ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2007                                                                                   Справа № 39/391-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Лотоцької Л.О.

суддів:  Бахмат Р. М. (доповідача), Євстигнеєва О.С.

при секретарі: Ролдугіної Н.В.

за участю представників сторін:

від позивача:  Хандога В.В. (дов. № 1710-06/4  від 25.12.06 р.);

від відповідача:  Акопджанова Д.В. (дов. № 13 від 12.03.07 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:  Товариства з обмеженою відповідальністю “Ніктранс” м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  23.01.07 року   у справі № 39/391-06

за позовом:  Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Веско” м.Київ в особі  Дніпропетровської філії підприємства м.Дніпропетровськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Ніктранс” м.Дніпропетровськ

про  стягнення 32 613 грн. 07 коп.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням  господарського суду Дніпропетровської обл. від 23.01.07 р. у справі № 39/391-06, яке було підписано 23.01.07 р. і відповідно до статті 84 ГПК України оформлено, (суддя Ліпинський О.В.) частково задоволено позов Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Веско” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ніктранс” м.Дніпропетровськ про стягнення 32 613 грн. 07 коп.

З відповідача на користь позивача стягнуто 32 573 грн. 55 коп. суми виплаченого страхового відшкодування, 325 грн. 73 коп. витрати по сплаті державного мита, 117 грн. 85 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовлено.

Відповідач не погодився з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення і прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

Підставою для скасування рішення. яке оскаржується, відповідач вважає неповне з’ясування господарським судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; допущення порушень і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Скаржник вказує в апеляційній скарзі, що господарський суд не з’ясував обставин, що мають значення для справи, тобто факт дії  непереборної сили, незважаючи на доводи відповідача, в рішенні вказав тільки докази, на які послався позивач і не навів аргументів, чому суд відхиляє як доказ нормативно-правові документи, які зареєстровані Мінюстом України і внесені в Єдиний реєстр, згідно з яким ожеледиця є непереборною силою.

Відповідач зазначає, що в ході розгляду справи ним було подано до господарського суду кілька клопотань, а саме:

-          клопотання від 06.09.2006 р. про залучення до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на сторін відповідача громадянина Дузенко В.Я., який безпосередньо керував належним відповідачеві транспортним засобом під час скоєння ДТП, та  припинення провадження у справі в зв’язку з непідсудністю даної справи господарським судам України;

-          клопотання від 30.10.2006 р. та доповнення до нього від 11.12.2006 р. про заміну неналежного відповідача ТОВ “Ніктранс” на належних –Управління по ремонту і експлуатації автомобільних шляхів Дніпропетровського міськвиконкому та Дніпропетровське міське комунальне виробниче підприємство “Дніпроводоканал”, та про витребування в “Дніпроводоканалі” для вивчення і залучення до справи всіх матеріалів відносно усунення течії води, яка мала місце 24.02.06 р. по вул. Новоорловській,22 і в Самарському суді м.Дніпропетровська для вивчення і можливого доручення до справи всіх матеріалів адміністративної справи № 3-1353/06 про притягнення  Дузенко В.Я. до адміністративної відповідальності;

-          клопотання від 30.10.2006 р., 08.12.2006 р. про зупинення провадження у справі до розгляду Самарським  районним судом м.Дніпропетровська заяви Дузенка В.Я. про встановлення факту, що має юридичне значення (дії непереборної сили) та вступу рішення суду по справі в законну силу;

-          клопотання від 09.01.2007 р. про призначення судової автотехнічної експертизи.

Але, порушивши чинне законодавство України, суд не виніс жодної ухвали щодо задоволення чи відмови у їх задоволенні і не вручив їх представникові відповідача у строки, передбачені законодавством України.

Представник відповідача повторно направив до суду через канцелярію свої клопотання у  письмовій формі, а також заявив їх у судовому засіданні і окремо заявив клопотання про видачу судом ухвал стосовно заявлених клопотань у судовому процесі.

Суддя не задовольнив жодного клопотання, не надав представникові відповідача жодної ухвали, чим порушив процесуальне право, у зв’язку з цим порушене право відповідача, яке закріплено Конституцією України (Основним Законом) і ГПКУ, оскаржити ухвали суду з приводу поданих до суду клопотань.

У відзиві на апеляційну скаргу ЗАТ “Страхова компанія “Веско” просить залишити рішення господарського суду Дніпропетровської обл. від 23.01.2007 р. по даній справі  без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, так як вважає, що господарський суд об’єктивно і всебічно вивчив обставини справи, дослідив надані сторонами докази, що рішення господарського суду повністю відповідає вимогам  матеріального та процесуального права.

Позивач подав клопотання 05.04.2007 р., в якому просив долучити до матеріалів справи копію заяви страхувальника Реви Ю.П. про виплату страхового відшкодування.

В судовому засіданні оголошено перерву з 05.04.2007 р. до 12.04.2007 р. до 15 год.

12.04.07 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, які були присутні у судовому засіданні, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що  апеляційна скарга  не підлягає задоволенню  виходячи з наступного.

