ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" лютого 2007 р.
Справа  № 28/33-07-712

За позовом  Громадська організація "Народний екологічний контроль";

до відповідача  Приватне підприємство "Мале торгово-виробниче підприємство Світязь"  Комунальне підприємство "Ланжерон"

про визнання договору оренди нежилого приміщення недійсним

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: Семененко А.Ю. - за дорученням;

Від відповідача: Воронков В.О. - за дорученням;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: позивач –Громадська організація «Народний екологічний контроль», звернувся з позовною заявою до відповідачів –Приватне підприємство «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»та Комунальне підприємство «Ланжерон»з вимогою про визнання недійсним договору оренди нежилого приміщення № 37/05/Д від 01.04.2005р., укладеного між Приватним підприємством «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»та Комунальним підприємством «Ланжерон», про виселення Приватного підприємства „Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»з нежилого приміщення сараю (інвентарний № Я-32), загальною площею 26,5 кв.м., яке розташоване на земельній ділянці загальною площею 800,0 кв.м. на території пляжу Ланжерон в м. Одесі, та вселення Комунального підприємства „»Ланжерон»у нежиле приміщення сараю (інвентарний № Я-32), загальною площею 26,5 кв.м., яке розташоване на земельній ділянці загальною площею 800,0 кв.м. на території пляжу Ланжерон в м. Одесі.

Позивач позовну заяву підтримує, на заявлених вимогах наполягає.

Відповідач –Комунальне підприємство «Ланжерон», згідно наданих господарському суду усних пояснень позов визнає.

Відповідач –Приватне підприємство «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь», належним чином про судові засідання був повідомлений, але у судові засідання не з’явився, відзиву, заперечень чи будь-яких інших пояснень та документів суду не надав.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у справі, суд встановив:

01.04.2005р. між Комунальним підприємством «Ланжерон»та Приватним підприємством «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»було укладено договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д, відповідно до умов якого Комунальне підприємство «Ланжерон»передало, а Приватне підприємство «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»прийняло у строкове платне користування нежиле приміщення сараю (інвентарний № Я-32), загальною площею 26,5 кв.м., розташоване на земельній ділянці загальною площею 800,0 кв.м. на території пляжу Ланжерон в м. Одесі, вартістю згідно експертної оцінки на момент складання цього договору 7510,00 грн., під розміщення об’єкту місць відпочинку населення (спортивно-оздоровчого клубу), зі строком дії до 31.03.2054р.

Листом вих. № 25/12-1 від 25.12.2006р. позивач повідомив Комунальне підприємство «Ланжерон»про скарги, які надходять на адресу позивача, щодо недбалого ставленням адміністрації Комунального підприємства «Ланжерон»до підлеглої йому території, що призводить до її забруднення, руйнування та занепаду приміщень розташованих на ній, в зв’язку з чим позивач просив Комунальне підприємство «Ланжерон»надати позивачу інформацію щодо нежилого приміщення сараю, загальною площею біля 25,0 кв.м., розташованого на території пляжу Ланжерон, стосовно наявності відповідного договору оренди та за наявності такого договору, інформацію про виконання належним чином обов’язків зі сторони орендаря.

Листом вих. № 05/1 від 11.01.2007р. Комунальне підприємство «Ланжерон»повідомило позивача, що стосовно приміщення сараю, загальною площею біля 25,0 кв.м., розташованого на території пляжу Ланжерон, 01.04.2005р. між Комунальним підприємством «Ланжерон»та Приватним підприємством «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»було укладено договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д, згідно якого орендарем являється Приватне підприємство «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь», яке не виконує належним чином покладені на нього цим договором обов’язки.

Позивач вважає, що договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д від 01.04.2005р. укладений між Комунальним підприємством «Ланжерон»та Приватним підприємством «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»підлягає визнанню господарським судом недійсним з підстав того, що цей договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним –не використання Приватним підприємством «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»предмету оренди за цільовим призначенням визначеному договором та з підстав того, що в момент укладення цього договору сторонами не було додержано вимог про нотаріальну форму договору.

