ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2007 р.                Справа № АС-35/151-07

вх. № 2389/5-35

Суддя господарського суду Харківської області Швед Е.Ю.

за участю секретаря судового засідання Залеська Н.С.

представників сторін :

Позивача - Кравченко С.М.;

Відповідача - Твердовський І.М.;

по справі за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Екодизайн", м. Харків

до  Харківської міської ради, м. Харків

про скасування пунктів рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, про скасування пункту 57 рішення 7 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 22.11.2006 року в частині скасування пункту 92 додатку № 1 до рішення 22 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 23.06.2004 р. № 105/04 (зазначеним рішення ТОВ "Екодизайн" надано земельну ділянку по вул. Сидора Ковпака, 12) та пункту 2 додатку до рішення 10 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.12.2006 року того ж змісту.

В обгрунтування заявлених вимог позивач  посилається на те, що ним були надані до Харківської міської ради всі документи, необхідні для прийняття рішення про надання земельної ділянки у користування, а Харківська міська рада не мала достатнього об’єму повноважень та законних підстав для скасування зазначеного рішення. Також позивач вважає, що відповідач в оскаржуваному рішенні необґрунтовано посилається на порушення позивачем п.2.14 Тимчасового положення “Про порядок визначення розмірів орендної при укладенні договорів оренди землі у м. Харкові”.

Відповідач зазначений позов не визнав, через канцелярію надав до суду заперечення проти позову, в яких обґрунтовував правомірність прийняття Харківською міською радою пункту 57 рішення 7 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 22.11.2006 року в частині скасування пункту 92 додатку № 1 до рішення 22 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 23.06.2004 р. № 105/04 (зазначеним рішення ТОВ "Екодизайн" надано земельну ділянку по вул. Сидора Ковпака, 12) та пункту 2 додатку до рішення 10 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.12.2006 року того ж змісту.

Дослідивши матеріали справи, надані докази та вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Екодизайн" не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень суб’єктів владних повноважень суд перевіряє, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставини, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації тощо.

Відповідно до ст. 25 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Дана норма має загальний характер і її зміст конкретизується іншими нормами даного Закону та інших нормативно-правових актів України.

Так, згідно п.34 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що до компетенції міських рад відносяться питання щодо регулювання земельних відносин, у відповідності до чинного законодавства.

Дані повноваження регламентуються Земельним кодексом України, Законом України Про оренду землі" та іншими нормативно-правовими актами (у тому числі нормативно-правовими актами місцевого рівня).

Даними законодавчими актами визначені вимоги, які повинні дотримуватися при наданні земельних ділянок, у тому числі, для містобудівних потреб.

Згідно норм Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до власних повноважень міської ради належать повноваження щодо надання під забудову земельних ділянок.

Відповідно до ст.12 та перехідних положень Земельного кодексу України до компетенції сільських, селищних, міських рад відносяться повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів (які не перебувають у державній або приватній власності).

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України

від 16.04.2004р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", не може вважатися незаконним рішення органу місцевого самоврядування щодо скасування свого рішення про надання земельної ділянки, якщо така земельна ділянка була незаконно одержана.

Даною Постановою не конкретизується те, з яких саме підстав земельна ділянка була незаконна одержана. Під поняттям "незаконно одержана" суд розуміє наявність порушень норм чинного законодавства при наданні земельної ділянки.

Також суд враховує, що Харківська міська рада є органом, що здійснює повноваження власника земельних ділянок комунальної власності в м. Харкові і відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України їй належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Тобто повноваження з відчуження або вирішення будь-яким іншим чином долі земельної ділянки є невід’ємним правом територіальної громади міста Харкова, інтереси якої представляє Харківська міська рада.

Власник має право самостійно приймати рішення про надання в оренду земельної ділянки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що міська рада шляхом прийняття відповідних рішень на свій розсуд може вирішувати питання щодо прийняття рішень про надання земельних ділянок, або щодо їх скасування за умов наявності порушень норм містобудівного, земельного законодавства, порушення законних прав та інтересів членів територіальної громади та Харківської міської ради як органу уповноваженого представляти інтереси територіальної громади, невиконання умов рішення про надання земельної ділянки тощо.

Враховуючи наведене, суд не вважає обгрунтованими посилання позивача на те, що в Харківської міської ради не існує належного об’єму повноважень, необхідних для прийняття оскаржуваного рішення.

Суд дослідивши доводи позивача, викладені в судовому засіданні щодо  необґрунтованості посилання відповідача на порушення позивачем п.2.14 Тимчасового положення “Про порядок визначення розмірів орендної при укладенні договорів оренди землі у м. Харкові” в оскаржуваному рішенні та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Господарський суд виходить із того, що відповідно до ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах законності, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб. Харківська міська рада керується та виконує вимоги як нормативно-правових актів загально державного рівня (законів, постанов Кабінету міністрів України, указів Президента України тощо), так і актів місцевого рівня (рішення міської ради тощо).

Таким чином, суд вважає, що норми Тимчасового положення "Про порядок визначення розмірів орендної при укладенні договорів оренди землі у м. Харкові" є обов’язковими для виконання та дотримання їх як самою Харківською міською радою, її відповідними виконавчими органами, фізичними та юридичними особами тощо.

Оскаржуване рішення було прийняте колегіальним органом – Харківською міською радою, який складається з відповідних представників територіальної громади – депутатів.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, зобов’язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування тощо.

