донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

24.01.2007 р.                                                                       справа №36/8

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів
, Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:
Ванжула Я.В. (довіреність б/н від 11.09.2006р.),

від відповідача:

від третьої особи
Хищенко С.О. (довіреність №104/18 від 23.01.2007р.)
Бєляєв О.А. (довіреність б/н від 30.10.2006р.)
не з*явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Складські технології" м.Київ

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
19.10.2006 року

по справі
№36/8  (суддя Донець О.Є.)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Складські технології" м.Київ

до

за участю третьої особи:
Закритого акціонерного товариства "Горлівський Авторемонтний завод" м.Горлівка
Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом" м.Обухів

про
стягнення 13734,25грн., у т.ч.основного боргу 9000грн.00коп., пені у сумі 234грн.25коп., витрати за юридичні послуги 4500грн.

за зустрічним позовом                    Закритого акціонерного товариства "Горлівський                                                                       авторемонтний завод" м.Горлівка

до                                                  Товариства з обмеженою відповідальністю "Складські                                                                       технології" м.Київ

за участю третьої особи:                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом"                                                                       м.Обухів

про                                                  стягнення основного боргу 9000грн.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2006року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Складські технології” м.Київ (далі Товариство),  звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Закритого акціонерного товариства „Горлівський авторемонтний завод” м.Горлівка (далі Авторемзавод) про стягнення 9234грн.25коп., з яких 9000грн.00коп. сума основного боргу (попередньої оплати), 234,25грн. сума пені за договором купівлі-продажу №11/10 від 17.10.2005року. У позовній заяві позивач також просив стягнути з відповідача інші судові витрати за юридичні послуги у сумі  4500грн.00коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.01.2006року  (суддя Будко Н.В.) позовні вимоги задоволені частково, з відповідача стягнуто основний борг в сумі 9000грн.00коп., пеню в сумі 234грн.25коп. У задоволені  позовних вимог щодо стягнення витрат за надання юридичних послуг в сумі 4500грн. відмовлено у зв'язку з тим, що позивачу були нараховані послуги адвокатом, але ТОВ „Адвокат-захист”, з яким було укладено договір на правове  обслуговування, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю суду не надано. (т.1 а.с.67).

За апеляційною скаргою відповідача, Закритого акціонерного товариства „Горлівський авторемонтний завод”,  Донецькій апеляційний господарський суд судове рішення від 25.01.2006року  у справі №36/8 залишив без змін (т.1 а.с.146). Однак, у ході розгляду апеляційного провадження судовою колегією до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю „Інтерфом” м.Обухів (т.1 а.с.93).

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2006р. касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Горлівський авторемонтний завод” м.Горлівка задоволено, вищевказані рішення та постанова  по справі №36/8 скасовані,  у зв'язку з тим, що ці судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, оскільки висновок судів про задоволення позову зроблений в порушення вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України без з'ясування фактичних обставин справи, а звідси, без встановлення дійсних прав і  обов'язків сторін щодо предмету спору, справу було передано  на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.175).

Як вбачається із матеріалів справи, під час нового розгляду справи Закрите акціонерне товариство „Горлівський авторемонтний завод”  звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Складські технології”  м.Київ, 9000грн.00коп. суми основного боргу за договором купівлі-продажу №11/10 від 17.10.2005року, посилаючись на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю „Складські технології”, відповідачем за зустрічним позовом, товар за вищевказаним договором не сплачено у повному обсязі. (т.2 а.с.19).

Рішенням господарського суду Донецької області від 19 жовтня 2006року (суддя Донець О.Є.)  у задоволені первісного позову відмовлено, а вимоги зустрічної позовної заяви  задоволені у повному обсязі  за доведеністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Складські технології”  м.Київ 9000грн.00коп. основного боргу, 102грн.00коп. держмита та 118грн.00коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення (т.2 а.с.52).

Не погодившись з прийнятим рішення, Товариство з обмеженою відповідальністю „Складські технології” м.Київ звернулося до Донецького апеляційного  господарського суду зі скаргою, в якій просить рішення суду  від 19 жовтня 2006року скасувати та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити та стягнути з Закритого акціонерного товариства „Горлівський авторемонтний завод” суму основного боргу в розмірі 9000грн.00коп., та пеню за прострочку поставки товару в сумі 234грн.25коп., а у задоволені зустрічного позову відмовити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, унаслідок  неповного з'ясування обставин, які мають суттєве значення для справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Закрите акціонерне товариство „Горлівський авторемонтний завод” вважає рішення суду законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, скаргу без задоволення.

Третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю „Інтерфом” м.Обухів, у судове засідання не з'явився. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення №512848, причини неявки невідомі. Приймаючи  до уваги те, що представник третьої особи ні в одне  судове засідання першої інстанції  не з'являвся, колегія суддів дійшла висновку про можливість розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника третьої особи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, ст.ст. 44,811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

У процесі розгляду справи апеляційний господарський суд відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

Між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу від 17.05.2005року №11/10, відповідно до умов якого та додатка №1 позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Складські технології” м.Київ,  зобов'язався купити, а відповідач, Закрите акціонерне товариство „Горлівський авторемонтний завод” м.Горлівка, продати візки для перевезення поролону за ціною 500грн. (без ПДВ) за 1 шт  у кількості 30 штук на загальну суму  18000грн. (з ПДВ) (т.1 а.с.11-12).

За  розділом 3 вказаного договору поставка товару здійснюється на умовах відвантаження  склад Покупця СРТ Інкотермс 2000року, тобто, продавець зобов'язаний поставити товар і торговий рахунок-фактуру або еквівалентне йому електронне повідомлення відповідно до контракту купівлі-продажу.   Строк поставки: 30 календарних днів з моменту надходження попередньої оплати.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно з вимогами пункту 4.2 договору, Авторемзаводом був виставлений рахунок №1168 від 19.10.2005року, за яким позивач перерахував відповідачеві 50% передоплати за товар у розмірі 9000грн, що підтверджується банківською випискою №910 від 19.10.2005року (т.1 а.с.13,14). Відповідно до вимог ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання прийнятого на себе зобов'язання згідно до вказівок закону, договору, не допускається.  Однак, взяті на себе зобов'язання щодо поставки продукції Авторемзавод не виконав, товар позивачу у встановлений договором строк не поставив.

Частина 2 статті 693 Цивільного кодексу України передбачає таке положення, коли продавець, який одержав суму попередньої оплати, не передав товару покупцю відповідно умовам договору купівлі-продажу у встановлений строк, покупець має право вимагати від продавця передачі оплачених товарів або повернення суми передоплати. При цьому право вибору належить покупцю.

14.12.2005року Товариство направило письмову вимогу  про повернення суми передоплати, яка відповідачем залишена без задоволення (т.1 а.с.15).

Порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до вимог статті 230 Господарського  кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції  у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських  відносин зобов'язаний сплатити у випадку порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Так, відповідно до пункту 6.2 договору, позивачем була нарахована пеня у сумі 234грн.25коп. за період з 20.11.2005року по 14.12.2005року.

Приймаючи судове рішення  від 19.10.2006року (суддя Донець О.Є.), яким у задоволені позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю „Складські технології” було відмовлено, а зустрічний позов задоволений повністю. Суд першої інстанції дійшов висновку, що Авторемзаводом умови договору були виконані належним чином, вважаючи, що наявні в матеріалах справи документи свідчать про те, що обумовлений договором товар – візки для перевезення поролону у кількості 30 шт, загальною вартістю 18000,00грн., Авторемзаводом був відвантажений третій особі –Товариству з обмеженою відповідальністю „Інтерфом”, нібито з усної вказівки Товариства з обмеженою відповідальністю „Складські технології”.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційного суду вважає, що твердження господарського суду є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки надані Закритим акціонерним товариством „Горлівський авторемонтний завод” документи не можна вважати належними доказами, які б підтверджували  факт поставки товару відповідно до умов договору купівлі-продажу №11/10 від 17.10.2005року.

По-перше: вказаним договором передбачено, що поставка товару здійснюється на склад покупця –Товариства з обмеженою відповідальністю „Складські технології”. Поставка візків третій особі, ТОВ „Інтерфом”, ані договором, ані додатковими умовами, ані шляхом обміну листів  між сторонами не передбачена. Письмових доказів у відповідності до статті 36 Господарського  процесуального кодексу України, які б підтверджували розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю „Складські технології” щодо поставки товару третій особі Авторемзаводом, не надано.

