ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

11.01.07р.

Справа № А37/297-06

За позовом: Прокурора Бабушкінського району м.Дніпропетровська в інтересах  держави в особі  державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська

до   Приватного підприємства «Нефрит-С», м.Дніпропетровськ

Третя особа: Виконавчий комітет Бабушкінської районної ради м.Дніпропетровська

про визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію та інших документів

Суддя Кеся Н.Б.

Від прокурора: не з'явився

Від позивача: Куце вол Д.В. –дов.№36565/6/10 від 03.11.06р.

Від відповідача: не з’явився

Від третьої особи: не з’явився

На підставі ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошена вступна та резолютивна частина.

Суть спору:

Прокурор Бабушкінського району м. Дніпропетровська звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська (далі-Позивач) до Приватного підприємства «Нефрит-С»(далі – відповідач) і просить  суд визнати недійсним з моменту реєстрації –з 05.02.2004року свідоцтво про державну реєстрацію та статут Приватного підприємства „Нефрит-С”  та визнати недійсними всі фінансово-господарські та первинні бухгалтерські документи, податкові декларації, розрахунки, інші документи податкової звітності відповідача.

Прокурор, представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з’явились,  про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином,  тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ :

Рішенням виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська від 05.02.2004р. проведена державна реєстрація підприємницької діяльності –юридичної особи Приватного підприємства „Нефрит-С”, про що зроблено запис №04052442.ю.003.3115. Згідно з п.1.2 Статуту цього підприємства засновником підприємства є гр.Ревуцький О.М. До позову позивачем наданий лист ДПА у Вінницькій області від 06.02.2006року №690/7/26/3302, до якого додано пояснення та експериментальні зразки підпису гр.Ревуцького О.М., в яких від імені останнього надані пояснення про те, що він не має жодних відношень до створення та існування приватного підприємства ‘Нефрит-С”.

Відповідач знаходиться на обліку у ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, як платник податків. Актом перевірки від 13.10.2005року позивачем засвідчено відсутність відповідача за місцезнаходженням: м.Дніпропетровськ, вул.Чкалова,11.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено  законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, повноваження органів податкової служби визнаються Законом України „Про Державну податкову службу в Україні” , серед яких відсутнє право податкової служби звертатися до суду з позовами про визнання недійсними установчих та реєстраційних документів, фінансово-господарських, первинних бухгалтерських та податкових документів. У зв’язку з цим подання вказаного позову  прокурором в інтересах держави в особі органу податкової служби слід визнати неправомірним.

Крім того, з приписів ст.38 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, яким регулюється порядок державної реєстрації припинення юридичної особи на підставі судового рішення, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи, вбачається, що посилання позивача на реєстрацію відповідача на підставну особу може мати за собою правові наслідки, зокрема, для визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації юридичної особи через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути. Інших правових наслідків вказаний Закон, який згідно з його Преамбулою регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб –підприємців, не передбачає.

Одночасно суд звертає увагу на те, що посилання позивача на пояснення гр.Ревуцького О.М., наданих іншому державному органу, не відповідає вимогам ст.ст.77, 141 Кодексу адміністративного судочинства України, визначених для даного виду доказів.

Щодо відсутності відповідача за місцезнаходженням, суд вказує на те, що за даними обставинами належним доказом цього відповідно до вимог ст.38 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” є внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру  юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, що відсутнє за матеріалами справи.

Крім того, слід зазначити, що чинне законодавство взагалі не передбачає можливості визнавати у судовому порядку недійсними всі  у сукупності фінансово-господарські та первинні бухгалтерські документи, податкові декларації, розрахунки, інші документи податкової звітності суб’єкта господарювання без їх ідентифікації та визначення правового статусу кожного документу окремо, а також без визначення інших осіб, інтереси яких зачіпаються в даних вимогах.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 263, п.6 розділу 6 Перехідних та прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                  Н.Б.КЕСЯ

Постанову оформлено у повному обсязі 22.01.2007року