24.02.2006 р. в м.Дніпропетровську по пр. Петровського сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП), внаслідок якої було заподіяно шкоду  автомобілю марки “Ніссан Альмера” державний номер АЕ 5646 АН, що належить гр. Реві Ю.П. на підставі свідоцтва про державну реєстрацію серії ТЕІ № 093875. Шкода була заподіяна у зв’язку з порушенням Правил дорожнього руху водієм Дузенко В.Я., який працює в Товаристві з обмеженою відповідністю “Ніктранс”.

З постанови Самарського районного суду м.Дніпропетровська  від 03.04.2006 р. у справі № 3-1353/06 (а.с.17, т.1) вбачається, що Дузенко В.Я. 24.02.2006 р. о 19 год., керуючи автомобілем марки “Volvo-FH12” державний номерний знак 047-38 АВ, на пр. Петровського в м.Дніпропетровську не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обставину (ожеледиця), скоївши зіткнення з транспортними засобами, які стояли на узбіччі (“Opel Kadet”, державний номерний знак -024-76 АЕ, під керуванням Джоболди С.І., “ВАЗ-21093”, державний номерний знак –402-40 АА, під керуванням Сагарди Д.В., “ВАЗ-2105”, державний номерний знак –АЕ 1724 АН, під керуванням Агапова А.В., “Honda Civik”, державний номерний знак –АЕ 8418 АМ, під керуванням Радзієвського С.Ф., "Ніссан Альмера” державний номерний знак - АЕ 5646 АН, під керуванням Реви В.П., чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306.

Винність правопорушника у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АЗ № 0631116 від 27.02.2006 р., схемою до  протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події, поясненнями учасників події.

Відповідно до ч.4,5  ст. 35 ГПК України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов’язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Факти, які відповідно до закону вважаються  встановленими, не доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в загальному порядку.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини правопорушника.

Належний гр. Реві Юрію Петровичу вищевказаний автомобіль відповідно до Договору страхування автотранспорту № 354-а/05дз від 28.04.2005 р. був застрахований позивачем. Згідно умов Договору страхування позивач виплатив страхувальнику гр. Реві  Ю.П. першу частину суми страхового відшкодування відповідно  Страхового Акту № 354-а/05ДЗ-1 від 17.04.2006 р. та Розрахунку від 13.04.2006 р. в розмірі 20 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6  від 20.04.2006 р.

Другу частину суми страхового відшкодування позивач виплатив страхувальнику відповідно Доповнення № 1 до Страхового Акту № 354-а/-5ДЗ-1 від 29.05.2006 р. та Розрахунку від 24.05.2006 р. в розмірі 12 573 грн. 55 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 51 від 31.05.2006 р.(сума 10 653 грн. 50 коп.) та платіжним дорученням № 52 від 31.05.2006 р. (сума 2 100 грн. 05 коп.).

У відповідності зі статтею 993 Цивільного кодексу України і статтею 27 Закону України “Про страхування” до страховика, що виплатив страхове відшкодування за  договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, що страхувальник (чи інша особа, що одержала страхове відшкодування) має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму виплаченого на користь Реви Ю.П. страхового відшкодування в розмірі 32 573 грн.55 коп.

У відповідності зі статтею 1187 Цивільного кодексу України збиток, заподіяний джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на  відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і т.п.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання чи  збереження якого створює підвищену небезпеку.

Згідно статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх співробітником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Згідно статті 1188 ЦК України збиток, заподіяний внаслідок взаємодії декількох  джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме збиток, заподіяний одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Таким чином, відповідальність за шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою, покладається на відповідача.

Згідно Висновку спеціаліста автотоварознавця № 57 від 06.03.2006 р. розмір  матеріальної шкоди, завданої автомобілю марки “Ніссан Альмера” державний номер АЕ 5646 АН в результаті його пошкодження в ДТП, складає 41 340 грн. 64 коп.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, зазначив що по пр. Петровського, де трапилося ДТП, витікав потік води, який став замерзати і під водою стала утворюватися ожеледиця, але це неможливо було передбачити, так як вода, яка перетворилася на лід, була покрита стікаючою вниз по пр. Петровського водою. Адже водій рухався вниз по проспекту і до місця ДТП дорога була нормальною, по ній не текла вода і на дорозі не було ожеледиці. Отже на думку відповідача, передбачити, що попереду на дорозі ожеледиця було неможливо.

Як убачається зі змісту пояснень водія Дузенко В.Я. (том. 1, а.с. 99), він рухаючись по пр. Петровського зі сторони вул. Київська в напрямку вул. Орловська, на світлофорі вул. Авіаційна побачив, що тече вода вниз по проспекту, знизив швидкість до 20-25 км/год, та проїхав 300-400 метрів до місця скоєння ДТП.

Відповідно до вимог п. 12.1. „Правил дорожнього руху”, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі ПДР) під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати  дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За змістом п. 12.3. ПДР у разі виникнення небезпеки для руху (зміна дорожньої обстановки) або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен  негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об’їзду перешкоди.

