ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.06.07                                                                                           Справа № 1/195-17/71

За позовом: Дрогобицького міжрайонного прокурора, м. Дрогобич в інтересах держави уповноважений орган: Державна служба охорони культурної спадщини при Міністерстві культури і туризму в особі відділу охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів

До відповідача-1: Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич

Відповідача-2: СПД –ФО Бойчин Ірина Іванівна, м. Дрогобич

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич

Про визнання недійсним договору купівлі-продажу

за зустрічною позовною заявою: СПД –ФО Бойчин Ірина Іванівна, м. Дрогобич

До відповідача (за зустрічною позовною заявою): Державна служба охорони культурної спадщини при Міністерстві культури і туризму в особі управління охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (за зустрічних позовом): Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич

Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич

Про визнання права власності на нежитлове приміщення

Суддя   Ділай У.І.

За участю представників:

Від прокуратури: не з’явився

Від позивача (за первісним позовом): Левик А.С.- представник

Від відповідача-1 (за первісним позовом):  Томашик М.В.- представник

Від відповідача-2(за первісним позовом):  Шабан В.Г.-  представник

Від третьої особи:  Чукла С.П.- ю/к

Представникам роз’яснено права та обов’язки, передбачені ст. 22 ГПК України, та право відводу складу суду згідно ст. 20 ГПК України.

Заяв та клопотань про  здійснення технічної фіксації судого процесу не поступало.

Суть спору:  На розгляд господарського суду поступила позовна заява Дрогобицького міжрайонного прокурора, м. Дрогобич,  в інтересах держави в особі уповноваженого органу Державної служби охорони культурної спадщини при Міністерстві культури і туризму в особі управління охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич, надалі відповідач-1, та фізичної особи –підприємця Бойчин Ірини Іванівни, м. Дрогобич, надалі відповідач-2, за участю третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич   про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 22.11.2005р. приватним нотаріусом Лаганяк Т.І,, зареєстрованого в реєстрі за № 1692 і укладеного між Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради та фізичною особою –підприємцем Бойчин Іриною Іванівною, та про зобов’язання відповідачів повернути об’єкт культурної спадщини у первісному стані у власність держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що згідно рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів № 330 від 24.06.1986 р. «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають наукову, історичну, містобудівельну і художню цінність»затверджено перелік пам’яток архітектури і містобудування місцевого значення Львівської області. Прокурор вважає, що згідно ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України зміст оспорюваного договору суперечить нормам Закону України «Про охорону культурної спадщини», зокрема, преамбулі та ст. 22 вказаного Закону, згідно яких охорона об'єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а тому вказаний договір є недійсним.

Відповідачем-1 подано відзив № 3-32/1160 від 06.04.2007 р. на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог повністю, оскільки, на думку відповідача-1, всупереч нормам Закону України «Про охорону культурної спадщини»та Порядку визначення категорій пам’яток для занесення об’єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам’яток України, затвердженого постановою КМ України № 1760 від 27.12.2001 р. спірне нежитлове приміщення у м. Дрогобичі, пл. Ринок, 25 не занесене згідно рішення центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам’яток України місцевого значення та приміщення відсутня будь-яка облікова документація, як на об’єкт культурної спадщини.

Відповідачем-2 подано клопотання про залучення до участі в справі Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич, як третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, так як рішення у справі може вплинути на права і обов’язки управління, як органу оренди і приватизації Дрогобицької міської ради. Вказане клопотання судом задоволено.

Третьою особою подано суду відзив на позовну заяву прокурора, в якому управління заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що у відповідності до ст. 47 Закону України «Про обласну раду народних депутатів Української РСР»рішення виконкому Львівської обласної ради народних депутатів № 330 від 24.06.1986 р. не набрало чинності, оскільки не доведено до відома відповідачів.

Відповідачем-2 подано зустрічну позовну заяву від 20.04.2006 р., в якій він просить визнати право власності за відповідачем-2 на нежитлове приміщення загальною площею 48,3 кв.м., що знаходиться у м. Дрогобичі Львівської області, пл. Ринок, 25. Враховуючи те, що зустрічні позовні вимоги взаємно пов’язані з первісним позовом, судом ухвалою від 03.05.2007 р. прийнято зустрічний позов для спільного розгляду із первісним позовом.

