ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 лютого 2007 р.

№ 14/450

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:

М. Остапенка, Є. Борденюк,  В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційні скарги

КП "БОН" та засновника
КП "БОН" - громадянки
ОСОБА_1 -

на постанову

від 16.11.2006 року

Луганського апеляційного господарського
суду

у справі

№ 14/450

за позовом

Приватного підприємства (ПП)
"ДОН-ФІШ ТРЕЙДІНГ"

до

КП "БОН"

про

стягнення 350 000,00 грн.

В судове засідання прибули
представники сторін:

позивача

Сосновська Г.І. (дов. від
12.02.2007 року)

відповідача

Устюжин Д.М. (голова комісії з
припинення  (протокол зборів
засновників КП "БОН"), Мазур В.В. (дов. від 14.02.2007 року, видана
директором КП "БОН" Зеленським В.Я.)

г-ки ОСОБА_1

ОСОБА_2 (дов. від 12.02.2007
року)

Оцінивши повноваження представників
КП "БОН", у тому числі з урахуванням ухвал від 11.08.2006 року та від
02.11.2006 року Ленінського районного суду м. Луганська колегія суддів Вищого
господарського суду України визнає повноважним представником КП "БОН"
Устюжина Д.М..

Заслухавши суддю-доповідача -Є.
Борденюк пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи,
Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Згідно з договором
купівлі-продажуНОМЕР_4відповідач зобов'язався протягом 2-х банківських днів
після підписання договору сплатити 50% вартості товару на умовах передоплати,
після чого позивач здійснює поставку пшениці, обсягом 2 000 тонн, вартістю
500,00 грн. за тонну.

Відповідач зобов'язання не виконав,
передоплата здійсненою не була.

Відповідно до п.7.7 договору
позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 350000,00 грн. та 22.08.06
звернувся до суду з позовом про стягнення цієї суми.

01.09.06 сторони подали до суду
заяву про затвердження мирової угоди.

У зв'язку з неможливістю
відповідача задовольнити вимоги позивача у грошовій формі, відповідач передає
позивачу на суму боргу об'єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності
відповідача, а саме:

1.Нежитлову будівлю-баню, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1 274,5 кв. м.; свідоцтво
про право власності НОМЕР_1від 08.08.2006, видане Свердловською міською
радою.             (У відповідності до
висновків незалежної експертної оцінки, проведеної МКП “Юридичний центр”
31.07.2006, експертна оцінка вище згаданої будівлі становить 270 013,00 грн.).

2. Нежитлову будівлю, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 299,9 кв. м.; свідоцтво про
право власності НОМЕР_2 від 08.08.06, видана Свердловською міською радою. (У
відповідності до висновків незалежної експертної оцінки, проведеної МКП
“Юридичний центр”  31.07.2006, експертна
оцінка будівлі становить
39 956,00 грн.).

3.Нежитлову будівлю РСУ, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 768,1 кв. м.; свідоцтво про
право власності НОМЕР_3 від 08.08.2006, видане Свердловською міською
радою.             (У відповідності до
висновків незалежної експертної оцінки, проведеної МКП “Юридичний центр”
31.07.2006, експертна оцінка будівлі становить                           31 270,00 грн.).

Оскільки загальна вартість
переданих у власність позивача нежитлових приміщень становить 341 239 грн., що
є трохи меншим за суму боргу, вважати решту суми, що складає 8 761 грн.,
прощенням боргу.

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 01.09.2006 (суддя Є.Лісовицький) мирова угода затверджена,
провадження у справі припинене та визначено, що право власності на вказані
нежитлові будівлі переходить до відповідача з дня затвердження цієї мирової
угоди судом.

Колективне підприємство “БОН”
оскаржило ухвалу суду про затвердження мирової угоди в апеляційному порядку,
посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення
для справи. Зокрема, відповідно до ст.78 ГПК України, у разі визнання
відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших осіб; а до затвердження мирової угоди
сторін господарський суд перевіряє чи є повноваження на вчинення цих дій у
представників сторін. Господарський суд не перевіряв повноваження представника
відповідача на укладення угоди про поставку пшениці і повноваження на
підписання мирової угоди, якою визнаний позов та здійснюється відчуження
основних засобів підприємства -нерухомого майна. Повноваження голови
правління-директора колективного підприємства визначені статутом підприємства.

На час укладення мирової угоди та
її затвердження господарським судом діяла ухвала про забезпечення позову,
винесена Краснодонським міжрайонним судом Луганської області від 02.08.2006,
якою заборонено КП “БОН” або будь-яким іншим особам укладати угоди щодо
відчуження нерухомого майна, яке належить КП “БОН”; та накладений арешт на все
нерухоме майно, що належить КП “БОН”.