На підтвердження того, що Приватне підприємство «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»не використовує об’єкт оренди, що призводить до забруднення об’єкту оренди та прилеглої території, позивач надав суду акт Управління екологічної безпеки Одеської міської ради від 22.01.2007р. перевірки виконання Комунальним підприємством «Ланжерон»природоохоронного законодавства, яким встановлено незадовільний стан будівлі (інвентарний № Я-32), переданої в оренду Приватному підприємству «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»та прилеглої до неї території внаслідок засмічення побутовими відходами. За результатами перевірки було приписано Приватному підприємству «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»здійснити прибирання побутових відходів всередині будівлі і на прилеглій території орендованого приміщення у термін до 25.01.2007р. та утримувати зазначену територію в належному санітарно-екологічному стані.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, які приймали участь у справі, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з’ясування і доведеність, господарський суд доходить до висновку, що позовні вимоги Громадської організації „Народний екологічний контроль” задоволенню не підлягають, а договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д від 01.04.2005р. згідно ст. 83 ГПК України підлягає визнанню господарським судом недійсним за таких обставин.

Згідно ст. ст. 1, 2 ГПК України, право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації та інші юридичні особи у випадку порушення їх прав чи охоронюваних законом інтересів, а господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств і організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Проте, позивач не вказав, яким чином договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д порушує права і інтереси саме Громадської організації „Народний контроль”.

Згідно п. 1.9 статуту Громадської організації „Народний контроль”, позивач для досягнення статутних цілей має право від свого імені бути позивачем у господарському та третейському судах.

Відповідно до п. 2.1. статуту Громадської організації „Народний контроль”, основною метою діяльності позивача є сприяння контролю за виконанням законів та інших нормативних правових актів в Одеській області, сприяння контролю за виконанням програм і планів соціально-економічного, екологічного розвитку Одеської області, планів і програм розвитку муніципальних утворень в Одеській області, сприяння удосконаленню роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування Одеської області, поліпшенню перевірок виконання прийнятих ними рішень. Для досягнення своєї мети позивач, згідно п. 2.3. статуту, має право представляти та захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів у державних та громадських органах; одержувати від органів державної влади та управління, органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для реалізації своїх цілей та завдань; вносити пропозиції до органів влади та управління; використовувати всі інші права громадської організації у відповідності з законодавством України.

Однак, позивачем не було надано суду жодного доказу стосовно того, що Громадська організація „Народний контроль” є уповноваженою особою територіальної громади міста Одеси та має право від її імені звертатися до суду, хоч відповідно до Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” представником територіальної громади є відповідна міська рада, при цьому, у позові по дійсній справі позивачем є Громадська організація „Народний контроль”, яка звернулося з позовом для захисту своїх прав і охоронюваних законом інтересів, але жодних доказів стосовно того, яким чином договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д від 01.04.2005р. порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, Громадською організацією „Народний контроль” надано не було, як не було надано жодних доказів та пояснень стосовно того, яким чином відповідачі порушили права та інтереси позивача. При цьому, право безпосередньо здійснювати контроль за виконанням законів та інших нормативних правових актів в Одеські області ні статутом, ні діючим законодавством України позивачу не надано, а згідно ст. 21 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища” за № 1264-ХІІ від 25 червня 1991 року, громадським природоохоронним об’єднанням надано право подавати до суду позови про відшкодування шкоди.

За таких обставин, суд вважає, що Громадська організація „Народний контроль”, у розумінні ст. ст. 1, 2 ГПК України, не є суб’єктом права на звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди нежилого приміщення № 37/05/Д від 01.04.2005р., так як, ані права, ані інтереси, саме Громадської організації „Народний контроль” вказаним договором не порушувались.