У відзиві на зустрічну позовну заяву відповідач за зустрічним позовом - Державна служба охорони культурної спадщини при Міністерстві культури і туризму в особі управління охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації вказує на те, що у відповідності до Закону УРСР «Про охорону і використання пам’яток історії і культури»об’єкти архітектури і містобудування вносились до переліку пам’яток місцевого значення рішеннями виконкомів обласних рад, а тому на думку позивача за первісним позовом договір купівлі-продажу спірного приміщення є недійсним, а зустрічні позовні вимоги безпідставні.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав, викладених в ухвалах господарського суду від 01.04.2007 р., 27.04.2007 р., 03.05.2007 р. та 29.05.2007 р.

Представник прокуратури в судове засідання не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання.

У судовому засіданні 15.06.2007 р. за результатами розгляду справи оголошена вступна та резолютивна частина рішення у даній справі.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно та повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються їх вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для справи, суд встановив:

Відповідачем-1 та відповідачем-2 на виконання ухвали № 513 від 22.06.2005 р. XXIX сесії четвертого демократичного скликання Дрогобицької міської ради 22.11.2005 р. був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу, посвідчений приватним нотаріусом Лаганяк Т.І, і зареєстрований в реєстрі за № 1692, згідно якого відповідач-1 взяв на себе зобов’язання передати у власність відповідачу-2 нежитлове приміщення загальною площею 48,3 кв.м. у м. Дрогобичі, пл. Ринок, 25, а відповідач-2 у свою чергу зобов’язався прийняти приміщення та сплатити за нього ціну, визначену спірним договором. На виконання умов договору відповідачем-1 було передано відповідачу-2 у власність спірне приміщення, про що свідчить акт прийому-передачі № 192 від 22.11.2005 р. Вказаний вище договір купівлі-продажу зареєстрований Дрогобицьким ДКМБТІ та ЕО 16.01,2006 р., а, отже, відповідач-2 згідно вимог ст. ст. 334, 657 Цивільного кодексу України набув право власності на спірне нежитлове приміщення.

У відповідності до ст.ст. 8, 17 Закону УРСР «Про охорону і використання пам’яток історії і культури»виконавчі комітети обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів затверджують переліки пам'яток історії та культури місцевого значення, встановлюють зони їх охорони, а також вирішують інші питання в галузі охорони і використання пам'яток історії та культури. Тому твердження відповідача-2 за первісним позовом про відсутність повноважень у виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів на прийняття рішення № 330 від 24.06.1986 р., яким будинок у м. Дрогобичі, пл. Ринок, 25 включено до переліку пам’яток містобудування і архітектури місцевого значення Львівської області, судом не приймаються.

Так само не заслуговують на увагу твердження відповідачів та третьої особи за первісним позовом про те, що спірне приміщення не є об’єктом культурної спадщини, оскільки воно не внесено до Державного реєстру нерухомих пам’яток України, щодо нього не укладено охоронного договору, на приміщенні не встановлено охоронних дощок чи охоронних знаків, відсутні будь-які інші позначки на пам'ятці або в межах її територій, так як згідно п. 3 прикінцевих положень Закону України «Про охорону культурної спадщини»об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури", визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону. Отже, спірне приміщення є пам’яткою - об’єктом культурної спадщини, а тому його приватизацію у відповідності до ст. 1 Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини»заборонено до затвердження Верховною Радою України переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Нормою ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України, зокрема, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу, посвідченого 22.11.2005 р. приватним нотаріусом Лаганяк Т.І,, зареєстрованого в реєстрі за № 1692 і укладеного між відповідачем-1 і відповідачем-2, як такий, що суперечить ст. 1 Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини».

Як свідчить наявна в матеріалах даної справи виписка з банківського рахунку відповідач-2 провів на користь відповідача-1 оплату в повній сумі за придбане спірне приміщення. Дослідження поданих сторонами доказів, зокрема про відсутність на приміщенні охоронних дощок, охоронних знаків, неукладення щодо приміщення охоронного договору, відсутність у штатному розписі Дрогобицької міської ради посади спеціаліста з питань охорони культурної спадщини свідчать, що відповідачі не знали і не могли знати те, що спірне приміщення є пам’яткою - об’єктом культурної спадщини. Матеріали справи підтверджують, що посадові особи, які підписали договір купівлі-продажу, вжили всіх необхідних заходів для з’ясування правового статуту приміщення, що приватизовувалось, та діяли на виконання вимог ухвали Дрогобицької міської ради ухвали № 513 від 22.06.2005 р. XXIX сесії четвертого демократичного скликання Дрогобицької міської ради, оскільки у  відповідності до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»міський голова забезпечує виконання рішень відповідної ради. Всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК України, що встановлюють обов’язок кожної сторони за допомогою належних і допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач не навів доказів, які б свідчили про отримання відповідачами рішення виконкому Львівської обласної ради народних депутатів № 330 від 24.06.1986р.