Відповідно до вищезазначеної норми Тимчасового положення, розрахунок орендної плати складається до моменту прийняття рішення Харківською міською радою про надання земельної ділянки в оренду.

Необхідність дотримання цієї норми при прийнятті рішень про надання земельних ділянок обґрунтовується тим, що відповідно до Закону України “Про оренду землі” до істотних умов договору оренди відносяться визначення розміру орендної плати.

Згідно ст. 124 Земельного кодексу України передача земельної ділянки комунальної власності в оренду здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, суд робить висновок, що визначення суттєвих умов договору оренди землі відноситься до компетенції саме Харківської міської ради і вони повинні визначатися на етапі прийняття рішення на пленарному засіданні Харківської міської ради про надання земельної ділянки в оренду, оскільки рішення про надання земельної ділянки в оренду приймається на підставі розробленої та погодженої відповідним чином землевпорядної документації, в якій містяться основні дані щодо визначення суттєвих умов договору оренди землі, якій відповідно до рішення міської ради укладається міським головою із зацікавленою особою.

Суд вважає обгрунтовани доводи відповідача, викладені в запереченні проти позову та судовому засіданні, згідно з якими, положення про визначення орієнтовних розмірів орендної плати до прийняття рішення міської ради ґрунтується на тому, що розмір орендної плати розраховується з урахуванням великої кількості різноманітних показників земельної ділянки (наприклад, місцерозташування, якість тощо). Після прийняття рішення про надання земельної ділянки в оренду Харківська міська рада фактично позбавляється права впливати на визначення розміру орендної плати.

З урахуванням цього, з метою визначення умов надання земельної ділянки, Харківська міська рада, як колегіальний орган, має приймати рішення про надання земельної ділянки в оренду при наявності належним чином погодженого (виконавчим органом та замовником) розрахунку розміру орендної плати.

З метою прийняття повного, всебічного, законного та обґрунтованого рішення Харківською міською радою і було встановлено відповідний обов’язок виконання розрахунку орендної плати на етапі підготовки відповідним виконавчим органом міської ради проекту рішення про надання земельної ділянки, а не після прийняття такого рішення.

Також суд звертає увагу на те, що позивачем не було надано до суду жодних доказів того, що розрахунок орендної плати було виконано до моменту підготовки проекту рішення про надання земельної ділянки.

Позивачем було виконано розрахунок орендної плати, але він був виконаний та погоджений після прийняття рішення Харківською міською радою про надання земельної ділянки.

Суд посилається на норму ст. 509 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Тобто при укладенні договору оренди виникають двосторонні права та обов’язки як Харківської міської ради, так і особи, зацікавленої в укладенні такого договору.

Відповідно до ст.632 Цивільного кодексу ціна (розмір орендної плати) в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Також згідно ст.21 Закону України "Про оренду землі" розмір, форма і  строки  внесення  орендної  плати  за  землю встановлюються  за  згодою  сторін у договорі оренди. Практичне втілення цієї норми виражається у погодженні сторонами розрахунку орендної плати.

З огляду на доводи, наведені сторонами, та аналізучі наведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що розрахунок орендної плати не може бути виконаний лише відповідним виконавчим органом міської ради, а він має бути погоджений і особою зацікавленою в укладенні договору.

Розрахунок орендної плати погоджується двома сторонами – управлінням земельних відносин та замовником, і лише після цього долучається до матеріалів, на підставі яких готується проект рішення міської ради про надання земельної ділянки в оренду.

Таким чином, господарський суд робить висновок про те, що позивачем не було виконано вимоги п.2.14 зазначеного Тимчасового положення і посилання в оскаржуваному рішенні міської ради на порушення вимог даної норми, як на підставу для скасування рішення про надання земельної ділянки позивачу в оренду, є цілком вмотивованим та законним.

Також суд не вважає обґрунтованими посилання позивача на певні обставини, які не дали можливості здати об’єкт у експлуатацію в строк, вказаний в рішенні міської про надання земельної ділянки позивачеві. Суд вважає, що нормою ст. 24 Закону України  "Про планування і забудову територій" чітко встановлено, що дозвіл на будівництво, виданий забудовнику, втрачає чинність, якщо будівництво не розпочато протягом двох років з моменту його надання. Таким чином, законодавець не прив’язує строк, визначений в ст.24 зазначеного Закону до моменту прийняття об’єкту до експлуатації, а лише до моменту початку будівництва.

Позивачем також не було надано до суду доказів того, на якій підставі ним не було виконано вимоги зазначеного пункту, тобто не було розпочато будівництво, оскільки з моменту прийняття рішення про надання земельної ділянки і до моменту скасування цього рішення пройшло вже майже три роки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем порушено зазначену норму законодавства і посилання на неї в оскаржуваному рішенні Харківської міської ради є цілком правомірним.

У відповідності до ст.ст.87, 89–94 Кодексу адміністративного судочинства, враховуючи, що по справі відсутні документально підтверджені судові витрати, здійснені суб’єктом владних повноважень, суд покладає понесені судові витрати на позивача.

Керуючись ст.ст.8, 124 Конституції України, ст.ст.2, 4, 7, 87, 89-94, 158- 163 , 164-167 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

На постанову через суд першої інстанції можебути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути  подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Постанова виготовлена в повному обсязі 27.03.2007 р.

Суддя                                                                                            Швед Е.Ю.