Згідно п. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд приймаючи рішення має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Відповідно до Роз’яснення Вищого Арбітражного (Господарського) Суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів з визнання угод недійсними” за № 02-5/111 від 12.03.1999 року, з наступними змінами та доповненнями, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Якщо вирішуючи господарський спір господарський суд встановить, що зміст договору суперечить чинному законодавству, він, керуючись частиною першою статті 83 Господарського процесуального кодексу України, повинен за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами –третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України однією з вимог, додержання якої є необхідним для чинності правочину, є спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором оренди нежилого приміщення № 37/05/Д від 01.04.2005р. Приватне підприємство «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»орендувало у Комунального підприємства «Ланжерон»нежиле приміщення сараю (інвентарний № Я-32), загальною площею 26,5 кв.м., розташоване на земельній ділянці загальною площею 800,0 кв.м. на території пляжу Ланжерон в м. Одесі, під розміщення об’єкту місць відпочинку населення (спортивно-оздоровчого клубу) з обов’язком щодо забезпечення збереження орендованого приміщення, своєчасного проведення капітального і поточного ремонту орендованого приміщення, запобігання пошкодження і псування орендованого приміщення, а також утримання орендованого приміщення у чистоті і технічно виправному стані, забезпечення санітарного, екологічно чистого стану, прибирання та упорядкування прилеглої території. Але Приватне підприємство «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»не використовує об’єкт оренди за цільовим призначенням та не підтримує його у чистоті, що призвело до засмічення побутовими відходами вказане приміщення та прилеглої території і, що підтверджується наявною у матеріалах справи документацією, зокрема, актом перевірки виконання природоохоронного законодавства від  22.01.2007р. та фотознімками вказаного нежилого приміщення.

Враховуючи, що договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д було укладено 01.04.2005р., а з моменту укладення договору пройшло більше року але жодної умови договору Приватним підприємством «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»виконано не було, а орендоване приміщення не використовувалось, господарський суд вважає, що договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д від 01.04.2005р. не відповідає ч. 5 ст. 203 ЦК України –не настання правових наслідків за договором оренди нежилого приміщення від № 37/05/Д 01.04.2005р., які насправді були обумовлені ним.

Крім того, договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д від 01.04.2005р. укладений між Комунальним підприємством «Ланжерон»та Приватним підприємством «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»було укладено зі строком дії до 31.03.2054р., а відповідно, такий договір оренди згідно ч. 2 ст. 793 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню. Проте, договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д від 01.04.2005р. було укладено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Враховуючи, що договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д від 01.04.2005р. укладений між Комунальним підприємством «Ланжерон»та Приватним підприємством «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»суперечить ч. 5 ст. 203 ЦК України, цей договір в супереч ч. 2 ст. 793 ЦК України не було нотаріально посвідчено, господарський суд вважає, що договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д від 01.04.2005р. укладений між Комунальним підприємством «Ланжерон»та Приватним підприємством «Мале торгово-виробниче підприємство «Світязь»відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України слід визнати недійсним.

За загальним правилом –ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов’язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Згідно п. 3.2. Роз’яснення президії Вищого Арбітражного (Господарського) суду України від 12.03.1999р. за № 02-5/111, з наступними змінами та доповненнями, угода, визнана недійсною, вважається такою з моменту її укладення. Виняток з цього правила становлять угоди, зі змісту яких випливає, що вони можуть бути припинені лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ними, наприклад уже здійснене користування за договором майнового найму. У такому випадку одночасно з визнанням угоди недійсною господарський суд повинен зазначати у рішенні, що вона припиняється лише на майбутнє.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні позову  відмовити повністю.

2.          Визнати недійсним на майбутнє договір оренди нежилого приміщення № 37/05/Д від 01.04.2005р., укладений між Приватним підприємством «Мале торгово-виробниче підприємство Світязь»та Комунальним підприємством «Ланжерон».

Рішення набирає чинності в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя                                                                                       Гуляк Г.І.