Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня  2007 року          Справа № 13/438-06

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого           судді          Лащенко Л.Д.,

судді          Погребняка В.Я.

судді  Кравець Т.В.

при секретарі –Андросовій О.В.

за участю представників сторін:

позивача    - Черемісова Є.В.

відповідача –Дринь В.В.

розглянувши апеляційну скаргу  (вх.№ 4306С/2) ТОВ “Тепловодпостач” на рішення господарського суду Сумської області від 25.09.2006 року по справі № 13/438-06

за  позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфогаз”, м. Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Тепловодпостач”, м. Конотоп Сумської області

про стягнення 205947,31 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Тепловодпостач”, м. Конотоп Сумської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфогаз”, м. Суми

про визнання договору недійсним

встановила:

У червні 2006 р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Інфогаз” звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Тепловодпостач” та просило стягнути з відповідача на користь позивача 205947 грн. 31 коп., з яких: 197146 грн. 26 коп. - сума основного боргу за спожитий  природний газ у березні-квітні 2006 р. відповідно до Договору   №20-Г/06 від 01.12.2005 р., укладеного між сторонами,   6829   грн.   59   коп.   пені      за   несвоєчасне   проведення   розрахунків  передбаченої п. 7.2. договору, 985 грн. 73 коп. інфляційних збитків та 985 грн. 73 коп.  -3% річних.

Відповідач подав зустрічний позов та доповнення до нього, в якому просив визнати недійсним договір №20-П/06 від 20.02.2006 р., посилаючись на те, що послуга постачання природного газу є комунальною і ціни (тарифи) таких послуг регулюються (обмежуються) Законом "Про житлово-комунальні послуги" (далі –Закон), в зв'язку з чим спірний договір не повинен був укладатися.

Рішенням господарського суду Сумської області від 25.09.2006 р. по справі № 13/438-06 (суддя Б.І.Лиховид) первинний позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 197146,26 грн. заборгованості, 6829,59 грн. пені, 985,73 грн. інфляційних збитків, 985,73 грн. –3% річних, вирішено питання розподілу судових витрат. В зустрічному позові –відмовлено.

Місцевий господарський  суд мотивував своє рішення тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання по укладеним договорам щодо своєчасної сплати вартості отриманого природного газу і має заборгованість в сумі 197146 грн. 92 коп.,  тому позовні вимоги щодо стягнення цієї суми боргу,  пені   в сумі 6829 грн. 59 коп., 985 грн. 73 коп. інфляційних збитків та 985 грн. 73 коп.  -3% річних є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відмову в задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції  аргументував тим, що позивач надавав послуги з постачання природного газу, які не являються житлово-комунальними послугами, а тому на них не може поширюватися дія Закону.

Не погоджуючись з даним рішенням, відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій порушує питання про скасування оскаржуваного рішення повністю, не зазначаючи при цьому яке рішення прийняти і які саме норми матеріального та процесуального права судом порушені. Вважає, що судом першої інстанції надані апелянтом докази не досліджені належним чином та не надана їм належна правова оцінка відповідно до закону України, а рішення суду необгрунтоване. В судовому засіданні представник відповідача просив скасувати рішення господарського суду Сумської області від 25.09.2006 року, в задоволенні первісного позову –відмовити, зустрічний позов задовольнити повністю.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення, оскільки вважає прийняте рішення правомірним.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Сумської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст.101 ГПК України, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції між сторонами укладено договори №20-1706 від 01.12.2005 р. та № 20-П/06 від 20.02.2006 р., відповідно до умов яких позивач поставив відповідачу природний газ на суму 197146 грн. 92 коп. та надав послуги по поставці природного газу на суму 6305 грн. 26 коп., що підтверджується актами прийому-передачі газу (в справі).

Розрахунок за природній газ згідно п.6.1. Договору №20-Г/06 від 01.12.2005 р. здійснюється у наступні строки: споживач здійснює передплату 30% вартості запланованого місячного обсягу природного газу за 5 днів до початку місяця споживання природного газу; кінцевий розрахунок споживач здійснює на протязі 5 днів після підписання сторонами актів приймання-передачі фактичного споживання природного газу.

Оплата  робіт передбачена п. 3.1. договору № 20-П/06 від 20.02.2006 р. та здійснюється шляхом перерахування 50% вартості наданих послуг до 10 числа поточного місяця. Інші 50 % вартості наданих послуг замовник (відповідач) здійснює до кінця поточного місяця на розрахунковий рахунок виконавця (позивача).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Позивач свої зобов*язання за договором № 20-Г/06 від 01.12.05 р. виконав належним чином і поставив відповідачу природний газ, що підтверджується актами приймання –передачі № 1588 - 03 від  31.03.06 р., № 1588-04 від 30.04.06 р.

Однак  відповідач не виконав свої зобов'язання по вищезазначеним договорам щодо сплати вартості отриманого природного газу і станом на 26.06.2006 р. має заборгованість в сумі 197146 грн. 92 коп.

Оскільки доказів оплати отриманого газу відповідач не надав суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 197146 грн. 92 коп. боргу є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, п.7.2. Договору №20-1706 від 01.12.2005 р. передбачена відповідальність у вигляді нарахування пені в розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який вона нараховується. Відповідно до розрахунків позивача, які відповідають вимогам Закону України від 22.11.1996 р. "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"  розмір пені, що заявлена до стягнення становить 6829 грн. 59 коп.

Оскільки  вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 6829 грн. 59 коп. передбачені умовами Договору суд дійшов висновку про їх задоволення.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 чинного Цивільного кодексу України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми. Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 985 грн. 73 коп. інфляційних збитків та 985 грн. 73 коп. - 3% річних, нараховані у відповідності з вимогами діючого законодавства та  підлягають задоволенню.

