КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2007                                                                                           № 23/156б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Коваленка В.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

ініціюючого кредитора: Бабич Н.М. (дов. від 01.12.2006 р., б/н);

боржника: не з’явились;

Державної податкової інспекції у Печерськомурайоні м. Києва: Куракін Ю.В. (дов. від 19.09.2007 р. № 12206/9/10-009);

арбітражний керуючий -  ліквідатор: Ванжула Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції  у Печерському районі м.Києва

на ухвалу  Господарського суду м.Києва від 14.08.2007

у справі № 23/156б

за  заявою                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрофіт"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Алансон Груп"

про                                                  визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.08.2007 року у справі №23/156-б за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропрофіт” (далі – ініціюючий кредитор, ТОВ “Агропрофіт”) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Алансон Груп” (далі – боржник, ТОВ “Алансон Груп”) про визнання банкрутом затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс станом на 01.08.2007 року, ліквідовано Товариство з обмеженою відповідальністю “Алансон Груп” як юридичну особу у зв’язку із банкрутством, провадження у справі та дію мораторію припинено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва (далі – ДПІ), звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до господарського суду м. Києва для розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва зазначає, що ухвала від 14.08.2007 року є передчасною та такою, що винесена внаслідок неповного з’ясування обставин справи та з порушенням ст.ст. 32, 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2007 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11 год. 20 хв. 22.10.2007 року.

У зв’язку із неявкою в судове засідання 22.10.2007 року представників ініціюючого кредитора та боржника, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 11 год. 00 хв. 19.11.2007 року.

Ліквідатор надав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує наведені в ній доводи та просить залишити ухвалу господарського суду м. Києва від 14.08.2007 року без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва – без задоволення.

В судове засідання 19.11.2007 року з’явились представники ініціюючого кредитора, ДПІ у Печерському районі м. Києва та ліквідатор. Представник боржника в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи всі учасники процесу повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце слухання справи по розгляду апеляційної скарги, колегія вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників боржника.

Представник Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених в ній підстав. Ліквідатор та представник ініціюючого кредитора в судовому засіданні усно спростували доводи апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва залишити без задоволення, а спірну ухвалу від 14.08.2007 року – без змін.

Заслухавши пояснення представників ініціюючого кредитора, Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва, ліквідатора, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмового відзиву ліквідатора на неї, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ДПІ у Печерському районі м. Києва не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 106 ГПК України, ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". У випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Як визначено ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пункт 1 ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 року № 2343-XII (далі – Закон “№ 2343) встановлює, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.04.2007 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропрофіт” порушено провадження у справі № 23/156-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Алансон Груп” в порядку ст.. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропрофіт” обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Алансон Груп” має заборгованість перед ініціюючим кредитором в розмірі 8 020,00 грн. за векселем, який 08.02.2007 року було опротестовано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та 09.02.2007 року було вчинено виконавчий напис. Згідно постанови Державної виконавчої служби у Печерському районі м. Києва № 289/6 опротестований вексель та виконавчий напис нотаріуса були повернені без виконання у зв’язку з відсутністю боржника за юридичною адресою.

Постановою господарського суду м. Києва від 11.05.2007 року у справі № 23/156-б Товариство з обмеженою відповідальністю “Алансон Груп” визнано банкрутом; припинено процедуру розпорядження майном, відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ванжулу Ярослава Володимировича (ліцензія серії АВ № 158448 від 29.11.2006 року); зобов’язано ліквідатора у п’ятиденний строк з дня прийняття постанови про визнання боржника банкрутом подати до офіційного друкованого органу Верховної Ради України чи Кабінету Міністрів України оголошення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури з метою виявлення та встановлення кредиторів відсутнього боржника та повідомлення їх про визнання відсутнього боржника банкрутом; зобов’язано ліквідатора надати суду докази публікації зазначеного оголошення; зобов’язано ліквідатора письмово повідомити про визнання господарським судом відсутнього боржника банкрутом усіх відомих йому кредиторів відсутнього боржника, які в місячний строк з дня одержання повідомлення можуть направити ліквідатору заяви з вимогами до банкрута; зобов’язано ліквідатора у разі отримання ним заяв з вимогами до банкрута письмово повідомити про це суд; підприємницьку діяльність банкрута завершено; строк виконання всіх грошових зобов'язань вважати таким, що настав з 11.05.2007 року; припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута з 11.05.2007 року; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 11.05.2007 року; зобов'язано ліквідатора надати суду ліквідаційний баланс банкрута та звіт ліквідатора до 11.05.2008 року.