Вдруге:  подорожній лист №549455 від 17.Х1.2005р. (т.2 а.с.45), наказ по ЗАТ „Горлівський авторемонтний завод” від 17.Х1.2005р. та посвідчення про відрядження№КУ-000092 від 17.11.2005р.  водія Буденкова С.А. у м.Обухів (т.2 а.с.45-47) не можуть бути доказом по даному спору, оскільки  у наказі і посвідченні на відрядження водія вказаний пункт призначення м.Обухів  „Интер-Фот”  (по справі ж залучена третя особа –Товариство з обмеженою відповідальністю „Інтерфом”) і м.Київ ПП „Аско-плюс” для „рішення виробничих питань”, тоді як метою відрядження слід було вказати „поставка візків”, якщо така була здійснена. У подорожньому листі №549455 також  не зазначено перевезення (поставка) візків для поролону за договором №11/10.

Враховуючи викладене, при вказаних обставинах, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у сумі 9234,25грн., що складає 9000грн.00коп. основний борг, та 234,25грн. пеня за договором. Щодо стягнення оплати юридичних послуг у сумі 4500грн. відмовити, оскільки юридичні послуги позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю „Складські технології” були надані адвокатом, а Товариство з обмеженою відповідальністю „Адвокат-захист” юридична фірма, з якою було укладеним договір на правове обслуговування №12/15-1 від 15.12.2004р. (т.1 а.с.18) свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльності не має.

У ході повторного розгляду справи №36/8 у суді першої інстанції, до прийняття рішення, Закритим акціонерним товариством „Горлівський авторемонтний завод” заявлено зустрічний позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Складські технології”  суму основного боргу 9000грн.00коп. (т.2 а.с.19).

Позивач за зустрічним позовом вказує на те, що після підписання договору №11/10 відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю „Складські технології” м.Київ,  перерахована передоплата у розмірі 9000грн., який нібито розпорядився провести відвантаження візків  для перевезення поролону  на склад Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтерфом”, на підставі договору №11/10-135/2005 (т.1 а.с.126). Доказів розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю „Складські технології” Закритому акціонерному товариству „Горлівський авторемонтний завод” до суду не надано. Надані позивачем за зустрічним позовом документи, які  підтверджують поставку візків (наказ від 17.Х1.2005р. та посвідчення про відрядження №КУ-000092 від 17.11.2005р. та подорожній лист №549455  від 17.11.2005р.) не можуть бути прийняти до уваги, оскільки в них зазначено зовсім інше підприємство „Интер-Фот” (т.2 а.с.46-47), а тому ці документи не можуть бути доказами щодо доставки візків ТОВ „Інтерфом”.

Крім того, договір №11/10-135/2005к, який укладений 17.10.2005р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Складські технології” і Товариством з обмеженою відповідальністю „Інтерфом”, не містить умови отримання Товариством з обмеженою відповідальністю „Інтерфом” візків від Закритого акціонерного товариства „Горлівський авторемонтний завод.”

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи Авторемзаводу є безпідставними.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, ст.ст.33,34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, при вказаних обставинах зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з недоведеністю.

Судова колегія за результатами апеляційного провадження вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги обґрунтовані, а тому  судове рішення від 19.10.2006року підлягає скасуванню.

Витрати по сплаті державного мита покладаються на відповідача у справі Закрите акціонерне товариство „Горлівський авторемонтний завод” м.Горлівка, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,104,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Складські технології” м.Київ на рішення господарського  суду Донецької області від 19.10.2006року у справі №36/8  задовольнити.

Рішення господарського  суду Донецької області від 19.10.2006року у справі №36/8 –скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Складські технології” м.Київ до Закритого акціонерного товариства „Горлівський авторемонтний завод” м.Горлівка про стягнення 9234грн.25коп. задовольнити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Горлівський авторемонтний завод” м.Горлівка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Складські технології” м.Київ основний борг у сумі 9000грн.00коп., пеню у сумі 234грн.25коп., витрати по сплаті держмита за подання позовної заяви у сумі 102,00грн., витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн, витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі у сумі 51грн.00коп.

У задоволені зустрічної позовної заяви Закритого акціонерного товариства „Горлівський авторемонтний завод” м.Горлівка до Товариства з обмеженою відповідальністю „Складські технології” м.Київ про стягнення 9000грн.00коп. відмовити.

Господарському суду Донецької області видати наказ.

У разі стягнення сум за наказами від 06.02.2006р., від 06.11.2006року господарському суду Донецької області на підставі ст.122 Господарського процесуального кодексу України видати поворотний наказ  після подання довідки, підписаної керівником чи заступником керівника або головним бухгалтером підприємства  про те, що суми, стягнуті за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС