ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2007 р.
Справа  № 15/497-06-13125А

12 год. 30 хв.                                                                              м. Одеса

Господарський суд Одеської області у складі:

Судді                                              Петрова В.С.

При секретарі                                Стойковій М.Д.

За участю представників:

від позивача –                          Ляшенко О.В.,

від відповідача –                      Пеліпадченко Д.О., Науменко Ю.Б.,

від третьої особи -                    Ляшенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Сплав” до Ізмаїльської митниці про зобов’язання виконати певні дії за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Товариства з обмеженою відповідальністю „Рені-Лайн”, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Сплав” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Ізмаїльської митниці про визнання протиправними та нечинними рішень щодо анулювання вантажних митних декларацій від 30.09.2006 р. № 506020013/6/1110140 та № 506020013/6/110141  на вантаж „пшениця 4 класу” та відміну дії 5 та 6 екземпляра вказаних ВМД, і допущення повороту виконання вказаних рішень відповідача шляхом поновлення чинності та дії ВМД від 30.09.2006 р. № 506020013/6/1110140 та № 506020013/6/110141 на вантаж „пшениця 4 класу” і дії 5 та 6 екземпляра вказаних ВМД; а також про зобов’язання відповідача утриматися від перешкоджання відвантаженню експортного товару, заявленого у вантажних митних декларацій від 30.09.2006 р. № 506020013/6/1110140 та № 506020013/6/110141 на вантаж „пшениця 4 класу”, згідно вибраного митного режиму, посилаючись на наступне.

Експедитором позивача (довіритель гр.50 за ВМД) –ТОВ „Рені-Лайн () було направлено на адресу відповідача лист вих. № 231 від 06.11.2006 р. з проханням дозволити відправку пшениці 4-го класу, накопиченої в порту Рені у кількості 1500 тон (ліхтера ДМ 2315, 2298; експортер –ДП „Укрспецпостач” м. Київ, продавець/особа відповідальна за фінансове врегулювання –ТОВ „Сплав”, контракт № 010902 від 01.09.2006 р.

Проте, відповідач своїм листом від 08.11.06 р. № 17/01/8450 надав відповідь, що відправлення пшениці 4 класу можливе тільки за умови виконання вимог Постанови КМУ від 11.10.2006 р. № 1418.

13.11.2006 р. листом від 10.11.2006 р. вих. № 17/01/8538 (бланк № 005524) відповідач повідомив ТОВ „Рені-Лайн”, що Ізмаїльською митницею анульовані ВМД № 506020013/6/1110140 від 30.09.2006 р. і ВМД № 506020013/6/110141 від 30.09.2006 р. на вантаж „пшениця 4 класу” та дію 5 і 6 екземплярів цих ВМД, однак на письмове звернення позивача від 14.11.2006 р. відповіді не надав.

Так, позивач вважає, що рішення відповідача щодо анульовання двох вантажних митних декларацій та скасування дії 5 та 6 екземпляра цих ВМД порушує його права та не відповідає вимогам законодавства України.

При цьому позивач посилається на ст. 90 Митного кодексу України, якою передбачено, що зміна, доповнення чи відкликання митної декларації можуть бути здійснені лише до моменту прийняття митним органом митної декларації до митного оформлення. Зміна, доповнення та відкликання митної декларації після її прийняття митним органом до митного оформлення не допускаються. Посадові особи митних органів не мають права заповнювати, змінювати митну декларацію.

Також п. 5.4 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної  служби України від  20.04.2005 р. № 314, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.04.2005 р. за № 439/10719, передбачено, що посадові особи митного органу не мають права з власної ініціативи змінювати/доповнювати ВМД. Згідно даних з ВМД митне оформлення (митний контроль –гр. D) було закінчене 30 вересня 2006 року, про що свідчать печатки Ізмаїльської митниці. Таким чином, на думку позивача, відповідач порушив вимоги Закону.

Оформлена ВМД свідчить про надання суб’єкту зовнішньоекономічної діяльності права на розміщення товарів у заявлений митний режим і підтверджує права й обов’язки зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських та інших дій (ч. 3 п. 1.6 Порядку здійснення митного контролю й питного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної питної служби України від 20.04.2005 р. № 314, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.04.2005 р. за № 39/10719).

