донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

24.04.2007 р.
справа №2-1956/06

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Кулебякіна  О.С.

суддів

Акулової  Н.В. , Гези
Т.Д.

за участю представників сторін:

від позивачів:

1.ОСОБА_1, за паспортом НОМЕР_1;
2.ОСОБА_2, не з'явився; 3.ОСОБА_3, за паспортом НОМЕР_2,   4.ОСОБА_4, за паспортом НОМЕР_3,   5.ОСОБА_5, за паспортом НОМЕР_4,  6.ОСОБА_6 за довір. НОМЕР_5 представник
ОСОБА_5; за довір. НОМЕР_6 представник ОСОБА_1; за довір. НОМЕР_7 представник
ОСОБА_2; за довір. НОМЕР_8 представник ОСОБА_3;  за довір.НОМЕР_9 представник ОСОБА_4,

від відповідачів:   від третьої особи:

1.ОСОБА_9 представник ТОВ
"Компанія "Свята Діва Марія" за довір.НОМЕР_10; 2.ОСОБА_10 за
довір. НОМЕР_11 - представник ОСОБА_7 1.ВК Калінінської міської ради м.
Донецька - не з"явився;  2.ОСОБА_8
- не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги

ОСОБА_7, м.Донецьк та Товариства
з обмеженою відповідальністю "Свята Діва Марія", м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

06.12.2006 року

по справі

№ 2-1956/06 (суддя Домарєв О.В.)

за позовом

1. ОСОБА_1, м. Донецьк,  2. ОСОБА_2, м. Донецьк,   3. ОСОБА_3, м. Донецьк,  4. ОСОБА_4, м. Донецьк,  5. ОСОБА_5, м. Донецьк

до  треті особи

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Свята Діва Марія",м. Донецьк 1.
Виконавчий комітет Калінінської міської ради, м.Донецьк 2. ОСОБА_9, м.
Донецьк 3. ОСОБА_8, м. Донецьк 4. ОСОБА_7, м. Донецьк

про

визнання недійсним та скасування
рішення загальних зборів засновниківтовариства з обмеженою відповідальністю
"Компанія "Свята Діва Марія" м.Донецьк

В С Т А Н О В
И В:

Рішенням Калінінського
районного суду міста Донецька від 06.12.2006 р. позовні вимоги задоволені
частково: суд визнав недійсним рішення загальних зборів засновників Товариства
з обмеженою відповідальністю „Компанія Свята Діва Марія” від 13.02.2002 р. в
частині виключення зі складу учасників цього товариства ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та перерозподілу їх частин у статутному фонді.
Одночасно, місцевий суд поновив позивачам строк позовної давності, пославшись
на поважність причин його пропуску. В іншій частині у позові відмовлено.

На вказане рішення, відповідачем
-Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія Свята Діва Марія” і третьою
особою ОСОБА_7 подані апеляційні скарги, в яких йдеться про скасування  судового акту, як незаконного.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Компанія Свята Діва Марія” в апеляційній скарзі та
доповненнях на неї зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відновив
строк позовної давності та не мав підстав для визнання недійсним рішення зборів
засновників товариства, які проведені з додержанням всіх вимог законодавства, в
тому числі і тих, на порушення яких посилаються позивачі.

У скарзі ОСОБА_7 йдеться про
порушення судом його права брати участь у судовому процесі.

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_6, вважають апеляційну скаргу
необґрунтованою, а рішення місцевого суду законним.

Позивач ОСОБА_2 та представник
третьої особи - Виконавчого комітету Калінінської районної у м. Донецьку Ради в
судове засідання не з'явились, відзивів на апеляційні скарги не подали.
Враховуючи їх належне повідомлення про час і місце розгляду справи, думку інших
учасників судового процесу, апеляційна інстанція вважає за можливе розглянути
справу за відсутністю неявившихся осіб.