Виходячи з наведеного вище та проаналізувавши доводи зустрічного позову, норми ст.ст. 330, 388 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач-2 є добросовісним набувачем нежитлового приміщення загальною площею 48,3 кв.м., що знаходиться у м. Дрогобичі Львівської області, пл. Ринок, 25, оскільки він придбав майно за відплатним договором та не знав і не міг знати про те, що спірне приміщення є пам’яткою - об’єктом культурної спадщини. Підстави, передбачені ч. 1 ст. 388 для витребування спірного приміщення від відповідача-2, як добросовісного набувача, відсутні, отже відповідач-2 згідно вимог ст. 330 Цивільного кодексу України набув права власності на спірне нежитлове приміщення. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини»пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності.

У зв’язку з наведеним вище та зважаючи на те, що спірне приміщення перебувало в комунальній власності, позовні вимоги прокурора про зобов’язання відповідачів повернути об’єкт культурної спадщини у первісному стані у власність держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області не підлягають до задоволення.

Судові витрати покласти на сторони згідно з ст. 49 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 330, 338 Цивільного кодексу України, ст.ст. 8, 17 Закону УРСР «Про охорону і використання пам’яток історії і культури», ст.ст. 1, 3, 6, 17, п. 3 прикінцевих положень Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст. 1 Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини», ст.ст. 2, 4-3, 4-5, 4-7, 32, 33, 34, 43, 49, 60, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Первісний позов Дрогобицького міжрайонного прокурора, м. Дрогобич в інтересах держави в особі уповноваженого органу Державної служби охорони культурної спадщини при Міністерстві культури і туризму в особі відділу охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів задоволити частково.

2.          Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу, посвідченого 22.11.2005 р. приватним нотаріусом Лаганяк Т.І,, зареєстрованого в реєстрі за № 1692 і укладеного між Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради та фізичною особою –підприємцем Бойчин Іриною Іванівною.

3.          У позові Дрогобицького міжрайонного прокурора, м. Дрогобич в інтересах держави в особі уповноваженого органу Державної служби охорони культурної спадщини при Міністерстві культури і туризму в особі відділу охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів про зобов’язання відповідачів повернути об’єкт культурної спадщини у первісному стані у власність держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області відмовити.

4.          Зустрічний позов фізичної особи –підприємця Бойчин Ірини Іванівни задоволити повністю.

5.          Визнати право власності на нежитлове приміщення загальною площею 48,3 кв.м., що знаходиться у м. Дрогобичі Львівської області, пл. Ринок, 25, за фізичною особою –підприємцем Бойчин Іриною Іванівною.

6.          Стягнути із Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради (Львівська обл., м. Дрогобич, пл. Ринок, 1, п/р 4025 в УДК у Львівській області, МФО 825014, ) в доход державного бюджету України витрати по сплаті державного мита в сумі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 59,00 грн.

7.          Стягнути із фізичної особи –підприємця Бойчин Ірини Іванівни (Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Трускавецька, 66/10. П/р 159792 у Дрогобицькому відділенні № 6307 ВАТ «Ощадбанк», МФО 325093, ідентифікаційний код ) в доход  державного бюджету України витрати по сплаті державного мита в сумі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 59,00 грн.

8.          Стягнути із Державної служби охорони культурної спадщини при Міністерстві культури і туризму в особі управління охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації (м. Львів, вул. Винниченка, 14, код ЄДРПОУ) на користь фізичної особи –підприємця Бойчин Ірини Іванівни (Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Трускавецька, 66/10. П/р 159792 у Дрогобицькому відділенні № 6307 ВАТ «Ощадбанк», МФО 325093, ідентифікаційний код ) витрати по сплаті державного мита в сумі 156,60 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Повний текст рішення виготовлений, оформлений і підписаний 18.06.2007 р.

Суддя                                                                                             Ділай У.І.