Щодо вимог в зустрічному позові відповідача  визнати недійсним договір №20-П/06 від 20.02.2006 р., посилаючись на те, що послуга постачання природного газу є комунальною і ціни (тарифи) таких послуг регулюються (обмежуються) Законом, в зв'язку з чим спірний договір не повинен був укладатися.

Згідно умов спірного договору позивач надавав послуги з постачання природного газу.

Оскільки житлово-комунальні послуги відповідно до ст. 1 Закону - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил на договірні відносини, які виникли між сторонами не може поширюватися дія цього Закону. Вартість послуг, які надані відповідачу згідно договору № 20-П/06 від 20.02.2006 р. не є сплатою ціни поставленого газу згідно договору 20-Г/06 від 01.12.2005 р.

Тому місцевий господарський суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З такими висновками місцевого господарського суду погоджується колегія суддів апеляційної інстанції з урахуванням наступного.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд оцінює докази за  своїм  внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Переглядаючи справу апеляційний суд розглядає як питання факту так і питання права в тому обсязі, що й суд першої інстанції.

Подання апеляційної скарги обумовлюється неправильністю рішення суду першої інстанції, яка виражається апелянтом або в неправильному встановленні фактичних обставин справи, або в неправильному застосуванні закону, або в неповністю наданому сторонами матеріалі.

Господарський суд Сумської області належним чином дослідив та оцінив докази, які свідчать про невиконання відповідачем своїх договірних зобов’язань по оплаті вартості отриманого природного газу в сумі 197146 грн. 92 коп.

Основним мотивом оскарження прийнятого по справі судового рішення апелянт зазначив те, що з 01.01.2005 р.  набрав  чинності  Закон, в якому визначені основні засади  організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання комунальник послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами. Згідно договорів про постачання природного газу ТОВ "Інфогаз" -''Постачальник"',  а ТОВ  "Тепловодпостач" споживач послуги. Розділом 5 Закону передбачені права і обов* язки споживачів  та виконавців  послуг, тому такі договори, згідно розділу 8 «Прикінцеві  положення», на думку відповідача  повинні бути приведені у відповідність з цим Законом до 1 січня 2006 р.  При цьому апелянт зазначив, що  відповідно до ст. 1 абз 10 Закону послуга постачання природного газу є комунальною.

Наведені відповідачем у своїй апеляційній скарзі твердження не  засновані та не відповідають  нормам чинного  ( і насамперед цивільного) законодавства України, через що не можуть бути задоволені. Його посиланням на Закон надана власна оцінка з довільним тлумаченням норм законодавства.

Слід зазначити, що відносини між сторонами не регулюються Законом, оскільки ТОВ «Інфогаз»не надає комунальні послуги з постачання природного газу, а регулювання відносин між позивачем та відповідачем здійснюється у відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України, «Правилами подачі та використання природного газу в народному господарстві України» від 01.11.1994 р. (далі –Правила), які передбачають відносини тільки між підприємствами постачальниками та споживачами природного газу.

До того ж, ні договір № 20-Г/06 від 01.12.2005 р., ні договір № 20-П/06 від 20.02.2006 р. не містять умови про те, що природний газ постачався відповідачу виключно для вироблення чи надання ним житлово –комунальних послуг.

У відповідності до п.п. 1.1., 1.2.2. п. 2; п.п. 10.1., 10.2. п.10 Правил вони є обов'язковими для усіх підприємств, об'єднань і організацій, зайнятих видобутком, транспортуванням, збутом і споживанням природного газу, проектуванням систем газопостачання і газоспоживаючого обладнання та його налагоджуванням, незалежно від їх відомчого підпорядкування і форми власності; між газопостачальними організаціями і споживачами –підприємствами промисловості і сільського господарства, які використовують природний газ як паливо  та  сировину  і  отримують  його  безпосередньо  від  газопостачальної організації чи постачальника;  -розрахунки за газ здійснюються за цінами та в порядку, передбаченому договорами, які укладаються між     газопостачальною і газозбутовою організаціями та споживачами, а також між газозбутовими організаціями та споживачами; -          термін оплати, порядок нарахування оплати і перевірки правильності нарахування обумовлюються договором між сторонами.

Термін оплати, порядок нарахування оплати і перевірки правильності нарахування між ТОВ «Інфогаз» та ТОВ «Тепловодпостач»обумовлюються договором № 20 –Г/06 від 01.12.05 р.

У відповідності до ст.ст. 901, 903 гл. 63 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір 20-П /06 від 20.02.06 р. є договором про надання послуг. В п.п. 1.3 п. 1 договору № 20 –П/06 від 20.02.06 р. перераховані послуги які надав ТОВ «Інфогаз» ТОВ «Тепловодпостач», а підтвердженням прийняття виконаних послуг є акти прийому-передачі № 1558-02-У від 01.03.06 р.; № 1558-03-У від 31.03.06 р. та № 1588-04-У від 30.04.06 р.

Стосовно невключення до розрахунку заборгованості суми в розмірі 305,26 грн. колегія суддів зазначає, що згідно ст. 101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що підстави для скасування рішення господарського суду Сумської області від 25.09.2006 р.  відсутні. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції залишається без змін.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105,  ГПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу ТОВ “Тепловодпостач” залишити без задоволення.

Рішення господарського суду господарського суду Сумської області від 25.09.2006 року по справі № 13/438-06 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                       Л.М.Лащенко

Суддя                                                      В.Я.Погребняк

Суддя                                                      Т.В.Кравець