ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.09.07р.

Справа № 33/140-07

За позовом Закритого акціонерного товариства "ТД ИРБИС", м. Харків

до Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровській електромеханічний завод",

м. Дніпропетровськ

про стягнення 328101 грн. 42 коп.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Самокиш А.В., довіреність б/н від 12.09.2007 року

СУТЬ СПОРУ:

Позивач –закрите акціонерне товариство "ТД ИРБИС" (далі –ЗАТ "ТД ИРБИС") звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача - відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровській електромеханічний завод" (далі –ВАТ "Дніпропетровський електромеханічний завод") про стягнення основної заборгованості у розмірі –300 000 грн. 05 коп., пені – 20 318 грн. 63 коп., інфляційних втрат –4200 грн., 3% річних –3 582 грн. 74 коп., послуг адвоката - 5000 грн. і витрат по справі.

27.08.2007 р. ЗАТ "ТД ИРБИС" звернувся з заявою до суду про зменшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 88 000, 05 грн., пені – 20 318 грн. 63 коп., інфляційних втрат –4200 грн., 3% річних –3 582 грн. 74 коп., послуг адвоката - 5000 грн. і витрат по справі.

07.09.2007 року ЗАТ "ТД ИРБИС" звернувся до господарського суду Дніпропетровської області заявою про зменшення позовних вимог, у зв'язку з тим, що ВАТ "Дніпропетровський електромеханічний завод" було частково сплачено суму основної заборгованості, у зв’язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 0,05 грн. – суми основної заборгованості, пеню – 20 318 грн. 63 коп., інфляційних втрат –4200 грн., 3% річних –3 582 грн. 74 коп., послуг адвоката –5000 грн. і витрат по справі.

21.09.2007 р. позивач зменшив позовні вимоги в частині основного боргу у розмірі 0, 04 грн. , в решті позовних вимог залишив без змін і просив суд стягнути з відповідача на його користь.

Відповідач в судових засіданнях, в відзиві на позові і доповненні на позов позовні вимоги не визнає , просить суд відмовити.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши і оцінивши надані докази, заслухавши представників сторін у судових засіданнях , господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2005 р. між ЗАТ "ТД ИРБИС" (постачальник) та ВАТ "Дніпропетровський електромеханічний завод" (покупець) було укладено договір поставки № 185 (далі - Договір).

Згідно до умов Договору постачальник зобов’язався поставити покупцю товар, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити цей товар на умовах зазначених у Договорі, найменування, ціна та кількість, якої вказано в специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.3.1. Договору ціна та загальна вартість продукції вказується в специфікаціях.

Згідно п.4.1. Договору оплата повинна відбутися за фактично поставлену продукцію на протязі 14 календарних днів з моменту поставки та прийомки продукції на умовах пред’явлення таких документів, як накладна, сертифікат якості, рахунок, податкова накладна (п.5.3. Договору). Датою поставки сторони вважають дату підписання покупцем видаткової накладної о прийомі товару.

Згідно п.8.4. Договору за прострочення оплати за фактично поставлену продукцію, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1 % за кожний день прострочення від невиплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент стягнення пені.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач договірні зобов’язання виконав, поставивши відповідачу товар на загальну суму 612 219 грн. 80 коп., що підтверджується видатковою накладною № И-9454 від 29.08.06 р. на суму 45155 грн. 57 коп., № В-0496 від 07.09.2006 року на суму 111 678 грн. 05 коп., № В-3545 від 13.10.2006 року на суму 220 531 грн. 97 коп., № В-5991 від 10.11.2006 року на суму 234 854 грн. 21 коп.

Факт отримання товару відповідачем підтверджується підписом повноважного представника відповідача на видаткових накладних та довіреністю на отримання товару (а саме підшипників).

08.09.2006 року ВАТ "Дніпропетровський електромеханічний завод" було повернено підшипник 6-306 RS вартістю 9 567 грн. 60 коп., що підтверджується видатковою накладною (повернення) № ВП-0000002.

Відповідачем на виконання своїх договірних зобов"язань було оплачено товар позивачу частково на суму 312219,75 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 24-34).

На момент прийняття рішення відповідачем по справі позивачу було здійснено оплату за поставлений товару на суму 300 000 грн., що підтверджується виписками з банку (а.с. 98-103).

Між сторонами по справі було проведено акт звірки, яким було проведено звірку взаємних розрахунків та підтверджено відповідачем існуючу заборгованість у розмірі 0, 04 грн. Вищезазначений акт звірки скріплений печатками та підписами повноважних представників.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (п.1 ст.14 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу або інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних за весь час прострочення платежу.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ч.2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із п. 6 статтею 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень.

На момент розгляду справи основний борг відповідача становить 0,04 грн., докази сплати якого в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач наполягає на стягненні з відповідача пені – 20 318 грн. 63 коп., інфляційних втрат –4200 грн., 3% річних –3 582 грн. 74 коп.

Перевіривши розрахунок пені, розрахунок індексу інфляції, розрахунок річних відсотків за прострочення платежу, слід визнати обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Щодо оплати за послуг адвоката в розмірі 5000 грн. суд не задовольняє з огляду на наступне:

Згідно ст. ч.3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються в порядку встановленим законом України „Про адвокатуру”. Згідно ст. 12 Закону України „Про адвокатуру” оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди з клієнтом.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участю адвоката підлягають сплаті тільки в тому випадку, якщо укладено відповідну угоду з адвокатом та такі витрати оплачені адвокату і сплата їх підтверджується відповідним фінансовим документом.

Із матеріалів справи вбачається, що договір про надання юридичних послуг від 16.06.2007р укладався між позивачем і адвокатом Коваль О.М.(свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 95 від 29.06.1993р.). Пунктом 4 вказаної угоди сторони обумовили, що оплата проводиться за надання адвокатської допомоги, клієн сплачує адвокату кошти у розмірі 5000 грн. які включать в себе затрати організаційно-технічного характеру. Позивачем в якості доказів про оплату за послуги адвоката наданий суду видатковий ордер № 1738 від 18.06.2007 р. та платіжне доручення № 2686 від 18.06.2007 р. який не містить в призначенні платежу , що оплата послуг адвоката є саме за договором про надання юридичних послуг від 16.06.2007 р.

Надані документи не являються відповідними доказами в розумінні ст. 32 ГПК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані позивачем договір, видатковий ордер, платіжне доручення являються не належним доказом для задоволення вимоги про стягнення з відповідача 5000 грн. судових витрат - оплата послуг адвоката.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по справі покласти на відповідача.

Керуючись статтями 47, 32-34, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський електромеханічний завод", (49127, м. Дніпропетровськ, вул. Автопаркова, 1 р/р 0831 в ДОФ АКБ УСБ , МФО 305017, ) на користь Закритого акціонерного товариства "ТД ИРБИС"(61001, м. Харків , пер. Нікитинський , 24, р/р 0053 в ХФ АКБ "Форум", МФО 350772, ) 0,04 грн. –основної заборгованості, 20 318 грн.(двадцять тисяч триста вісімнадцять) грн.. 63 коп. - пені, 3 582 (три тисячі п'ятсот вісімдесят дві) грн.74 коп. –3% річних, 4 200 (чотири тисячі двісті ) грн. - інфляційних втрат, 3281, 01 грн. –витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

І.А. Рудовська

Рішення підписано 08.10.07 року