ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2007 р.
10:00
Справа №  11/586/06

м. Миколаїв

За позовом:  ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва

(54028, м.Миколаїв, вул.Гирьова, 1/1)

до 1 відповідача:  Приватного підприємства “Ріфат”

(54056, м.Миколаїв, вул.Космонавтів, 53, корп.1, к.18)

до 2 відповідача:  Приватного підприємства “Транссервіс”

(83016, м.Донецьк, вул.Ветеринарна, 14)

Суддя Василяка К.Л.

при секретарі судового засідання Заболотній І.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Віляйкіна А.В. –дов. №140/10-000 від 02.03.2006р.

від 1 відповідача: Цвєліков С.В. –дов. від 01.12.2066р.

від 2 відповідача:

СУТЬ СПОРУ: визнання недійсною угоди

Позивач у позові просить визнати недійсною угоду купівлі-продажу будівельних матеріалів укладену між ПП “Ріфат” та ПП “Транссервіс” 10.01.2005р. на суму 3000,02 грн. та застосувати наслідки передбачені ч.1 ст.208 ГК України.

05.12.2006р. позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просить стягнути з ПП “Ріфат” будівельні матеріали (цегла силікатна біла) в доход державного бюджету.

1-й відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечує, просить в позові відмовити, посилаючись на те, що надані позивачем в обґрунтування позову документи здобуті останнім незаконним шляхом, тому відповідно до п.3 ст.70 КАС України не повинні прийматись судом до уваги при вирішенні справи.

2-й відповідач відзив не надав, направлені на його адресу ухвали суду повернулись з відміткою поштового відділення про відсутність адресата. Позивачем надано суду довідку Управління статистики у Донецькій області №22/129 від 17.01.2007р., згідно якої ПП “Транссервіс” значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України і зареєстрований за адресою:  83016, м.Донецьк, вул.Ветеринарна, 14.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд –

в с т  а н о в и в:

Позивач просить визнати недійсною усну угоду купівлі-продажу від 10.01.2005р. з підстав, передбачених ст.ст.203,215 ЦК України та ст.207 Господарського  кодексу України, оскільки вона укладена  з метою, що суперечить законодавству, інтересам держави  і суспільства та застосувати наслідки недійсності договорів в порядку ст.208 ГК України.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на наступне.

Рішенням Ленінського районного суду м.Донецька від 07.04.2003р. визнані недійсними  установчі документи та фінансово-господарські документи з дати державної реєстрації –18.04.2001р., а також скасовано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП “Транссервіс” з моменту реєстрації - 18.04.2001р.

Актом №404 від 16.07.2003р. платнику ПП «Транссервіс» анульоване свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ з 28.04.2001р. та виключено його з реєстру платників ПДВ з 16.07.2003р.

Отже укладаючи  спірний договір ПП «Транссервіс»мало на меті приховування прибутків, отриманих від реалізації товару, тобто  вказана угода укладені  з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, внаслідок чого заподіяно  шкоду державним інтересам у вигляді ненадходження  коштів до Державного бюджету України.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

В якості доказів укладання сторонами усної угоди купівлі-продажу від 10.01.2005р. позивачем надані суду копії документів завірених представником ДПІ Ленінського району, а саме: копія видаткової накладної №10/01 від 10.01.2005р. та копія податкової накладної №7 від 10.01.2005р.

На вимогу суду викладену в ухвалі від 21.12.2006р. позивачем не було надано оригіналів вказаних документів.

У своїх поясненнях позивач зазначив, що надати оригінали не може, оскільки вони були повернуті ПП “Ріфат” листом №1819/10-23-620/1 від 31.03.2006р. Копії зазначених документів були засвідчені в ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва посадовими особами податкової інспекції, у зв’язку з відмовою посадової особи ПП “Ріфат” засвідчити копії цих документів, про що було складено відповідний акт.

Згідно ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та інших представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до п.3 ст.70 КАС України, докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

1-й відповідач у відзиві та доповненнях  до відзиву  вказує на те, що надані позивачем докази отримані ним незаконним шляхом, а саме: з порушенням ст.11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” (надалі - Закон) та п.3.5 Інструкції про порядок вилучення посадовими особами органів державної  податкової служби України оригіналів та копій фінансово-господарських та бухгалтерських документів, затвердженої Наказом ДПА України від 08.11.2005р. №493 (надалі - Інструкція).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.9 ст.11 Закону, органи державної   податкової  служби  у  випадках,  в  межах компетенції та у порядку,  встановлених  законами  України,  мають право  при  проведенні перевірок вилучати у підприємств,  установ та організацій  копії  фінансово-господарських  та  бухгалтерських документів,  які  свідчать  про  приховування (заниження) об'єктів оподаткування,   несплату   податків   та   зборів   (обов'язкових платежів),  а  при  проведенні арешту активів платника податків на підставі   рішення   суду   -   вилучати    оригінали    первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів із складенням опису,  який скріплюється підписами представника органу  державної податкової  служби та платника податків,  і залишенням копій таких документів платнику податків.  Забороняється вилучення у суб'єктів господарської  діяльності документів, що не підтверджують факти порушення законів України про оподаткування.