Перевіркою матеріалів справи
встановлено наступне.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 у червні 2006 року звернулись до Калінінського районного суду міста
Донецька з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників
Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія Свята Діва Марія” від 13
травня 2002 та скасування державної
реєстрації змін, внесених до установчих документів товариства, а також
про  поновлення їх у складі засновників.
Свої вимоги позивачі обґрунтовують численними порушеннями законодавства під час
проведення зборів, зокрема, ст. ст. 54, 60, 61, 64  Закону України „Про господарські товариства”.
За  твердженням позивачів, вони у
встановлений законом строк не були повідомлені про дату зборів, збори проведені
за відсутністю кворуму, а в рішенні не міститься посилань на те, в чому
полягало невиконання учасниками, виключеними зі складу товариства, своїх
обов'язків. Крім того, позивачі зазначають, що зборами, в порушення вимог
законодавства, не вирішувалось питання щодо виплати виключеним учасникам
вартості їх частини майна у статутному фонді товариства. Під час судового
розгляду, представник позивачів ОСОБА_6 звернулась до суду з заявою про
поновлення строку позовної давності, яку обґрунтувала тим, що про порушення
своїх прав позивачі дізнались у вересні 2003 року під час прокурорської
перевірки відповідача. Як зазначено у заяві, перебіг позовної давності почався
з 12.09.2003 р. (день одержання відповіді на адвокатський запит) та
закінчується 12.09.2006 р., а позов направлений до суду 01.06.2006 року.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині визнання недійсним рішення зборів засновників Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія Свята Діва Марія” від 13.05.2005 р., суд першої
інстанції погодився з доводами позивачів. Поновлення строку позовної давності,
місцевий суд  обґрунтував поважністю
причин його пропуску. Відмовляючи у задоволенні решти вимог, суд зазначив, що
за умовою набрання чинності рішенням суду, позивачі вважаються поновленими у
складі учасників товариства, а інші питання, які розглядались на зборах
товариства 13.05.2002 р. відносяться до компетенції загальних зборів та
підлягають розгляду на загальних підставах за участю позивачів.

Апеляційна інстанція вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм законодавства, що
регулює позовну давність.

Так, у відповідності до пункту 6
Прикінцевих  та перехідних положень до
Цивільного кодексу України 2003 року та виходячи з обставин справи у даному
випадку слід застосувати правила позовної давності, встановлені цим Кодексом.
Згідно до ст. 257 Цивільного кодексу України 2003 року, загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 2 ст.261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг
позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Зміст наведеної норми дає підстави вважати, що початок перебігу позовної
давності законодавець пов'язує з двома різними подіями: моментом одержання
особою  інформації про порушення її права
або моментом, коли особа, за всіх обставин могла одержати таку інформацію. Для
визнання дати, з якої почався перебіг строку позовної давності у даній справ,
вирішальне значення має наявність у позивачів об'єктивної можливості дізнатись
про зміст рішення, ухваленого зборами засновників Товариства з обмеженою
відповідальністю „Свята Діва Марія” 13.05.2002 р. Між тим, відповідач направив
на домашню адресу позивачів рекомендованою кореспонденцією повідомлення про
проведення 13.05.02 зборів засновників. ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 його
одержали, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового
повідомлення, оригінали яких оглянуті апеляційною інстанцією. Сумніви щодо
справжності їх підписів, висловлені ОСОБА_4, ОСОБА_5, апеляційна інстанція
оцінює критично, оскільки про це вони суду першої інстанції не заявляли, а
кореспонденція направлялась саме за їх домашньою адресою і має відмітку про
вручення адресату.

Що ж стосується ОСОБА_2, то
направлене на його адресу повідомлення про проведення зборів повернуте після
закінчення строку зберігання, про що поштою зроблена відповідна відмітка. За
поясненнями відповідача - ОСОБА_2 не явився за одержанням поштового відправлення.
Ці доводи ніким із учасників процесу не спростовані. В судове засідання
ОСОБА_2, незважаючи на належне повідомлення, також не явився, причин повернення
кореспонденції, направленої за його домашньою адресою, не пояснив.

Враховуючи викладені обставини,
апеляційна інстанція вважає, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 мали
можливість дізнатись про виключення їх із складу засновників, якби взяли участь
у зборах засновників Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія Свята
Діва Марія”, що відбулись 13.05.2002 р. Таку можливість мав і ОСОБА_2 за умови
вжиття ним заходів до одержання направленого на його домашню адресу
повідомлення про проведення зборів.

На думку апеляційної інстанції, всі
без виключення позивачі могли дізнатись про виключення їх із засновників
товариства, скористувавшись своїм правом на одержання інформації про діяльність
товариства (пункт „г” частини 2 ст. 10 Закону України  „Про господарські товариства”). Проте, в
матеріалах справи не має доказів вжиття позивачами відповідних заходів або
створення відповідачем перешкод в отриманні ними інформації про рішення
прийняте зборами засновників 13.05.2002 р.

