ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 р.
№ 35/139пд

Вищий господарський  суд  України  у складі колегії суддів:

Перепічая В.С. (головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі Краматорських електричних мереж на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 6 вересня 2006 року в справі № 35/139пд за позовом відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі Краматорських електричних мереж до товариства з обмеженою відповідальністю орендного підприємства “Донецькметрошахтобуд” про прийняття пункту 2.2 додаткової угоди в редакції позивача, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2006 року відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго” в особі Краматорських електричних мереж звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю орендного підприємства “Донецькметрошахтобуд” про прийняття пункту 2.2. додаткової угоди в редакції позивача.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що необхідність включення п.2.2. додаткової угоди №3 від 30 грудня 2005 року до договору №1715 від 6 квітня 2004 року обумовлена постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17 жовтня 2005 року №910 “Про внесення змін до Правил користування електричною енергією”.

Рішенням господарського суду Донецької області від 15 червня 2006 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що позивач не надав суду доказів наявності умов передбачених п. 2 ст.652 Цивільного кодексу України.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 6 вересня 2006 року рішення залишене без змін.

У касаційній скарзі відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго” в особі Краматорських електричних мереж просить скасувати постановлені у справі судові рішення, посилаючись на порушення та неправильне застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, між сторонами було укладено договір про постачання електричної енергії від 6 квітня 2004 року №1715, строком до 6 квітня 2007 року. Відповідно до умов договору відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго” в особі Краматорських електричних мереж  зобов’язалося постачати електричну енергію товариству з обмеженою відповідальністю орендного підприємства “Донецькметрошахтобуд”, а товариство оплачувати її вартість.

Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго” в особі Краматорських електричних мереж 30 грудня 2005 року направило на адресу товариства з обмеженою відповідальністю орендного підприємства “Донецькметрошахтобуд” додаткову угоду №3 до договору, якою запропонувало доповнити п.1 додатку №5 та викласти у новій редакції п.2 додатку №5.

Товариство з обмеженою відповідальністю орендного підприємства “Донецькметрошахтобуд” листом від 27 березня 2006 року №95 повернуло позивачу додаткову угоду №3 з протоколом розбіжностей у якому запропонувало п.2.2. договору виключити, а саме: “Споживач зобов’язаний зробити попередню оплату за електроенергію, що буде спожита в наступному розрахунковому періоді”.

Постачальник електричної енергії листом від 20 квітня 2006 року №316юр повідомив товариство, що запропонована редакція п.2.2. додаткової угоди №3 не відповідає “Правилам користування електричною енергією” і тому не може бути прийнята позивачем, після чого звернувся до суду.

Згідно п.1 ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що згідно умов спірного договору сторонами іншого порядку не встановлено, відповідачем умови договору не порушено, а позивачем протилежного не доведено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди обґрунтовано виходили з приписів п. 2 ст.652 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що в разі якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Судами вищезазначених умов не виявлено, а позивачем зазначене не спростовано.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи, а рішення суду відповідають вимогам закону і фактичним обставинам справи.

Отже, підстав для зміни або скасування постанови суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі Краматорських електричних мереж залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 6 вересня 2006 року в справі №35/139 –без змін.

Головуючий           Перепічай В.С.

Судді                                                                                      Вовк І.В.

Гончарук П.А.