ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"17" квітня 2007 р.
Справа № 1-17/65-05-2265

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Бойко Л.І.,

суддів: Величко Т.А., Жукової А.М.,

при секретарі судового засідання Храмшиній І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача – не з’явився

від відповідача –не з’явився

розглянувши апеляційну скаргу Дитячого центру „Молода гвардія”

на рішення господарського суду Одеської області від 06.04.2006р.

зі справи № 1-17/65-05-2265

за позовом ПП „Консалтінг-агенція „Кредо”

до Дитячого центру „Молода гвардія”

про стягнення 116 561,68 грн.

встановив:

ПП „Консалтінг-агенція „Кредо” 01.03.2005р. звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Дитячого центру „Молода гвардія” 116 561,68 грн., оскільки відповідач прострочив виконання зобов’язання.

Дитячий центр „Молода гвардія” із позовними вимогами не погодився, зазначивши про їх необґрунтованість, оскільки ТОВ „Акант” (правонаступник позивач) будь-які ремонтні роботи на Дитячому центрі „Молода гвардія” не проводились, а надані суду акти щодо виконаних будівельних робіт у 2000 році є підробленими.

Рішенням господарського суду Одеської області від 04.05.2005р. (суддя Зуєва Л.Є.) позов задоволено, стягнуто з Дитячого центру „Молода гвардія” на користь позивача 92648,09 грн. інфляційних витрат, 23913, 59 грн. –3% річних, 1165,62 грн. –витрат по держмиту, 118 грн. –витрат на ІТЗ судового процесу. Це рішення оскаржене відповідачем до Вищого господарського суду України і постановою останнього від 15.11.2005р. скасоване, справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області, оскільки суд не повністю з’ясував обставини справи, зокрема, не з’ясував коли виникло право у позивача на позов про стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних у зв’язку з прострочкою відповідачем грошового зобов’язання за договором від 20.02.1998р., що має значення для встановлення початку перебігу строку позовної давності.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.01.2006р. справу прийнято до провадження (суддя Гарник Л.Л.) із присвоєнням їй № 1-17/65-05-2265.

Рішенням господарського суду від 06.04.2006р. позов задоволено, стягнуто з Дитячого центру „Молода гвардія” на користь позивача 92648,08 грн. інфляційних витрат, 23913, 59 грн. –3% річних, 1165,62 грн. –витрат по держмиту, 118 грн. –витрат на ІТЗ судового процесу (усього –117845,29 грн.). Судове рішення мотивоване тим, що грошове зобов’язання відповідача, яке виникло за договором на ремонт об’єктів Дитячого центру „Молода гвардія” від 20.02.1998р., не виконано і цей факт встановлений рішенням господарського суду Одеської області у справі № 17-6-32-18/01-6328, а тому не потребує доказування, і грошове зобов’язання повинно виконуватись належним чином у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Не погоджуючись із рішенням суду, Дитячий центр „Молода гвардія” звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати і прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.05.2006р. порушено апеляційне провадження у справі № 1-17/65-05-2265 по розгляду цієї апеляційної скарги.

Ухвалою від 13.06.2006р. провадження у справі зупинено за клопотанням відповідача на підставі ст.ст. 79, 99 ГПК України.

Ця ухвала оскаржена позивачем у касаційному порядку і ухвалою Вищого господарського суду України від 15.08.2006р. касаційну скаргу повернуто скаржнику на підставі п.6 ч.1 ст.111-3 ГПК України.

Ухвалою від 28.11.2006р. провадження у справі поновлено, судове засідання призначено на 07.12.2006р. о 14:00, але 07.12.2006р. генеральним директором Дитячого центру „Молода гвардія” заявлено клопотання про зупинення розгляду апеляційної скарги до закінчення судової будівельно-технічної експертизи, що проводиться в рамках кримінальної справи № 84, у зв’язку з чим ухвалою суду від 07.12.2006р. провадження у справі зупинено.

26.03.2007р. провадження у справі поновлено у зв’язку з тим, що представник відповідача повідомив, що будівельно-технічна експертиза, в рамках кримінальної справи № 84 проводитись не буде.

Своїм процесуальним правом взяти участь у судовому засіданні апеляційної інстанції представники сторін не скористались. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. У зв’язку з цим судова колегія ухвалила розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників сторін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом, судова колегія дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і законність прийнятого судом рішення і не вбачає підстав для його скасування.

