ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
==================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

16 січня  2007р.
Справа № 8/328/39

За
позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До
відповідача:  Відкритого акціонерного   товариства “Райффайзен Банк Аваль”, м.Київ,
вул..Лєскова, 9 (Чернігівська обласна дирекція ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”,
м.Чернігів, пр.Перемоги,21)

Про стягнення 27950грн.

Суддя   Т.Г.Оленич

ПРЕДСТАВНИКИ
СТОРІН:

від
позивача: ОСОБА_1 - СПД (особисто), ОСОБА_2 - представник, довір. від
30.01.06р.

від
відповідача: Іллюшко О.М. - начальник управління, довір.пост. № 42 від
21.11.06р.

За згодою сторін в судовому засіданні
оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

С У Т Ь          С
П О Р У:

Позивачем заявлено позов про
стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 1950грн. на послуги
автомобільного транспорту, які були понесені в зв'язку з необхідністю явки в
судові засідання по розгляду справи №8/279/18, 16000грн. витрат на оплату
адвоката,  які понесені позивачем  при розгляді господарським судом
Чернігівської області справи №8/279/18, та також про стягнення з відповідача
10000грн. моральної шкоди.

Відповідач у письмових
поясненнях  проти позову заперечує,
стверджуючи, що питання про стягнення судових витрат не можуть бути предметом
розгляду в окремому позовному провадженні.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини та факти, які
мають значення для вирішення спору суті, суд ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Чернігівської
області  розглядалася справа № 8/279/18,
яка була порушена за позовом
Акціонерного поштово-пенсійного банку “Аваль”, правонаступником якого є
відповідач у даній справі, що підтверджується п.1.1.  Статуту ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”,
зареєстрованого НБУ 29.09.06р., до
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  про стягнення з останнього  125278грн.73коп. доходів,  отриманих від безпідставно зберігаємого
майна.

Відповідно до рішення господарського
суду Чернігівської області від 20.04.06р. у справі № 8/279/18, яке набрало
законної сили з 26.06.06р., банку “Аваль” було відмовлено у задоволенні позову.
Поставною Вищого господарського суду України від 05.10.06р. рішення суду від
20.04.06р. залишено без змін.

Відповідно до ст.44 Господарського
процесуального кодексу України витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, та
інші витрати, пов'язані з розглядом справи, віднесені  до складу судових витрат. В силу ст.84
Господарського процесуального кодексу України в резолютивній частині рішення
вказується в тому числі  про вирішення
питання розподілу судових витрат, понесених
сторонами в ході розгляду даної справи. Тобто, питання про розподіл
судових витрат, які були понесені СПД ОСОБА_1 при розгляді справи №8/279/18,
мало бути вирішено саме при прийнятті рішення по справи №8/279/18.

Як вбачається із змісту рішення від
20.04.06р. у справі №8/279/18 суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 в
ході розгляду даної  справи заява про
вирішення питання про розподіл судових витрат не подавалася, а тому це питання судом
не вирішувалося. Тобто  СПД ОСОБА_1 не
скористався своїм процесуальним правом
на подання клопотання про розподіл понесених ним судових витрат.

Згідно зі ст.1 Господарського
процесуального кодексу України до господарського суду мають право звернутися
юридичні особи,  суб'єкти підприємницької
діяльності за захистом своїх порушених або оспорюваних прав. Дана стаття
кореспондується з приписами Цивільного кодексу України, відповідно до ст.16
якого кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, в частині 2 даної статі
визначені способи захисту прав та інтересів, серед яких відсутній такий
самостійний  спосіб захисту, як повернення
судових витрат, понесених в зв'язку з
розглядом інших справ.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що чинним законодавством не передбачена можливість повернення судових
витрат, пов'язаних з розглядом конкретної справи, в межах окремого позовного
провадження. А тому, в цій частині позовні вимоги позивача є безпідставними, не
ґрунтуються на вимогах закону і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.1167 Цивільного
кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, при наявності її вини. Згідно зі ст.23 Цивільного кодексу
України   моральна шкода полягає  у
фізичному  болю  та
стражданнях,  яких  фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;  у
душевних  стражданнях,  яких
фізична  особа  зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою
щодо неї самої,  членів її сім'ї чи
близьких родичів;  у  душевних
стражданнях,  яких  фізична
особа  зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні  честі  та гідності фізичної особи, а також
ділової  репутації фізичної або юридичної
особи.

Мотивуючи свої вимоги в цій частині
позивач зазначає, що пред'явлення до нього позову, який розглядався
господарським судом Чернігівської області у справі №8/279/18, потягли за собою
душевні страждання, приниження його авторитету
як підприємця.

За правилами господарського процесу
на сторони  покладений обов'язок
доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Стверджуючи про заподіяння йому
моральної шкоди, позивач не зазначив конкретно, в чому виявилося приниження
його авторитету, як підприємця, не надав будь-яких доказів, що підтверджують
факт  приниження його ділової репутації
саме як суб'єкта підприємницької діяльності. Що стосується душевних страждань,
почуттів обурення та відчаю, то суд вважає, що такі почуття можуть зазнаватися
ОСОБА_1, які фізичною особою, а тому не можуть бути предметом розгляду у господарському
суді.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов є безпідставним та необгрунтованим в повному
обсязі, в зв'язку з чим в позові має бути відмовлено повністю.

В силу ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, судові витрати, понесені позивачем в зв'язку з
розглядом даної справи, розподілу не підлягають й покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.16,23,1167 Цивільного
кодексу України, ст.ст.1,33,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

В
позові відмовити повністю.

Суддя
Т.Г.Оленич

Повне
мотивоване рішення підписано 22 січня 2007р.

Суддя
Т.Г.Оленич

22.01.07