Також позивач зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2006 р. № 1418 „Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2005 р. № 1304 та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 вересня 2006 р. № 1364 була прийнята 11 жовтня 2006 року, а опублікована в „Урядовому Кур'єрі” 17.10.2006 р. у № 194. У відповідності з Указом Президента України „Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності від 10.06.1997 р. № 503/97, зокрема п. 5 встановлено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання ними чинності не передбачено в цих актах. Таким чином, Постанова КМУ № 1418 від 11.10.2006 р. набула чинності з 11 жовтня 2006 року.

Згідно з ВМД митне оформлення (митний контроль –гр. D) було закінчене 30 вересня 2006 року, про що свідчать печатки Ізмаїльської митниці, тобто до вступу в дію постанови КМУ № 1418 від 11.10.2006 р.

Також позивач посилається на лист Державного митного комітету від 26.02.1993 р. за № 05/154 „Про випуск за межі України товарів та інших предметів, у повному обсязі оформлених митними органами до прийняття Урядом України нових законодавчих документів і не відправлених за межі України на цей час з технічних чи технологічних причин”, адресованому всім начальникам митниць, відповідно до якого фактичний випуск за межі України товарів та інших предметів, оформлених митними органами у повному обсязі до прийняття Урядом України нових законодавчих документів і не відправлених за межі України на цей час з технічних чи технологічних причин, має здійснюватись у відповідності з положенням законодавчих і нормативних документів, що були на момент фактичного оформлення в митному відношенні цих товарів та інших предметів, якщо в прийнятих в подальшому урядових документах заборона на випуск цих товарів та інших предметів або порядок обмеження їх випуску окремо не обумовлюються.

За таких обставин, відповідач зазначає, що Постанова КМУ від 11.10.2006 р. № 1418, на яку послався відповідач як на підставу відмови у відправленні пшениці та виконання зобов'язань перед іноземною компанією, не містить будь-яких обмежень на відправлення пшениці, митне оформлення якої було закінчено ще 30.09.2006 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.12.2006 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 15/497-06-13125А та призначено попереднє засідання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21 грудня 2006 р. у справі № 15/497-06-13125А закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в засіданні суду.

Третя особа позовні вимоги підтримує.

Відповідач позовні вимоги не визнає та посилається на те, що дії відповідача щодо анулювання вантажних митних декларацій № 506020013/6/110140 від 30.09.2006 р., № 506020013/6/110141 від 30.09.2006 р. були вчинені відповідно до законодавства України, в межах повноважень Ізмаїльської митниці, при цьому права, свободи чи законні інтереси позивача порушено не було, у зв'язку з чим позов ТОВ „Сплав” задоволенню не підлягає, про що зазначено у письмових у запереченнях проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить суд визнати протиправними дії Ізмаїльської митниці щодо анульовання вантажних митних декларацій від 30.09.2006 р. № 506020013/6/110140 та № 506020013/6/110141 на вантаж „пшениця 4 класу” та відміни дії 5 та 6 екземплярів вказаних ВМД, та зобов’язати Ізмаїльську митницю дозволити відправку вантажу –пшениці 4 класу згідно вказаних ВМД на експорт.

У зв’язку з набранням 01 вересня 2005 р. чинності Кодексом адміністративного судочинства України господарський суд Одеської області зазначає, що згідно п. 6 розділу VII Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.02.2007 р. провадження у справі № 15/497-06-13125А в частині вимог позивача про визнання протиправними дій Ізмаїльської  митниці щодо анульовання вантажних митних декларацій закрито.

Вислухав пояснення представників сторін та третьої особи, розглянув та дослідив матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

01.09.2006 р. ТОВ „Сплав” (Україна)” уклало з компанією „RG TRADE ALLIANCE LIMITED (UK)” контракти № 010902 на продаж пшениці 4 класу врожаю 2006 р.

На вантаж „пшениця 4 класу” ДП „Ренізовніштранс” (декларант) були оформлені вантажні митні декларації від 30.09.2006 р. № 506020013/6/110140 та № 506020013/6/110141, які були подані відповідачу для здійснення митного оформлення.

Так, відповідно до ст. 72 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню.

Проте, як встановлено судом, Ізмаїльською митницею зазначені вище митні декларації від 30.09.2006 р. № 506020013/6/110140 та № 506020013/6/110141 були анульовані.