Оголошення про визнання ТОВ “Алансон Груп” банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури опубліковано у газеті “Голос України” від 01.06.2007 року № 94 (4094).

18.06.2007 року Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва звернулась до господарського суду м. Києва з заявою про визнання її кредитором до боржника з грошовими вимогами в розмірі 343,40 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.07.2007 року ДПІ визнано кредитором ТОВ “Алансон Груп” на суму 343,40 грн.

02.08.2007 року до місцевого господарського суду надійшов звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.08.2007 року затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс станом на 01.08.2007 року, ліквідовано Товариство з обмеженою відповідальністю “Алансон Груп” як юридичну особу у зв’язку із банкрутством, провадження у справі та дію мораторію припинено.

Перевіривши законність та обґрунтованість винесеної місцевим господарським судом ухвали, колегія суду апеляційної інстанції встановила наступне.

Як визначено ст.. 52 Закону № 2343, у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань. Господарський суд у двотижневий строк з дня винесення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника виносить постанову про визнання відсутнього боржника банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру і призначає ліквідатором ініціюючого кредитора за згодою останнього.

Зазначена норма закону є спеціальною нормою у законодавстві про банкрутство, яка регламентує спрощений порядок ведення процедури банкрутства щодо окремої групи боржників, зокрема боржників, керівні органи яких відсутні за адресою місцезнаходження юридичної особи.

Згідно ст.. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідація це припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна; ліквідатор це фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Повноваження ліквідатора передбачені ст.. 25 Закону № 2343, згідно якої ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується в першу чергу згідно зі статтею 31 цього Закону за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Аналізуючи положення Закону № 2343 та матеріали справи, судова колегія вважає, що ліквідатор належним чином виконав обов’язки, передбачені ст.. 25 Закону № 2343.

Так, на виконання постанови господарського суду м. Києва від 11.05.2007 року, керуючись нормами Закону № 2343, арбітражний керуючий – ліквідатор Ванжула Я.В. направив запити до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в м. Києві, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна, Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві, Головного управління земельних ресурсів, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку та, в тому числі, до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва.

Відповідно до ст.. 32 Закону № 2343, після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації); відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання - передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Ліквідатор повідомляє державний орган з питань банкрутства про завершення ліквідаційної процедури. Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.

За результатами вказаних дій ліквідатором було складено ліквідаційний баланс та звіт, що були направлені місцевому господарському суду на затвердження. Як вбачається з матеріалів справи, активів ТОВ “Алансон Груп” не виявлено, про що зазначено в звіті ліквідатора та відображено в ліквідаційному балансі.

Згідно п. 6 ст. 31 Закону 3 2343, вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

З аналізу ст.. 32 Закону № 2343 слідує, що обов’язок щодо з’ясування всіх обставин справи законодавець покладає на господарський суд.

Судова колегія апеляційної інстанції вважає, що господарський суд м. Києва з’ясував всі обставини справи в повному обсязі та дійшов обґрунтованого рішення щодо затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу ухвалою від 14.08.2007 року.

Крім того, доводи ДПІ у Печерському районі м. Києва щодо порушення процесуальних норм судом першої інстанції також не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Так, судова колегія апеляційної інстанції звертає увагу, що, відповідно до відмітки канцелярії господарського суду м. Києва на зворотній стороні ухвали від 03.08.2007 року та ухвали від 14.08.2008 року, Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва була повідомлена як про призначення судового засідання на 14.08.2007 року, так і про прийняття ухвали від 14.08.2007 року.

Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.. 34 ГПК України, щодо неотримання вказаних ухвал суду першої інстанції, як-то довідка поштового відділення, витяг з реєстру вхідної кореспонденції тощо, Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва не надала.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва, наведені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами справи.

Також слід зазначити, що ДПІ у Печерському районі м. Києва і в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження не було надано доказів наявності майнових активів боржника та не зазначено дій для їх виявлення.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд повно з’ясував всі обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 25, 32, 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст.ст. 101 – 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Ухвалу господарського суду м. Києва від 14.08.2007 року у справі№ 23/156-б за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропрофіт” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Алансон Груп” про визнання банкрутом залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва – без задоволення.

2.          Справу № 23/156-б повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя

Судді

21.11.07 (відправлено)