Разом з цим, апеляційна інстанція
вважає недоведеними доводи позивачів про те, що про виключення їх із складу
засновників товариства вони вперше дізнались у вересні 2003 році під час
прокурорської перевірки діяльності відповідача. Зокрема, позивачі не вказують
дати проведення такої перевірки і конкретні обставини, при яких вони вперше
дізнались про порушення своїх прав. Факт проведення саме у вересні 2003 року
прокурорської перевірки діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю
„Свята Діва Марія” документально не підтверджений, оскільки долучену до справи
копію заяви в прокуратуру області не можна вважати належним доказом в розумінні
ст..36 Господарського процесуального кодексу України. Одже, копія належним
чином не завірена, а находження цього документу невідомо. Крім того, він нє
доводить сам факт  проведення
прокурорської перевірки.

Відповідь на адвокатський запит не
є доказом  того, що саме з дати її
одержання позивачами і почався перебіг строку позовної давності. Цей документ
свідчить лише про те, що позивачі у вересні 2003 року звернулись до
реєструючого органу за інформацією про зміни, що відбулись у статутних
документах відповідача. Проте, він не дає підстави вважати що до вересня 2003
року у позивачів не було можливості одержати таку інформацію.

На підставі викладеного, апеляційна
інстанція дійшла до висновку, що строк позовної давності повинен обчислюватись
починаючись з 13.02.2002 р., тобто з дня, коли позивачі могли і
повинні були дізнатись про порушення своїх прав. Позов до суду направлений
01.06.2006 року, тобто зі значним пропуском строку позовної давності. Про
порушення строку звернення за судовим захистом, відповідач заявив у
запереченнях на позовну заяву. У відповідності до частини 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України, сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено
сторонами, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Поновлюючи строк позовної давності,
суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам справи і доводам сторін,
що призвело до неправильного застосування матеріального закону.

Так, частина 5 ст. 267 Цивільного
кодексу України, дає суду право поновити строк позовної давності, але тільки у
разі визнання поважними причини його пропуску. Між тим, поважних причин
пропуску строку позовної давності, а ні позивач, а ні суд у своєму рішенні не
навели. Адже, у заяві про поновлення строку від 13.09.2006 р. представник
позивачів фактично не визнав факт пропуску строку позовної давності і
стверджував, що цей строк почався із 12.09.2003 р. та закінчився 12.09.2006 р.,
а позовна заява подана 01.06.2006 р. Таку ж само позицію,
представник позивачів, займав і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції щодо
пропуску строку позовної давності апеляційна інстанція вважає суперечливими і
непослідовними. В своєму рішенні суд не вказав, які причини пропуску він визнає
поважними. Більш того, підтримавши позиції позивачів, суд визнав, що про
порушення своїх прав позивачі дізнались у вересні 2003 році, тобто строк
позовної давності ними пропущений  не
був. Не зважаючи на це, суд поновив цей строк всупереч власним  висновкам відносно початку його перебігу.

Враховуючи викладене, апеляційна
інстанція вважає, що позивачі не довели поважність причин пропуску строку
позовної давності. Не вбачається таких причин і з матеріалів справи. Зокрема, у
справі не має відомостей про те, що відповідач перешкоджав позивачам в
одержанні інформації про зміст рішення, прийнятого зборами засновників
13.05.2002 р. або позивачі з інших об'єктивних причин не могли дізнатись про це
рішення і вчасно оскаржити його в установленому законом порядку.

За таких обставин, апеляційні
скарги підлягають задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням у
справі нового рішення про відмову в позові, у зв'язку з пропуском строку
позовної давності і відсутності законних підстав для його поновлення.

Керуючись ст. ст. 98, 99, 101-103,
105 Господарського процесуального кодексу України, п. 3 Прикінцевих положень
Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо
визначення підсудності справ з питань приватизації з корпоративних спорів"
від 15 грудня 2006 року № 483-У, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційні скарги задовольнити.

Рішення Калінінського районного
суду міста Донецька від 06.12.2006 р. у справі № 2-1956/06  - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивачів.

Головуючий          О.С.
Кулебякін

Судді:          Н.В.
Акулова

Т.Д.
Геза

Надруковано: 12 прим.

5- позивачам

1- відповідачу

4 - третім особам

1- у справу

1- ДАГС