Під поняттям дорожня обстановка ПДР визначають - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами. Дорожні умови це сукупність  факторів,  що  характеризують з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги, видимість у напрямку руху,  стан  поверхні проїзної частини (чистота,  рівність,  шорсткість,  зчеплення).

За умов вищенаведеного, відповідно до вимог ПДР  водії Дузенко В.Я. повинен був у сукупності врахувати дорожні умови, які в день скоєння ДТП  характеризувалися такими факторами, як пора року (зима), атмосферні явища (мінусова температура повітря), стан поверхні проїзної частини (потік води), та враховуючи загально відомі властивості води щодо замерзання при мінусовій температурі і відповідно створення ожеледиці на дорожньому покритті, що у свою чергу призводить до зниження зчеплення транспортного засобу з дорогою, вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Як вище встановлено судом, водій Дузенко В.Я. бачив, що по дорожньому покриттю  тече вода, але не врахував виникнення небезпеки для руху, яку об’єктивно мав виявити, продовжив рух транспортного засобу близько 300-400 метрів до місця скоєння ДТП.

За вищевикладених обставин, у діях водія Дузенко В.Я. вбачається порушення п. 1.3, 12.1, 12.3 ПДР.

Залучення до участі у справі громадянина Дузенко В.Я. у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на підставі статті 27 ГПК України не суперечить правилам предметної підсудності, визначеним статтею 12 ГПК України, та не є підставою для припинення провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, адже відповідно до частини 3 статті 22 Закону України “Про судоустрій України” місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності. Згідно з частиною 1 статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Державні та інші органи мають право звертатися до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України (частина 2 статті 1 цього Кодексу) .

Таким чином, господарським судам підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає статті 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Щодо клопотання про заміну неналежного відповідача ТОВ „Ніктранс” на належних, Управління по ремонту і експлуатації автомобільних шляхів Дніпропетровського міськвиконкому, та Дніпропетровське міське комунальне виробниче підприємство „Дніпроводоканал”.

Відповідно до ст. 24 ГПК України, господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

За змістом ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, якій на відповідній правовій підставі належить транспортний засіб. Як убачається з матеріалів справи, автомобіль марки „Volvo 2” державний номер 047-38 АВ із полупричепом державний номер 134-75 АА, яким було завдано шкоду, належіть саме відповідачеві по справі - ТОВ „Ніктранс”.

Щодо клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Самарським районним судом м. Дніпропетровська заяви Дузенка В.Я. про встановлення факту, що має юридичне значення (дії непереборної сили).

Як вище встановлено судом, факт наявності обставин непереборної сили, у вигляді ожеледиці, в місті скоєння ДТП не мав раптового характеру, та міг і повинен був бути передбачений водієм відповідача, а тому на думку суду, не має підставою для звільнення відповідача від відповідальності за завдану шкоду, та відповідно зупинення провадження у справі № 39/391-06, до вирішення іншої справи, результати розгляду якої не можуть вплинути на розгляд даної справи.

Клопотання відповідача щодо допиту в судовому засіданні в якості свідків співробітника ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області В.О. Валового, та диспетчера ЦДС, співробітника ДМК ВП „Дніпроводоканал” Т.К. Дерев’янко, не підлягає задоволенню, оскільки положеннями ГПК України (розділ V) не передбачено такого виду доказів, як показання свідків.

Клопотання про призначення судової авто-технічної експертизи, судом також відхиляється в силу того, що  в матеріалах справи достатньо доказів, оцінка яких не потребує спеціальних знань, що дає можливість суду встановити наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, без отримання висновку судової експертизи.

Зважаючи на вище викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги у сумі 32 573 грн. 55 коп. і не прийняв до уваги доводи відповідача.

Господарський суд правильно відмовив позивачу у стягненні 34 грн. витрат, пов’язаних з одержанням довідки та 52 грн. 47 коп. витрат, пов’язаних з відправкою телеграми з повідомленням про місце і час проведення експертизи, так як вказані збитки не віднесені до збитків, на які мав розраховувати власник пошкодженого автомобіля “Ніссан Альмера” державний номер АЕ 5646 АН.

Колегія суддів вважає, що господарський суд правомірно і обґрунтовано відхилив клопотання відповідача, які заявлялися протягом розгляду справи, про що чітко вказано в рішенні господарського суду, яке оскаржується, а тому доводи скаржника про те, що господарський суд, відхиляючи його клопотання порушив вимоги чинного законодавства, не відповідають дійсності.

На підставі вище вказаного, керуючись ст. ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Ніктранс” м.Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області  від 23.01.2007 р. у справі № 39/391-06  залишити без змін.

Головуючий                                                                                        Л.О.Лотоцька

Судді:                                                                                   Р.М. Бахмат

О.С. Євстигнєєв

З оригіналом згідно:

Пом. судді                                    І.Г.Логвиненко

16.04.07 р.