ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

31.01.2007
Справа №2-7/17035-2007

За позовом Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» (95026, м. Сімферополь, вул. Гайдара, 3-А) в особі Джанкойської філії Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» (96100, м. Джанкой, вул. Совхозна, 18а, ідентифікаційний код 26225110)

До відповідача Редакції Первомайської газети «Вперед» (96300, смт. Первомайське, вул. Жовтнева, 64, ідентифікаційний код 02473760)

Про стягнення 12337,46 грн.

Суддя ГС АРК І. І. Дворний

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Семиголовський В. С., предст., дов. від 08.01.2008 р.

Від відповідача – не з’явився (клопотання).

Суть справи: Орендне підприємство «Кримтеплокомуненерго» звернулось до Господарського суду АР Крим в особі Джанкойської філії Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» з позовом до Редакції Первомайської газети «Вперед» про стягнення  12337,46 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх обов’язків по повній та своєчасній вартості поставленої йому позивачем за договором №418 від 01.11.2002 р. теплової енергії, у зв’язку з чим заборгованість Редакції Первомайської газети «Вперед»  перед Джанкойською філією ОП «Кримтеплокомуненерго» за період з 01.03.2006 р. по 31.08.2007 р. складає  9735,38 грн., яка до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1236,87 грн., 3% річних у сумі 229,05 грн. та 1136,16 грн. інфляційних витрат.

Відповідач у судове засідання не з’явився, однак направив до суду заяву, в якій повідомив про неможливість забезпечення явки представника, проти позову не заперечував та просив надати відстрочку виконання рішення на максимально можливий строк.

Розгляд справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін,  підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника  позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

01.11.2002 р. між Джанкойською філією орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» (Теплопостачальна організація) та Редакцією Первомайської газети «Вперед» (Споживач) був укладений договір №418 на постачання теплової енергії, п. 1.1 якого передбачено, що Теплопостачальна організація зобов’язується відпускати Споживачу теплову енергію для опалення приміщень по вул. Жовтневій, 64.

Відповідно до п. 5. 1 Договору підставою для оплати є рахунок Теплопостачальної організації.

Згідно з п. 5.2 Договору розрахунковим періодом для визначення оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

П. 7. 2 Договору передбачено, що він укладений строком на 1 рік, починаючи з дня його підписання, та вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за 1 місяць до закінчення строку дії договору не буде повідомлено письмово однією із сторін про припинення або зміну договору.

Сторони не представили суду доказів розірвання договору або зміни його умов, у той час як згідно з положеннями статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається к на підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством України для доведення такого роду фактів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на моменту розгляду справи договір №418 від 01.11.2002 р. продовжує діяти.

З матеріалів справи вбачається, що з метою виконання прийнятих на себе обов’язків позивач поставляв відповідачеві теплову енергію, на оплату вартості якої щомісячно виставлялися рахунки із зазначенням кількісних показників, тарифу та загальної суми до сплати.

Проте, вартість наданих послуг відповідачем оплачується несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв’язку з чим заборгованість Редакції Первомайської газети «Вперед»  перед Джанкойською філією ОП «Кримтеплокомуненерго» за період з 01.03.2006 р. по 31.08.2007 р. складає  9735,38 грн., що стало підставою для звернення до суду.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. При цьому, майново-господарськими, згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення стосовно господарських зобов’язань міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від  зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідач, всупереч вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу  не представив суду доказів оплати вартості наданих йому послуг. Більш того, факт наявності заборгованості не заперечується відповідачем по суті. При таких обставинах  матеріалами справи підтверджується невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті наданих йому послуг за договором №418 від 01.11.2002 р., через що  вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі  9735,38 грн. підлягають задоволенню.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В п. 5.6 Договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасного виконання зобов’язань за договором Споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що заявлена позивачем до відшкодування сума пені у розмірі 1236,87 грн. не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, обчислена позивачем правомірно, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь Джанкойської філії Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго».

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що заявлені позивачем до відшкодування суми 3% річних у розмірі 229,05 грн. та інфляційних втрат у сумі 1136,16 грн., за порушення відповідачем виконання грошового зобовязання, розраховані правомірно, а тому також підлягають стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час, приймаючи до уваги викладені відповідачем в заяві №1 від 28.01.2008 р. обставини, враховуючи наявність у Редакції Первомайської газети «Вперед» кредиторської заборгованості у значному розмірі, суд, з метою недопущення погіршення платоспроможності відповідача та керуючись п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе відстрочити виконання рішення до 01 вересня 2008 року.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Редакції Первомайської газети «Вперед» (96300, смт. Первомайське, вул. Жовтнева, 64, ідентифікаційний код 02473760) на користь Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» в особі Джанкойської філії Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» (96100, м. Джанкой, вул. Совхозна, 18а, ідентифікаційний код 26225110) заборгованість у розмірі 9735,38 грн., пеню у сумі 1236,87 грн., 3% річних у розмірі 229,05 грн., 1136,16 грн. інфляційних втрат, 123,38  державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Надати відстрочку виконання рішення до 01 вересня 2008 року.

3.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.