ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.10.07р.

Справа № 33/282-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Укркоопторг", м. Дніпропетровськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський м'ясокомбінат",                            с. Кам'янське, Нікопольський район, Дніпропетровська область

про стягнення 23 804 грн. 64 коп.

Суддя  Рудовська І.А.

Представники:

Від позивача: Афанасьєв Р.Г., довіреність б/н від 28.09.2007 року

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Укркоопторг" звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський м'ясокомбінат" про стягнення   23 804 грн. 64 коп.  і витрат по справі.

Представник позивача позовні вимоги  підтримав та просить задовольнити в заявленій сумі.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, відзив на позов та документи, витребувані ухвалами суду від 07.09.2007 року та 01.10.2007р. без поважних причин не надав; про час та місце судового засідання був повідомлений судом  належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами згідно статті 75 ГПК України.

В судовому засіданні 15.10.2007 р.  за згодою представника позивача  оголошено вступну  та резолютивну частини рішення суду .

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

10.04.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Укркоопторг" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю  "Нікопольський м'ясокомбінат "  (покупець) був укладений договір № НР-16  (далі - Договір) .

Згідно до умов договору продавець  (позивач по справі) зобов’язується на протязі строку дії дійсного Договору поставляти покупцю продукти харчування по узгодженій номенклатурі та об’єму, покупець зобов’язується приймати та оплачувати його на умовах визначених  Договором (п.1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2 найменування, кількість та ціна на товар встановлюється  в накладній на товар.

Згідно п. 3 Договору оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця на умовах відстрочки платежу на протязі 3-х банківських дні.

Відповідно  до п. 5.1 Договору у разі затримки оплати отриманого товару , покупець оплачує продавцю  пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості , за кожен день прострочки.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем отримано товар  на загальну суму 25 300 грн., що підтверджується  видатковою накладною № 717041426 від 19.04.07 року, які підписана представниками сторін, та довіреністю на ІТЦ (а.с. 11 –12).

Відповідачем   на виконання своїх договірних зобов'язань було перераховано  позивачу кошти частково  у розмірі  4000 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 13-16).

Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором  поставки  продавець  (постачальник),  який здійснює  підприємницьку  діяльність,  зобов'язується  передати  у встановлений   строк   (строки)  товар  у  власність  покупця  для використання його у підприємницькій діяльності або в інших  цілях, не пов'язаних з особистим,  сімейним,  домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України  пенею  є  неустойка,  що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно  виконаного  грошового зобов'язання  за  кожен   день прострочення виконання.

Згідно до ч.2  статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів,  необхідних  для належного  виконання нею зобов'язання,  враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань  є  підставою  для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних за весь час прострочення платежу.

Позивачем в судовому засіданні на підставі ст.33 ГПК України документально було доведено ті обставини, на які він посилався в позовній заяві як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідачем не надано суду доказів своєчасного виконання умов договору щодо оплати отриманого товару.

На момент розгляду справи сума основного боргу відповідача складає 21 300 грн., докази погашення якої в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги  в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Позивач наполягає на стягненні пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу  відповідно до п. 5.1 Договору  у розмірі  1 302 грн. 56 коп., 239 грн. 48 коп. –3 % річних та інфляційних втрат у розмірі  962 грн. 60 коп.

З огляду на викладене, перевіривши розрахунок пені  в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу  у розмірі 1 302 грн. 56 коп., 239 грн. 48 коп. –3 % річних та інфляційних втрат у розмірі  962 грн. 60 коп., суд  вважає  що   позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення  позовних вимог.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по справі покласти на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 47  43,  44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути  з товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський м'ясокомбінат" (53282, с. Кам'янське, Нікопольський район, Дніпропетровська область, вул. Дніпропетровська, 36; р/р 0178 в НФ КБ "Приватбанк", МФО 30891, )  на  користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укркоопторг"  (49000, м. Дніпропетровськ,  вул. Новокримська, 3/125; р/р 320 в ДФ АК "Промекономбанк", МФО 306481, ) 21 300 (двадцять одна тисяча триста) грн. - основного боргу, 1 302              ( одна тисяча триста дві) грн.. 56 коп., 239 (двісті тридцять дев'ять) грн.. 48 коп. –3 % річних, 962 (дев’ятсот шістдесят дві) грн. 60 коп. -  інфляційних втрат, 238 грн. 05 коп. - державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня підписання рішення.

Суддя

І.А. Рудовська

Рішення підписано 18.10.07 року