Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2007
р.
Справа № 50/170-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді  ,

при секретарі Парасочці Н.В.

за
участю представників сторін:

позивача - Концелідзе М.О. (дов. б/н від 17.01.07)

відповідача -  ОСОБА_1 -
СПДФО,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача
(вх. НОМЕР_1) на рішення господарського суду Харківської області від
19.02.07 р. по справі № 50/170-06

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "М.С.Л.",
м. Київ

до Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1 м. Харків

про заборону вчинення дій та стягнення
41025,00 грн.

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом (із подальшою
зміною його предмету) про заборону відповідачеві здійснювати будівництво,
реконструкцію, перепланування підвального приміщення, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, зокрема, здійснювати вибір ґрунту з-під стін будівлі,
вносити будь-які зміни до несучих конструкцій будівлі (в тому числі утворювати
проходи, отвори, пройоми, вікна, тощо; також позивач просив стягнути з
відповідача на користь ТОВ «М.С.Л.»41025,00 грн. Позивач звертався до
господарського суду із клопотанням про призначення судової будівельно-технічної
експертизи.

Рішенням від 19.02.07 господарського суду Харківської області
(суддя Усатий В.О.) відмовлено у задоволенні клопотання позивача щодо
призначення судової експертизи та повністю відмовлено у позові.

Позивач із рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу (з
подальшими доповненнями) в якій, посилаючись на неповне з'ясування місцевим
господарським судом обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що вважає оскаржуване
рішення законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін у судовому
засіданні, перевіривши матеріали справи на предмет правильності їх юридичної
оцінки місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення,
встановила наступне.

Позивач займає приміщення під офіс Харківського представництва на
першому поверсі будинку по АДРЕСА_1.

Відповідач відповідно до договору купівлі-продажу від 10.06.2005
р. є власником нежитлових приміщень № 1-11, 5 частини приміщення №1 в
підвальній частині нежитлового будинку в літ „А-3" загальною площею 189,9
м.кв, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, які знаходяться під приміщенням
позивача. Як вбачається з матеріалів справи, до цього часу відповідач орендував
вказані приміщення на підставі договору оренди НОМЕР_2 від 04.02.2004р.

Рішенням Харківської міської ради VIII сесії XXIV скликання від
27.11.2002 р. дозволено відповідачу проектування та реконструкцію нежитлового
підвального приміщення в літ"А-3" загальною площею 62,1 м.кв., яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Приміщення) під магазин непродовольчих
товарів з улаштуванням додаткового входу, яку необхідно було виконати до
13.06.2003 р.

Відповідач у травні 2004 року отримав висновок КП ПНДІ
„Харківський ПромбудНДІпроект" (Далі - Висновок) про технічний стан
будівельних конструкцій підвального приміщення будівлі по АДРЕСА_1 в м.Харкові,
відповідно якого рекомендовано негайно зміцнити основу фундаментів згідно з
технічними рекомендаціями (п.2.4.1 Висновку) та технічними рішеннями (листи 6,7
додатку №2 до Висновку).

Рішенням Харківської міської ради № 424 від 20.04.2005 р. (далі -
Рішення) йому наданий дозвіл на реконструкцію Приміщення під магазин
непродовольчих товарів з улаштуванням додаткового входу. Зокрема, цим рішенням
зобов'язано відповідача до початку реконструкції розробити та погодити робочий
проект на реконструкцію об'єкта в установленому порядку та зареєструвати об'єкт
реконструкції в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю
головного управління містобудування, архітектури та земельних відносин та після
закінчення реконструкції об'єкт здати до експлуатації в установленому порядку.

На виконання вимог вказаного рішення відповідач отримав робочий
проект реконструкції нежитлових підвальних приміщень нежитлової будівлі по
АДРЕСА_1, який був розроблений ТОВ „ХарківбудНДІпроект".

ЗАТ Інститутом „Харківський ПромбудНДІпроект" повторно
здійснено обстеження технічного стану будівельних конструкцій підвальних
приміщень будинку по АДРЕСА_1 в м. Харкові та 08.11.2005 р. видано аналогічний

вищезазначеному технічний висновок, в якому вказано, що з метою
запобігання

можливій аварійній ситуації необхідно негайно зміцнити основу
фундаментів згідно з технічними рекомендаціями та технічними рішеннями.

Як встановлено місцевим господарським судом, 13.03.2006 р.
інспекцією Держархбудконтролю м.Харкова за заявою позивача здійснена перевірка
підвального приміщення відповідача та виданий припис про заборону відповідачу
проведення будівельних робіт з реконструкції його приміщення.

Постановою № 498 від 27.03.2006 р. інспекції Держархбудконтролю
м.Харкова відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за
розпочаті будівельні роботи з реконструкції вказаних нежитлових приміщень.

В цей же день інспекцією Держархбудконтролю м.Харкова виданий
припис, в якому запропоновано відповідачу виконати технічні рекомендації та
технічні рішення, вказані в Висновку.

З метою виконання цього припису, технічних рекомендацій та
технічних рішень Висновку, відповідач 05.05.2006 р. уклав з ПП „Рембуд"
договір підряду на виконання робіт згідно з проектом ТОВ
„ХарківбудНДІпроект".

Як вбачається з акту здачі-приймання виконаних робіт від
10.01.2007 р., підрядником здійснені роботи по виконанню технічних рекомендацій
та технічних рішень, зазначених у Висновку. Таким чином, відповідачем виконаний
припис інспекції Держархбудконтролю м.Харкова.