Підставою для анульовання вказаних ВМД стало відсутність у позивача відповідної ліцензії, необхідної для експорту продовольчої пшениці, що була зазначена у ВМД від 30.09.2006 р. № 506020013/6/110140 та № 506020013/6/110141 відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 11.10.2006 р. № 1418.

Так, позивач посилається на те, що митне оформлення вантажу „пшениця 4 класу” було закінчене 30 вересня 2006 року, про що свідчать печатки Ізмаїльської митниці, тобто до вступу в дію постанови КМУ № 1418 від 11.10.2006 р., то вказана постанова не містить будь-яких обмежень на відправлення пшениці, митне оформлення якої було закінчено ще 30.09.2006 р., тому анульовання відповідачем вказаних ВМД є протиправним.

Однак, такі доводи позивача є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 35 ст. 1 Митного кодексу України пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України –дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур, тобто операцій, пов'язаних із здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів (п. 19 ст. 1 Митного кодексу  України), обсяг яких та порядок їх застосування визначаються відповідно до цього Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

У позовній заяві позивач, посилаючись на ч. 3 п.1.6 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом ДМСУ від 20.04.2005 р. № 314, стверджує що оформлена ВМД свідчить про надання суб'єкту зовнішньоекономічної діяльності права на розміщення товарів у заявлений митний режим і підтверджує права й обов'язки зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських та інших дій, але при цьому позивач не враховує положення ст. 43 Митного кодексу України. Так, згідно ст. 43 вказаного Кодексу митний контроль закінчується: у разі вивезення за межі митної території України –після здійснення у повному обсязі митного оформлення товарів і транспортних засобів та перетинання ними митного кордону України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму. Отже, після завершення митного оформлення ВМД № 506020013/6/110140, № 506020013/6/110141 до перетинання товаром, який був вказаний у цих ВМД, митного кордону України цей товар перебуває  під  митним контролем та відносно  нього митним органом можуть здійснюватись митні процедури.

Частиною 1 ст. 97 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених законом, на окремі товари можуть запроваджуватися обмеження у разі їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України здійснюється на підставі дозволів уповноважених органів державної влади, що виконують відповідні контрольні функції.

Можливість запровадження обмежень на пропуск через митний кордон України окремих видів товарів встановлена статтею 16 Закону України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ „Про зовнішньоекономічну діяльність”, якою передбачено право Кабінету Міністрів України на прийняття рішення про застосування ліцензування експорту товарів, в тому числі встановлення квот (кількісних або інших обмежень). Відповідно до положень вищевказаної статті в редакції, що діяла на момент подачі позивачем ВМД № 506020013/6/110140, № 506020013/6/110141, у разі ліцензування експорту товарів митне оформлення таких товарів здійснюється за умови подання митному органу оригіналу ліцензії, яку одержав суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності. Копія ліцензії додається до вантажної митної декларації під час декларування товарів, експорт (імпорт) яких підпадає під режим ліцензування, і є однією з підстав для пропуску таких товарів через митний кордон України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2006 р. № 1418 (яка згідно п. 3 цієї  постанови набрала чинності з дня опублікування –17.10.2006 року) було внесено зміни і доповнення до переліку товарів, експорт та імпорт яких підлягає ліцензуванню, та обсягів квот у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2005 р. № 1304 та встановлено загальні обсяги квот на сільського господарську продукцію, експорт якої підлягає ліцензуванню у 2006 році, серед яких, зокрема, зазначена пшениця (код товару згідно з УКТЗЕД ), яка вказана в графах 31 ВМД № 506020013/6/110140, № 506020013/6/110141.

Крім того, п. 3 ст.195 Митного кодексу України, якою встановлено умови переміщення товарів в режимі експорту, визначено, що вивезення  товарів за межі митної території України в режимі експорту передбачає дотримання експортером вимог, передбачених законом.

Таким чином, відповідно до п.п.19, 35 ст. 1, ст. 40, ч. 1 ст.97, п. 3 ст.195 Митого кодексу України, ст. 16 Закону України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ „Про зовнішньоекономічну діяльність” (в редакції, що діяла на момент митного оформлення товару, зазначеного в анульованих відповідачем ВМД) у випаду вивезення за межі митної території України в режимі експорту товарів, щодо яких постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2006 р. № 1418 прийнято рішення про застосування ліцензування експорту товарів, в тому числі встановлено квоти (кількісні або інші обмеження), митне оформлення вказаних товарів здійснюється за умови подання митному органу оригіналу ліцензії, яку одержав суб’єкт зовнішньоекономічної діяльності, а також однією з підстав для пропуску через митний кордон України таких товарів, є додання до вантажної митної декларації копі ліцензії.

