ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 лютого 2007 р.

№ 40/264-06

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши

касаційну скаргу

СПД ОСОБА_1

на  постанову

від 27.11.2006р. Харківського
апеляційного господарського суду

у справі

господарського суду Харківської
області

за позовом

прокурора м. Харкова в інтересах
держави в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської міської ради

до

СПД ОСОБА_1

про

розірвання договору оренди та
виселення,

в судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача:
не з'явились,

відповідача: не
з'явились,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 13.09.06
господарського суду Харківської області позов задоволено. Розірвано договір
оренди нежитлових приміщень НОМЕР_1, укладений між Управлінням комунального
майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської
міської ради та СПД ОСОБА_1 та виселено останню із нежитлового приміщення
загальною площею 72,4 м2, яке розташовано АДРЕСА_1 та передано ці
приміщення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської міської ради. З СПД ОСОБА_1. в доход
Державного бюджету України стягнуто 170 грн. державного мита, на користь ДП
“Судовий інформаційний центр” 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Постановою від 27.11.06
Харківського апеляційного господарського суду вказане вище рішення залишено без
змін.

Не погоджуючись з судовими
рішеннями, СПД ОСОБА_1 звернулась до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою і просить їх скасувати з огляду на порушення судами норм
процесуального права, а також невірною оцінкою обставин справи, позов залишити
без розгляду.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду  справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування
норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового
акту знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Як встановлено судовими
інстанціями, які приймали рішення у даній справі,

відповідно до умов договору оренди
нежитлового приміщення (будівлі) НОМЕР_1, укладеного між сторонами спору,
відповідачу передано в тимчасове платне користування приміщення загальною
площею 72, 4 м2, розташоване зАДРЕСА_1 строком до 20.08.2004 р.

Пунктами 4.7., 4.11. договору
передбачено обов'язок орендаря в місячний термін з моменту укладення договору
укласти та надати орендодавцю договори на оплату експлуатаційних витрат, які
пов'язані з поточним утриманням будівлі, узгодити призначення приміщення з органами
державної пожежної охорони і санітарно-епідеміологічної служби району по місцю
знаходження об'єкта оренди.

Додатковою угодою № 2 до договору
оренди продовжено строк його дії з 20.07.2005 р. до 20.06.2006 р. та
передбачено обов'язок орендаря впродовж трьох місяців узгодити призначення
приміщення з органами державної пожежної охорони і санітарно-епідеміологічної
служби та надати копію дозволів до управління комунального майна та
приватизації. У разі ненадання вказаних документів цією додатковою угодою передбачено
припинення дії договору оренди в односторонньому порядку за вимогою
орендодавця.

У зв'язку з проведенням в
орендованому приміщенні ремонтних робіт відповідачем надано позивачу
гарантійного листа від 23.06.2005 р. про те, що він надасть узгодженння призначення
орендованого приміщення з СЕС та ОГПО-6 Київського району м. Харкова перед
вводом цього приміщення в експлуатацію.

Вказані вище зобов'язання
відповідачем виконано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Судами враховано надану
Санітарно-епідеміологічною службою Київського району м. Харкова довідку про те,
що при обстеженні приміщення АДРЕСА_1, доступ до цього приміщення не надано у
зв'язку з відсутністю орендаря, дозвіл на початок робіт відповідачу у 2003 р.
не надавався, перевірки та обстеження приміщення в 2003-2006 роках працівниками
СЕС Київського району м. Харкова не проводились, із заявою про надання дозволу
на використання підсобного приміщення за вказаною адресою приватний підприємець
ОСОБА_1 звернулась тільки 14.08.2006 р., на яку їй була надана відповідь згідно
зі статтею 4 п. 5 Закону України “Про дозвільну систему у сфері господарчої
діяльності”.

Крім того судами попередніх
інстанцій взято до уваги той факт, що спеціалістами управління комунального
майна та приватизації Харківської міської ради відповідно до їх повноважень по
контролю за використанням комунального майна, переданого в оренду, передбачених
статтею 32 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” було
проведено перевірку орендованого відповідачем приміщення за результатами якої
складено акт від 25.01.05, в якому вказано, що нежитлове приміщення площею 72,4
м2 за АДРЕСА_1 не використовується за цільовим призначенням -
підсобне приміщення, санітарно-технічний стан приміщення незадовільний,
приміщення взагалі не використовується.

Згідно з ч. 1 статті 783 Цивільного
кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо
наймач користується річчю всупереч договору.

Відповідно до ст. 27 Закону України
“Про оренду державного та комунального майна” орендар зобов'язаний повернути
орендоване майно відповідному підприємству у разі припинення договору оренди.

З огляду на викладене, колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанову Харківського
апеляційного господарського суду прийнято при правильному застосуванні норм
матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий  господарський  суд
України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу залишити без задоволення.

Постанову від 27.11.2006 р.
Харківського апеляційного господарського суду  у справі № 40/264-06 залишити без змін.

Головуючий
В. Божок

Судді                                                                                                       Т.Костенко

Г.Коробенко