Згідно п.3.5 Інструкції, вилучення  оригіналів (копій) документів  здійснюється посадовими   особами   органу   державної   податкової   служби  в присутності представника платника податків.  Посадова особа органу державної податкової служби знімає копії  з  документів,  що вилучаються,   або   копії   яких   вилучаються,    використовуючи копіювальну техніку платника податків (за згодою), або копіювальну техніку органів державної податкової служби. При вилученні посадовими особами органів державної податкової служби  копій  документів зазначені копії у встановленому порядку засвідчуються платником податків, що перевіряється. При вилученні  оригіналів   документів    орган    державної податкової   служби  залишає  платнику  податків  копії  вилучених документів  із  зазначенням  на  них  підстави,   дати   вилучення оригіналів,  посади,  прізвища,  ініціалів  особи,  яка  проводила вилучення.  У разі відсутності  копіювальної  техніки  у  платника податків,   або   його  відмови  у  її  наданні,  копії  вилучених оригіналів  документів  із  зазначенням   на   них   вищенаведеної інформації  передаються  платнику  податків  не пізніше наступного робочого дня після вилучення.

Як зазначає 1-й відповідач вилучення у ПП “Ріфат” копій документів, що стосуються правовідносин останнього з ПП “Транссервіс” проводилось посадовими особами позивача в приміщенні ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва. Представники ПП “Ріфат” при вилученні копій документів не були присутні. Ліквідатору ПП “Ріфат” Єпіфанову С.В. було запропоновано лише підписати опис, який вже було складено. Оскільки вилучення відбулося без його присутності ліквідатор відмовився від підпису.

Згідно приписів п.3.6. Інструкції, вилучення  оригіналів  (копій)  документів  оформляється описом  за  формою  згідно  з  додатком,  в якому зазначаються дата, підстави для вилучення документів, назва органу державної податкової  служби,  посади,  прізвища,  імена  та  по батькові  посадових  осіб,  які  проводять  вилучення, а також прізвища,  імена  та по батькові представника платника податків та інших осіб,  у присутності яких проведено вилучення, назви, номери та дати, кількість аркушів вилучених оригіналів документів (копій) та назви справ, з яких їх вилучено, та інші відомості, передбачені формою опису. Опис засвідчується (скріплюється) підписами посадових осіб органу державної податкової служби та представників платника податків.

Відповідно до п.3.7 Інструкції, якщо представник   платника   податків відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії Опису, то посадові особи органу державної податкової служби, які здійснюють вилучення документів,  роблять відмітку про відмову в описі.

Як вбачається з опису №1 від 31.03.2006р., останній складений ДПІ у Ленінському районі, за участю лише представників податкової інспекції.

В акті №17 від 31.03.2006р. про відмову від підпису зазначено, що опис вилучених копій документів складався в присутності голови ліквідаційної комісії Єпіфанова С.В., який відмовився  засвідчити опис та отримати його копію.

При цьому, зміст акту №17 від 31.03.2006р. суперечить відомостям, які містить опис №1 від 31.03.2006р., в якому присутність під час опису голови ліквідаційної комісії Єпіфанова С.В. не зафіксована.

Крім того, в поясненнях на відзив №225/9/10007 від 20.01.2007р. позивач зазначив, що вилучені документи були завірені посадовими особами податкової інспекції через відмову посадової особи ПП “Ріфат” від їх засвідчення. Однак, доказів такої відмови позивачем не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вилучення копій документів, які надані позивачем в обґрунтування своїх позовних  вимог здійснено останнім з порушенням приписів ст.11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” та п.п.3.5, 3.6 Інструкції про порядок вилучення посадовими особами органів державної  податкової служби України оригіналів та копій фінансово-господарських та бухгалтерських документів, а тому зазначені докази не можуть бути прийняті судом до уваги при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Суд вважає, що позивач не довів належними засобами доказування тих обставин, якими обґрунтовує свої позовні вимоги, тому у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 87, 94, 98, 118, 160-163, 167, 254 КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Строки, порядок набрання постановою суду законної сили та її оскарження передбачені статтею 186 КАС України.

Суддя
К.Л.Василяка