Проте, ТОВ „Сплав” не надав до Ізмаїльської митниці належно оформленої ліцензії на експорт товару, що був зазначений у ВМД № 506020013/6/110140, № 506020013/6/110141.

У зв'язку з цим Ізмаїльська митниця листом від 08.11.06 р. № 17/01/8450 повідомила ТОВ „Рені-Лайн” (зазначене у гр. 50 ВМД № 506020013/6/110140, № 506020013/6/110141 як експедитор) про те, що відправка вантажу „пшениця 4 класу”, накопиченого в порту Рені можлива лише за умови виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.10.2006 р. № 1418, що набула чинності 17 жовтня 2006 року, оскільки у цей період товар, який зазначений у гр. 31 ВМД № 506020013/6/110140, № 506020013/6/110141, знаходився на митній території України, перебував під митним контролем та не був пропущений через  митний кордон України.

Також ч 3. ст. 90 Митного кодексу України встановлено, що внесення до митної декларації змін чи доповнень, які мають істотне значення для застосування процедур митного контролю щодо товарів і транспортних засобів або впливають на умови оподаткування товарів чи застосування до них заходів нетарифного регулювання (однім з яких є прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 11.10.2006 р. № 1418), здійснюється шляхом подання митному органу нової митної декларації, якщо це дозволяється відповідно до цього Кодексу.

Крім того, ст. 127 Митного кодексу України передбачено, що вивантаження товарів із суден закордонного плавання та завантаження товарів на зазначені судна здійснюються з дозволу митного органу та під його контролем згідно з товаросупровідними документами, передбаченими законодавством України. Пропуск через митний кордон України товарів, що перевозяться в міжнародному водному сполученні, здійснюється на підставі оформлених митних декларацій.

Згідно п. 23 Порядку здійснення митного контролю водних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2003 р. № 1989, до початку завантаження на судно закордонного плавання транспортних засобів і товарів декларант або уповноважена ним особа подає митному органу доручення на навантаження. Підставою для оформлення такого доручення є митна декларація з відміткою митного органу про закінчення митного контролю. Оформлене митним органом доручення на навантаження є підставою для завантаження зазначених у ньому транспортних засобів і товарів на судно закордонного плавання.

Відповідно до п. 3.2.2 Інструкції про організацію митного контролю та митного оформлення суден і товарів, що переміщуються ними, затвердженої наказом Державної митної служби України від 17 вересня 2004 р. № 678, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08 жовтня 2004 р. за № 286/9885, до початку навантаження товарів на судно вантажовласник або уповноважена ним особа подає митному органу доручення на навантаження. Підставою для оформлення доручення на навантаження є вантажна митна декларація або інший документ, який відповідно до законодавства України є підставою для переміщення товарів через митний кордон України. Після перевірки відповідності даних, зазначених у дорученнях на навантаження, даним вищевказаних документів і за відсутності зауважень інспектор на дорученні на навантаження проставляє відбиток особистої номерної печатки. Оформлене таким чином доручення є підставою для навантаження зазначених у ньому товарів на судно. Вивезення товарів за межі митної території України здійснюється на підставі оформленої вантажної митної декларації або іншого документа, який відповідно до законодавства України є підставою для переміщення товарів через митний кордон України.

Проте, як  з’ясовано судом, товар „пшениця 4 класу”, що був зазначений у ВМД № 506020013/6/110140, № 506020013/6/110141, був навантажений на ліхтера UDP-DM-2315 та UDP-DM-2298 без подання вантажовласником або уповноваженою ним особою до Ізмаїльської митниці доручення на навантаження, яке є підставою для навантаження товарів на судно, що є порушенням п. 3.2.2 вищезазначеної Інструкції про організацію митного контролю та митного оформлення суден і товарів, що переміщуються ними.

