умови, якщо в акті, яким скасовано чи змінено попередній, зазначено про надання йому зворотної сили.

У даному випадку нормативні акти, на які посилається заявник, у судовому порядку не визнані недійсними.

Колегія суддів відзначає таке. На час прийняття рішення господарські суди мали здійснити правильне  правозастосування нормативно-правових актів, які регулювали спірні правовідносини сторін, зробивши власні висновки на предмет їх чинності, дійсності, відповідності Конституції України. Правові ж висновки суду в іншій справі: по-перше, не є фактами і обставинами (будь-якими, тим більше нововиявленими); по-друге, не є обов’язковими для іншого суду, який зобов’язаний розглянути справу відповідно до приписів ст.43 ГПК України.

Разом з тим, залишаючи без змін рішення першої інстанції по даній справі, місцевий господарський суд не звернув уваги на те, що воно було частково  скасоване, отже, його слід було залишити без змін лише в частині задоволення позову. Наведене підлягає виправленню.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, п.п.1, 5 ч. 1 ст.1119, ч.1 ст.11110, ст.11111, ст.11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ТОВ “Морське агентство “Трансфлот” від 27.12.2006 року № 95 на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 29.11.2006 року у справі № 17/398 залишити без задоволення, а ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 29.11.2006 року у справі № 17/398 –без змін.

Касаційну скаргу ТОВ “Морське агентство “Трансфлот” від 15.01.2007 року № 2 на ухвалу Господарського суду Донецької області від 25.12.2006 року у справі № 17/398 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 25.12.2006 року у справі № 17/398 змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції: “Заяву залишити без задоволення. Рішення господарського суду від 24.01.2005 року у справі № 17/398 залишити без змін в частині задоволення позовних вимог”.

Головуючий-суддя
К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

О.Глос