Колегія суддів вважає, що, приймаючи судове рішення по справі, господарський суд правильно виходив із такого.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.01.2002р. у справі № 17-6-32-18/01-6328, яке набрало законної сили, присуджено до стягнення з Дитячого центру на користь  ПП „Консалтінг-агенція „Кредо” 301761,34 грн. заборгованості, 31676,22 грн. пені, 53675,56 грн. судових витрат, оскільки цей борг виник внаслідок неналежного виконання зобов’язань за договором на ремонт об’єктів від 20.02.1998р.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.03.2002р. це рішення було змінено, постановлено стягнути з Дитячого центру на користь ПП „Консалтінг-агенція „Кредо” заборгованість у сумі 46271,38 грн., 462,71 грн. витрат по держмиту, 69 грн. витрат на ІТЗ судового процесу і 6672 грн. –за послуги адвоката.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.09.2002р. цю постанову апеляційного суду скасовано, а рішення суду першої інстанції від 24.01.2002р. залишено без змін.

23.09.2002р. на виконання вказаного судового рішення був виданий відповідний наказ.

Відповідно до ст.216 ЦК УРСР, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як свідчать матеріали справи, зобов’язання, підставою виникнення яких є договір на ремонт об’єктів від 20.02.1998р., відповідачем належним чином не виконані, тому позивач у судовому порядку вимагає стягнути з Дитячого центру грошові кошти, нараховані на суму боргу внаслідок інфляції і три проценти річних. Згідно розрахунку, який є правильним і підтверджується фактичними обставинами справи, розмір заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції складає 301761,34 грн., пеня –31676,22 грн., і факт наявності заборгованості у відповідача і питання щодо правомірності нарахування пені доведенню не підлягають, оскільки згідно ч.2 ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Згідно цього розрахунку, у період з жовтня 2002р. по січень 2005р. розмір загальної заборгованості відповідача збільшився на 92648,08 грн. внаслідок інфляції, а сума процентів річних, нарахованих на суму боргу, складає 23913,59 грн.

Як правильно зазначено господарським судом, з урахуванням положень ст.79 чинного на той час ЦК УРСР, перебіг строку позовної давності щодо вимог про застосування наслідків порушення умов вищевказаного договору був перерваний і почався спочатку після пред’явлення позову ПП „Консалтінг-агенція „Кредо” до Дитячого центру „Молода гвардія” в порядку господарського судочинства, про що порушена справа № 17-6-32-18/01-6328.

Отже, загальний строк позовної давності не закінчився на дату звернення позивача із позовом про стягнення збитків, 3% річних, нарахованих на суму боргу за зазначеним договором, і пені, які є предметом розгляду в даній справі. Інші позовні вимоги про стягнення збитків внаслідок інфляції і 3% річних, нарахованих на загальну суму присуджених до стягнення судових витрат, пов’язаних із розглядом справи № 17-6-32-18/01-6328, теж заявлені в межах загального трирічного строку позовної давності.

Згідно ст.214 ЦК УРСР, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Відповідно до ст.7, ч.1 ст.199 ГК України, який застосовується до відносин сторін, що виникли після 01.01.2004р., відносини у сфері господарювання регулюються цим Кодексом, виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ч.3 ст.198, ч.4 ст. 232 цього Кодексу, відсотки за грошовими зобов'язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.  Відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Статтею 625 ЦК України (ч.2) закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що господарським судом правильно встановлена сума боргу відповідача, яка складає 434270,83 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 10.09.2002р. по 01.02.2005р. При цьому сума, що дорівнює різниці між сумою боргу з урахуванням індексу інфляції за вказаний період та сумою боргу складає 92648,09 грн., а сума, що дорівнює різниці між сумою боргу з урахуванням 3% річних за цей період та сумою боргу складає 23913,59 грн. (загальна сума становить 116561,68 грн.).

Проаналізувавши вищевказані правові норми та дослідивши фактичні обставини справи, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідність його фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, колегія суддів

постановила:

Рішення господарського суду Одеської області від 06.04.2006р. у справі № 1-17/65-05-2265 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної  сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                      Л.І. Бойко

Судді:                                                                                          Т.А. Величко

А.М. Жукова