Також в графі 21 „Транспортний засіб на кордоні”, в якій згідно Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, яка затверджена наказом ДМСУ віл 09 липня 1997 р. № 307, зазначаються кількість транспортних засобів, відомості про транспортний засіб (у випадку позивача назва морського або річкового судна, на якому товари будуть вивезені за межі митної території України або (при ввезенні на митну територію України) на якому здійснювалося міжнародне перевезення декларованих товарів), ВМД 506020013/6/110140 від 30.09.2006 р. вказаний ліхтер UDP-DM-2315, а в графі 21 ВМД № 506020013/6/110141 від 30.09.2006 р. вказаний ліхтер UDP-DM-2298. В листі компанії „RG TRADE ALLIANCE LIMITED (UK)” повідомлено, що відповідно до контракту № 911 СМ, укладеного з Українським Дунайським пароплавством на фрахтування ліхтерів УДП для внутрішньопортових перевезень в акваторії порту Рені компанія „RG TRADE ALLIANCE LIMITED (UK)”  надає ТОВ „Рені-Лайн” ліхтера для внутрішньопортових перевезень та накопичення транзитних і експортних зернових культур, серед яких були зазначені УДП-ДМ- 2315 та УДП-ДМ-2298. На підставі цього ліхтера УДП-ДМ-2315 та УДП-ДМ-2298 не можуть використовуватись для вивезення товару „пшениця продовольча 4-го класу” за межі митної території України, оскільки використовуються тільки для внутрішньопортових  перевезень накопичення транзитних та експортних зернових вантажів, у зв'язку з чим  зазначення їх в гр. 21 ВМД 506020013/6/110140 від 30.09.2006 р., ВМД № 506020013/6/110141 від 30.09.2006 р. є порушенням Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, яка затверджена наказом ДМСУ від 09 липня 1997 р. № 307 (у редакції наказу Державної митної служби України від 18 квітня 2002 р. № 207).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 96 Митного кодексу України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, які переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України.

Таким чином, на підставі вищевикладеного Ізмаїльська митниця з дотриманням вимог законодавства України здійснила саме анулювання, а не зміну або доповнення, як зазначає позивач, ВМД 506020013/6/110140, № 506020013/6/110141, про що повідомила декларанта ДП „Ренізовніштранс” та експедитора ТОВ „Рені-Лайн” листом від 10.11.2006 р. № 17/01/8538.

Щодо посилань позивача на лист Державного митного комітету України від 26.02.1993 р. № 05/154, то зазначений лист не є нормативно-правовим актом з питань митної справи та має виключно інформаційний характер. Адже відповідно до ст. 7 Митного кодексу України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, виданих на основі та на виконання Конституції України, цього Кодексу та законів України.

Також ТОВ „Сплав” зазначає, що на письмове звернення від 14.11.2006 р. щодо надання дозволу на відвантаження пшениці згідно ВМД № 506020013/6/110140, № 506020013/6/110141 відповідач відповіді не дав. Такі доводи позивача спростовуються наявним в матеріалах справи листом Ізмаїльської митниці від 23.11.2006 р. № 25/01/8870, яким було повідомлено позивача, що для відправки пшениці 4-го класу, накопиченої в порту Рені у кількості 1500 тон необхідно провести декларування вищезазначеного товару в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу, що передбачає підстави для звільнення від доказування.

Відтак, позивач не довів обґрунтованість своїх вимог за наявності факту відсутності відповідної ліцензії на експорт зернових.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює  докази,  які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,  всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві  є  будь-які фактичні дані,  на підставі  яких  суд  встановлює  наявність  або відсутність обставин,  що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі,  та інші обставини,  що мають значення для правильного вирішення справи.  Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх  представників, показань свідків, письмових  і речових  доказів,  висновків експертів.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ „Сплав” про зобов’язання відповідача дозволити відправку вантажу –пшениці 4 класу згідно ВМД № 506020013/6/110140, № 506020013/6/110141, є необґрунтованими, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 р. “Про судове рішення” із змінами, питання про припинення провадження у справі повинне бути вирішено окремим процесуальним документом і може постановлюватися одночасно з рішенням. Тому відносно вимог позивача про визнання дій відповідача протиправними, судом одночасно з постановленням рішення, постановлюється відповідна ухвала.

Керуючись  ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю „Сплав” до Ізмаїльської митниці про зобов’язання виконати певні дії за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Товариства з обмеженою відповідальністю „Рені-Лайн” відмовити .

Постанову суду може бути оскаржено в порядку передбаченому ст. 186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 13.03.2007 р.

Суддя                                                                                 Петров В.С.