ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.12.07

Справа № 15/662-07.

за
позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Суми

до
відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, смт. Високий, Харківський
район, Харківська область

про
визнання права власності

СУДДЯ
Резниченко О.Ю.

За
участю представників сторін:

Від
позивача: ОСОБА_3, довіреність  від
30.11.2006р., б/н

Від
відповідача: ОСОБА_4, довіреність від 10.12.2007р., б/н

Суть
спору: Позивач просить визнати за ним право приватної власності на нерухоме
майно - нежитлове приміщення, розташоване в будинкуАДРЕСА_1 загальною площею
122,8 м2, що визначене у технічному паспорті, складеному 23 листопада 2007 року
комунальним підприємством “Сумське міське бюро технічної інвентаризації.

В
судове засідання позивач подав клопотання про долучення до матеріалів
справи  свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця та договору про спільну діяльність від
25.10.2007р., які були долучені судом до матеріалів справи.

Відповідач
письмовий відзив на позов не подав, в судовому засіданні усно пояснив, що
заперечення проти рішення позивача щодо використання вказаного нерухомого майна
для розміщення офісних приміщень мали місце і він вважає, що правовідносини між
сторонами врегульовані договором про спільну діяльність від 25.10.2007р., який
повинен ними виконуватися, тому у вирішенні питання про правомірність позовних
вимог він покладається на розсуд суду.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача та
відповідача, оцінивши надані докази по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Сумської області (головуючий суддя Резниченко О.Ю.) від 06
серпня 2007 року в справі № 15/456-07 визнано за фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (далі - позивач) право приватної власності на нерухоме майно -
нежитлове приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 97,12 м2, що визначене у
технічному паспорті, складеному 04 вересня 2003 року комунальним підприємством
“Сумське міське бюро технічної інвентаризації».

Дане
рішення суду у відповідності до ст. 19 Закону України “Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” від 01 липня 2004 року №
1952-IV, із змінами та доповненнями, є підставою для державної реєстрації права
власності органом державної реєстрації прав.

Відповідно
до п. 5 прикінцевих положень даного Закону до створення єдиної системи органів
реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі
державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться
комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Враховуючи
викладене вище, позивач провів реєстрацію права власності на вказане нерухоме
майно в комунальному підприємстві “Сумське міське бюро технічної
інвентаризації”.

Таким
чином, позивач є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 загальною площею
97,12 м2.

Відповідно
до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших
осіб. Статтею 317 ЦК України деталізовано конституційний принцип, встановлений
ст. 41 Конституції України, згідно якого права володіння, користування та розпоряджання
своїм майном належать власникові.

Право
власності є абсолютним, необмеженим та гарантованим державою і вчинення
будь-яких перешкод власнику у володінні, користуванні та розпорядженні належним
йому майном як з боку органів держави, так і з боку третіх осіб є незаконним.
Таким чином, позивач, як власник вказаного нерухомого майна має всі
повноваження щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном
і вчинення будь-яких перешкод у здійсненні його експлуатації з боку третіх осіб
або державних органів є незаконним, оскільки держава гарантує захист права
власності (ст. 386 ЦК України).

Здійснення
права власності регламентується приписами ст. 319 ЦК України, якою, в тому
числі, передбачено що власник володіє, користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які
не суперечать закону, а при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків
власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства і усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Таким
чином, позивач має право використовувати належне йому нерухоме майно на свій
розсуд, а саме здійснювати його ремонт, що і було ним зроблено.

23
листопада 2007 року комунальним підприємством “Сумське міське бюро технічної
інвентаризації” за замовленням позивача проведено поточну технічну
інвентаризацію вказаного нерухомого майна, про що складено технічний паспорт.

Відповідно
до змісту даного технічного паспорту вказане нерухоме майно має загальну площу
122,8 м2 і складається з приміщення загальною площею 22,5 м2, приміщення
загальною площею 16,4 м2, приміщення загальною площею 17,8 м2, приміщення
загальною площею 12,9 м2, приміщення загальною площею 18,2 м2, приміщення
загальною площею 22,3 м2, коридору загальною площею 2,7 м2, приміщення
загальною площею 7,1 м2, приміщення загальною площею 2,9 м2.

Однак,
фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - відповідач) не визнає права
власності позивача на нерухоме майно, визначене у вказаному технічному
паспорті, посилається на домовленість між ним та позивачем про те, що вказане
нерухоме майно буде використовуватися для задоволення спільних інтересів
позивача та відповідача. Оскільки пункт 1.1 договору про спільну діяльність від
25.10.2007р., укладеного між позивачем та відповідачем, передбачає, що сторони
по цьому договору зобов'язуються шляхом об'єднання своїх зусиль та майна, що
належить сторонам (в тому числі і дане приміщення) оформити на праві спільної
сумісної власності і використовувати його для розміщення магазину по продажу
мобільних телефонів, аксесуарів до них, комп'ютерної техніки. Тобто, він
вважає, що вказане майно повинно належати йому та позивачу на праві спільної
сумісної власності.

Відповідно
до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а ч. 2 вказаної
статті ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів
визначено визнання права.

При
цьому, ч. 1 ст. 392 “Визнання права власності” ЦК України визначено, що власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

З
огляду на вищевикладене, права та інтереси відповідача не порушені, а права та
інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання права власності
на вказане майно. Тому, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального
кодексу  України,  суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2.
Визнати за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, зареєстрованим в АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право приватної власності на нерухоме майно -
нежитлове приміщення, розташоване в будинку АДРЕСА_1 загальною площею 122,8 м2,
що визначене у технічному паспорті, складеному 23 листопада 2007 року
комунальним підприємством “Сумське міське бюро технічної інвентаризації”
(40030, Сумська область, місто Суми, вулиця Садова, 33, ідентифікаційний ).

Суддя
О.Ю. Резниченко

Повний текст рішення підписаний
21.12.2007 р.