КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10.12.2007
№ 4/216

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2- представник за
довіреністю,

від
відповідача:  Ковальчук Р.В. -
представник  за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
10.08.2007

у справі № 4/216

за позовом                               Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до                                                   Державного
підприємства Державної компанії по утилізації відходів як вторинної сировини
"Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України

та за зустрічним позовом Державної компанії з
утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів
України

до
Суб'єкта підприємницької діяльності -ОСОБА_1

про
визнання договору недійсним

про
стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м.
Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 13 305,60 грн. заборгованості
за період з січня по грудень 2005р., 725 грн. річних, 2 335,35 грн.
інфляційних, всього сума позову 16 366,10грн.
за договором оренди приміщень від 28.12.2004р. №01/01/05.

В
свою чергу, Державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини
«Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України
звернулася із зустрічним позовом про визнання договору недійсним.

Рішенням
Господарського суду м. Києва від 10.08.2007 р. у справі № 4/216 у
задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено в повному
обсязі. Визнано недійсним договір оренди приміщень від 28.12.2004р. №01/01/05 ,
укладений між СПД ОСОБА_1 та Державною компанією з утилізації відходів як
вторинної сировини „Укркомресурси” Кабінету Міністрів України як такий, що не відповідає
вимогам закону з моменту його укладання. Присуджено до стягнення з СПД ОСОБА_1
на користь Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини
„Укркомресурси” Кабінету Міністрів України 85 грн. витрат по сплаті державного
мита  та 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позивач
за первісним позовом, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з
апеляційною скаргою та просить його скасувати, оскільки вважає, що воно
винесене по неповно з'ясованим обставинам, що мають значення для справи, з
порушенням норм процесуального та матеріального
права.

Зокрема,
скаржник зазначає  те, що  спірний договір було погоджено керівництвом
відповідача,  а саме, першим віце
-президентом Чижевським В.Ю., що підтверджується листом №6/299 від 22.07.2005р.

Розглянувши
апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін,  колегія встановила
наступне.

Як
вбачається з матеріалів справи, 28.12.2004р. укладено Договір оренди
приміщень  №01/01/05 між Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1, який діяв на підставі Свідоцтва НОМЕР_1 від
05.01.1995р., ( орендодавцем) та Державною Компанією  по утилізації відходів як вторинної сировини
«Укрекокомресурси»  Кабінету Міністрів
України в особі начальника Дніпропетровського обласного управління Шеремет
Наталії Григорівни ( орендаря ) ( а.с.8 ).

Дніпропетровське
обласне управління Державною Компанією
по утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси»  Кабінету Міністрів України не є юридичною
особою.

Згідно
з пунктом 1.1 зазначеного Договору
орендодавець передає, а орендар приймає в оренду строком на один рік,
приміщення на другому поверху в платне користування    за адресою : м.Дніпропетровськ,
вул..Бабушкіна 68, загальною площею 61,60 кв.м.

Відповідно
до  п.6.1 Договору останній  вступає в силу з моменту його підписання та
діє до 28.12.2005 року.

Об'єкти оренди, зазначені в спірному договорі,
були передані за Актом приймання-передачі від 03.01.2005 року  начальнику Дніпропетровського обласного
управління Державною Компанією  по
утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси»  Кабінету Міністрів України ( а.с.9). -Шеремет
Н.Г.

З  даного договору  №01/01/05
від 28.12.2004 року вбачається, що останній підписаний Суб'єктом підприємницької
діяльності - ОСОБА_1 та уповноваженим представником Державної компанії
„Укрекокомресурси" в особі начальника Дніпропетровського обласного
управління з утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси"
Кабінету Міністрів України  Шеремет
Наталією Григорівною на підставі доручення від 20.11.2002р.

Відповідно
до зазначеної довіреності  Шеремет
Наталію Григорівну уповноважено укладати господарські та інші угоди за
погодженням з Президентом Компанії ( а.с.61).

Позивач
за зустрічним позовом Державна компанія „Укрекокомресурси"   просив визнати недійсним договір оренди  від 28.12.2004р .№01/01/05 з  підстав ст. 92 та  ч.2, 5 ст.203 ЦК України, посилаючись на те,
що договір оренди  від
28.12.2004р.№01/01/05, підписаний  від
імені орендаря начальником Дніпропетровського обласного управління  з
утилізації відходів  як  вторинної сировини  „Дніпропетровськьекокомресурси" Шеремет
Наталією Григорівною на підставі довіреності. Довіреність від 20.11.2002р.
Шеремет Н.Г. була видана на представництво інтересів держави в усіх державних,
кооперативних, суспільних та інших підприємствах, установах і організаціях з
питань, пов'язаних з діяльністю Управління. При цьому, як стверджує заявник,
йому було надано право від імені Компанії укладати договори про надання
відповідних послуг, господарські та інші угоди тільки за погодженням з
президентом Компанії.