Місцевим
господарським судом встановлено, що на виконання Рішення  відповідач продовжує виконувати   передбачені в ньому заходи та будь-яких
робіт щодо реконструкції вказаного об'єкту не проводить.

Відповідно ст.320 ЦК України, власник має право використовувати
своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків,
встановлених законом.

Тому місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про
відсутність правових підстав для заборони відповідачу здійснювати реконструкцію
приміщень, які йому належать, та інші роботи, оскільки на це є відповідний
дозвіл, наданий ПП ОСОБА_1 відповідним органом та в порядку, встановленому
законом, рішення про що на цей час є дійсним та ніким не оскарженим. Разом з
тим,  на час розгляду справи місцевим та
апеляційним господарським судом проведення будь-яких робіт щодо реконструкції
заборонено, а тому немає потреби у прийнятті з цього приводу судового акту.

Виходячи з викладеного, місцевий господарський суд обґрунтовано
відмовив у позові в даній частині.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 41025,00 грн. збитків,
колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, на яку
посилається позивач, особа, якій завдано збитків у результаті порушення
цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа
зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Збитки за своєю юридичною природою є грошовим вираженням майнової
шкоди. Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що
майнова шкода,  завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим  немайновим правам
фізичної або юридичної особи,  а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Зобов'язання щодо відшкодування шкоди, як і інші зобов'язання,
відповідно до загальної норми частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України
виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зі змісту якої
випливає, що кожна із передбачених нею підстав має назву юридичного факту,
тобто виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди ґрунтується на фактах
завдання цієї шкоди.

Як вбачається з системного аналізу норм чинного  законодавства,  що регулює дані правовідносини, для
застосування вищевказаного виду цивільно-правової відповідальності необхідною є
наявність відповідних умов: завданої шкоди; протиправності у поведінці
заподіювача шкоди, причинного зв'язку між першими двома елементами; вини
заподіювача шкоди. Частиною 2 статті 1166 Цивільного кодексу України закріплено
принцип презумпції вини, а саме -обов'язок доводити відсутність своєї вини
покладено на особу, яка завдала шкоди.

Отже позивач, у відповідності до вимог статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, повинен довести сам факт правопорушення з боку
відповідача, безпосередній зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди, а
також обґрунтувати правову природу та розмір позовних вимог (завданої шкоди).

В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування збитків, а також
наявності пошкоджень приміщення позивача внаслідок дій відповідача, позивачем
наданий акт від 10.02.2006 р. Проте, як обґрунтовано вказав місцевий
господарський суд в оскаржуваному рішенні, даний акт складений в
односторонньому порядку працівниками ТОВ „М.С.Л." без участі представника
відповідача та незалежних осіб, які б могли засвідчити, що зміст даного акту
відповідає дійсності. Крім того, в акті не вказано причин погіршення стану
цього приміщення.

Отже, на думку колегії суддів, зазначений акт не є належним
доказом  факту завдання шкоди приміщенню
позивача, а також не доводить причинного зв'язку між діями відповідача та
завданням шкоди.

Колегія суддів вважає обґрунтованою і відмову місцевого
господарського суду у клопотанні позивача щодо
призначення судової будівельно-технічної експертизи, оскільки її
проведення є недоцільним з підстав, зазначених в оскаржуваному рішенні.

Згідно з частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України, розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до
реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання
робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач в апеляційній скарзі вказує, що місцевим господарським
судом не було надано належної оцінки договору підряду від 14.02.06 (із
відповідними доказами виконання цього договору), який, на думку позивача,
підтверджує факт понесення позивачем збитків (витрат на ремонтні роботи), що
підлягають відшкодуванню.

Разом з тим, як вбачається з із вищевказаних доказів, позивачем
(замовником) укладено договір від 14.02.06 з ТОВ «ХАСКО»(підрядником) про
здійснення капітального ремонту приміщення позивача на суму 97198,00 грн.
Вказану суму було сплачено підряднику за виконані роботи.

Проте позивач визначає розмір заподіяної йому шкоди в сумі
41025,00 грн. При цьому позивачем не надано суду розрахунку та обґрунтування
заявленої до стягнення суми, тобто фактично не виконано вимоги ухвали від
06.12.06 господарського суду Харківської області, якою позивача було
зобов'язано надати вказане обґрунтування.

Колегія суддів відзначає, що із наданого позивачем локального
кошторису №1-1.2006 на капітальний ремонт офісу Харківського представництва ТОВ
«М.С.Л.»також не вбачається, що на заміну підлоги та підсилення конструкцій
витрачено суму 41025,00 грн. і що ці витрати понесені саме у зв'язку з
неправомірними діями відповідача.

Крім того, даний кошторис не підписаний замовником та підрядником,
у ньому не зазначено найменування підрядника та відсутні посилання на
вищевказаний договір від 14.02.06, укладений позивачем  з ТОВ «ХАСКО», отже місцевий господарський
суд правомірно не визнав зазначений кошторис належним доказом обґрунтованості
позовних  вимог, а саме -розміру
заподіяної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній
скарзі твердження позивача не узгоджуються з матеріалами справи,  на їх підтвердження не надано відповідно до
ст. 33, 36 Господарського процесуального кодексу України  доказів з посиланням на конкретні норми
матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для
скасування оскарженого судового рішення.

Таким чином, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а
оскаржуване рішення має бути залишене без змін.

З огляду на викладене вище та керуючись статтями 33, 43, 99, 101,
пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу
України, -

постановила:

Рішення
господарського суду Харківської області від 19.02.07 по справі №50/170-06 -
залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий суддя

Судді