Постановою Луганського апеляційного
господарського суду від 16.11.2006 (колегія суддів: С.Єжова, Т.Парамонова,
Семендяєва І.В.) ухвала у справі залишена без змін.

Постанова суду мотивована тим, що
додані до апеляційної скарги документи не були предметом розгляду судом першої
інстанції, оскільки сторонами не надавалися. Оскільки скаржник не обґрунтував
неможливість подання цих документів в суд першої інстанції, то суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про неможливість їх розгляду.

Крім того, господарським судом
апеляційної інстанції встановлено, що надані документи стосуються самої мирової
угоди, тоді як оскаржується ухвала суду.

Ухвала та постанова у справі
оскаржується до господарського суду касаційної інстанції колективним
підприємством “БОН” та одним із засновників підприємства -ОСОБА_1 При цьому
скаржники посилаються на неправильне застосування судами при ухваленні
оскаржуваних рішень норм матеріального права та порушення процесуальних норм.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський
суд України дійшов висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою
засновника КП “БОН” - ОСОБА_1 підлягає припиненню, оскільки засновники
колективного підприємства реалізують свої права щодо управління діяльністю
підприємства через органи управління підприємств, а касаційна скарга КП “БОН”
підлягає частково до задоволення, виходячи з такого.

Ухвалою від 22.08.2006 про
порушення провадження у справі за позовом ПП “ДОН-ФІШ ТРЕЙДИНГ” до КП “БОН” про
стягнення штрафу за невиконання умови договору поставки щодо попередньої оплати
продукції, господарський суд зобов'язав відповідача, зокрема, надати статут
підприємства, свідоцтво про державну реєстрацію, довідку про включення до
ЕДРПОУ. У матеріалах справи зазначені документи відсутні, як і відсутні
відомості про їх огляд судом першої інстанції. Відсутні у матеріалах справи і
установчі документи підприємства позивача, що є порушенням ст. 54 ГПК України.

Колективне підприємство як різновид
корпоративного (ст. 63 ГК України) здійснює управління справами через органи,
що ним створюються. Компетенція органів управління підприємством визначається у
відповідності до законів установчими документами підприємства. Відсутність
даних про компетенцію органів управління підприємств позивача та відповідача та
їх представників унеможливило надати господарському суду першої інстанції
оцінку законності укладення сторонами договору про поставку в цілому або в
частині, невиконання умов якого стало підставою для звернення до суду про
застосування відповідальності до винної сторони.

Укладення сторонами мирової угоди є
способом визнання відповідачем позову, порядок прийняття судом якого визначений
ч. 5 ст. 78 ГПК України. Однак, визначений законом порядок, господарським судом
дотриманим не був.

Мирова угода з боку відповідача
підписана представником за довіреністю. Відповідно до ст. 238 ЦК України
представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він представляє. Повноваження особи, яку
представляє особа уповноважена, щодо відчуження об'єктів нерухомого майна,
судом не перевірені.

У матеріалах справи відсутні
правовстановлюючі документи відповідача на об'єкти нерухомого майна. Свідоцтво
про право власності є спосіб оформлення такого права, однак не є
правовстановлюючим документом.

Передбачене положеннями ст. 78 ГПК
України право сторін на укладення мирової угоди, реалізується шляхом
затвердження її судом, тобто оцінка судом відповідності умов мирової угоди
правовим нормам. Посилання господарського суду апеляційної інстанції на те, що
оскарження ухвали про затвердження мирової угоди, не охоплює правомірність
укладення сторонами мирової угоди, є хибним тлумаченням положень ст. 78 ГПК
України. Крім того, посилання скаржника на зазначені порушення при зверненні з
апеляційною скаргою з поданням документів, що визначають компетенцію органів
підприємства відповідача, не є додатковими документами, а необхідним обсягом
оцінки судом обставин справи.

Зважаючи на викладене, оскаржувані
судові рішення у справі підлягають до скасування, а справу слід направити на
новий розгляд для вирішення заявлених позовних вимог по суті.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119-11112 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною
скаргою громадянки ОСОБА_1 припинити.

Касаційну скаргу КП "БОН"
задовольнити частково.

Ухвалу від 01.09.2006
господарського суду Луганської області, постанову від 16.11.2006 Луганського
апеляційного господарського суду у справі № 14/450 скасувати.

Справу передати на розгляд до
господарського суду Луганської області для вирішення по суті заявлених позовних
вимог.

Головуючий, суддя
М.Остапенко

Судді                                                                                           Є.Борденюк

В.Харченко