Окрім
того, на обґрунтування  зустрічних вимог
Державна компанія „Укрекокомресурси" посилається на те, що питання
укладання договору оренди від 28.12.2004 начальником Дніпропетровського
обласного управління з утилізації відходів як вторинної сировини   „Дніпропетровськьекокомресурси" Шеремет
Наталією Григорівною з президентом Компанії належним чином не погоджувались,
підписувалась ним особисто за власною ініціативою.

На
думку позивача за зустрічним позовом,
угода, укладена представником юридичної особи або керівником її
відособленого підрозділу без належних повноважень на її укладення або з
перевищенням цих повноважень, повинна бути визнана недійсною як така, що не
відповідає вимогам закону. Оскільки сторона, з якою укладено угоду, знала або
повинна була знати про відсутність у представника другої сторони відповідних
повноважень, тому  її вимоги, засновані
на цій угоді до другої сторони, від імені якої укладено угоду, задоволенню не
підлягають.

За
таких обставин позивач за зустрічним позовом
вважає, що при укладенні спірного договору не були додержані загальні
вимоги, які є необхідними для чинності правочину згідно зі ст.203 ЦК України,
відповідно до якої особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Підписання особою угоди без відповідних повноважень з
порушенням ст. 203 ЦК України  відповідно
до  ст.215 ЦК України є підставою для
визнання укладеної угоди недійсною як такої, що не відповідає вимогам закону.

Суб'єкт   підприємницької   діяльності - ОСОБА_1, заперечуючи заявлений
зустрічний позов,  вважає вимоги
Державної компанії „Укрекокомресурси "
безпідставними, посилаючись на те, що
спірний договір  та акти виконаних
робіт підписані та скріплені печаткою орендатора - керівником Дніпрпетровського
обласного управління з утилізації відходів як вторинної сировини
„Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України.

Досліджуючи
вимоги за зустрічним позовом, колегією суддів встановлено наступне.

Як зазначалось вище, зі спірного
договору  вбачається, що останній від
імені орендаря  був підписаний
уповноваженим представником Державної компанії „Укрекокомресурси" в особі
начальника Дніпропетровського обласного управління з утилізації відходів як
вторинної сировини „Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України  Шеремет Наталією Григорівною на підставі
доручення від 20.11.2002р., відповідно до якого Шеремет Н.Г.  уповноважено укладати господарські та інші
угоди за погодженням з Президентом Компанії.

Згідно з п.4 Прикінцевих  та перехідних положень Цивільний кодекс
України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним
чинності.

Щодо
цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За
приписами ч.1, 2  ст. 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа,
яка вчиняє право чин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній
волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин  має
бути   спрямований  на
реальне  настання  правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно
до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Встановлено, що укладення спірного договору
президентом Компанії не погоджувалось, що свідчить про те, що начальник  обласного
управління „Дніпропетровськекокомресурси" Шеремет  Н.Г.,
яка   підписала  даний
договір   від   імені
компанії,  діяла  усупереч вказівкам (розпорядженням)
керівництва та з перевищенням наданих йому повноважень, внаслідок чого цивільні
права та обов'язки компанії за даним договором не виникли.

Позивач
за первісним позовом при укладенні угоди повинен був перевірити повноваження
представника компанії і лише після тих дій укладати відповідний договір.

Матеріали
справи не містять доказів перевірки позивачем повноваження представника
компанії, тому ризик наслідків непред'явлення відповідної вимоги має бути
покладений саме на нього.

Окрім
того, встановлено, що жодних дій на
виконання спірного Договору , які
свідчили б про його наступне схвалення, з боку компанії не вчинялося.

Свідченням
відсутності спрямування  спірного
договору на реальне настання обумовлених ним правових наслідків є відсутність
протягом дії договору будь-яких вимог позивача про здійснення оплати згідно з
умовами договору або вжиття заходів щодо його розірвання  згідно
з п.6.2 договору та діючим законодавством, враховуючи те, що з боку
компанії оплата за договором взагалі не проводилась.

З
огляду на встановлені та вищевикладені обставини,  колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав щодо
задоволення  зустрічних позовних вимог
про визнання недійсним правочину - Договору оренди  приміщення №01/01/05  від 28.12.2004р.

Щодо
правомірності рішення суду першої інстанції, яким  відмовлено в задоволенні первісного позову,
колегія суддів зазначає, що  рішення в
цій частині також відповідає матеріалам справи та вимогам чинного
законодавства, виходячи з наступного.

Первісний
позов мотивований тим, що позивачем ОСОБА_1 та відповідачем було укладено
договір оренди приміщень №01/01/05 від 28.12.2004р.  Від імені відповідача даний договір було
підписано начальником обласного управління „Дніпропетровськекокомресурси"
Шеремет Н.Г. на підставі доручення від 20.11.2002р.

Також
в обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на  акт звірки взаєморозрахунків по даному
договору від 27.04.2007р. на загальну суму 13305,60грн., який від імені
Державної компаніі „Укрекокомресурси "
також було підписано начальником
її Управління Шеремет Н.Г.

Враховуючи
те, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку щодо задоволення  зустрічного позову про визнання  недійсним договір оренди приміщень від
28.12.2004р. №01/01/05  між Суб'єктом
підприємницької діяльності - ОСОБА_1 та Державною компанією
„Укрекокомресурси", з підстав
невідповідності його вимогам закону з моменту  його укладання, тому  колегія суддів вважає, що відсутні  підстави для задоволення первісного  позову.

Відповідно
до ст. 174 Господарського кодексу України
господарські зобов'язання можуть виникати:

безпосередньо
із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську
діяльність, з акту управління господарською діяльністю,

з
господарського  договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За
приписами  ч.1,2 ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами
виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є  договори та інші правочини.

Як свідчать
встановлені вище обставини, з причин недійсності спірного Договору у первісного
позивача не виникли права та обов'язки щодо правовідносин оренди приміщень
та  території.

Згідно
з Роз'ясненням Вищого  арбітражного суду
України від 12.03.1999 року за № 02-5/111 угоди, які містять порушення закону,
не породжують будь-яких бажаних сторонами результатів, незалежно від рішення
суду і волі сторін та їх вини в укладенні протизаконної угоди.

Згідно
зі ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також
інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно
до ст. 33 ГПК України  кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Посилання
позивача (за первісним позовом) на те, що договір було погоджено керівництвом
відповідача - першим віце-президентом Чижевським В.Ю., про що свідчить лист
№6/299 від 22.07.05р. колегія не приймає до уваги з наступних підстав.

Колегією,
на підставі ст.30 ГПК України, був викликаний у судове засідання    Чижевський В.Ю. -перший віце - президент ДП
з утилізації відходів як вторинної сировини „Укркомресурси” Кабінету Міністрів
України для дачі пояснень, стосовно погодження спірного договору оренди
приміщень.

В
судовому засіданні  05.12.2007р.,
Чижевським В.Ю. були надані колегії пояснення
про те, що він не підписував та не направляв лист за №6/299. В
матеріалах справи присутня тільки
ксерокопія факсограми цього листа. Оригінал такого листа  відсутній та за вхідною кореспонденцією не
зареєстрований. Зазначена факсограма листа ніяким чином не свідчить про згоду
Компанії на укладання спірного договору оренди.

Також,
Чижевський пояснив , що договір №01/01/05 від 28.12.2004р. він не погоджував та
про існування такого договору Компанії не відомо. Шеремет Н.Г. , яка підписала
спірний договір, не мала повноважень на його укладання без погодження Компанії
. Вказаний договір з боку позивача не виконувався і не схвалювався в
подальшому, тому він є недійсним.

Крім
того, щодо реєстрації ДК  „Укркомресурси”
за адресою де розташоване спірне приміщення (
м. Дніпропетровськ, вул. Бабушкіна,68)
Чижевський В.Ю. зазначив, що йому не відомо обставини реєстрації та сама
реєстрація не свідчить про погодження договору оренди Керівництвом.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду, яким  відмовлено в задоволенні первісного
позову,  задоволено зустрічні позовні
вимоги, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не
вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99,101, 103,
105  ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності -ОСОБА_1   залишити без
задоволення.

2.Рішення
Господарського суду  м. Києва  від 10.08.2007 р. по справі №4/216 залишити
без змін.

3.
Матеріали справи №4/216 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

21.12.07 (відправлено)