ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.01.07р.

Справа № 33/322-06(6/663-06)

За позовом:  товариства з обмеженою відповідальністю виробничого об'єднання "Восход", м. Дніпропетровськ

до відповідача:  приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба", смт. Таромське Дніпропетровської області

про:  стягнення 41 663 грн. 33 коп.                                                                                                                                                   Суддя  Разіна Т.І.

Представники:

від позивача: представник  Куткова  Н.Б. за довіреністю № 04 від 26.07.06 року

від відповідача: представник Прозорова Я.В. за довіреністю № б/н від 14.11.06р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробниче об'єднання "Восход"  звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба" про стягнення 41520грн. основного боргу та 143грн. 33коп. трьох процентів річних та судові витрати по справі.

Представник позивача позов підтримав та просить задовольнити його в заявленій сумі.

Представник відповідача проти позову заперечує, надавши відзив № б/н від 26.12.06р. Вказує на те, що позивач не виставив рахунки для оплати, не надав належні докази, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

Встановив:

Як вбачається із матеріалів справи, позивач   згідно усної домовленості  поставив відповідачу товар на суму  304760 грн., що підтверджується видатковими накладними.

Відповідач провів часткову оплату за отриману сільськогосподарську техніку в сумі 263240 грн.

Заборгованість відповідача  становить 41520 грн. за техніку, поставлену за накладними № 392 від 27.04.05 та № 363 від 21.04.05 та довіреностей відповідача (а.с. 16-19) на отримання ТМЦ.

Відповідач   заборгованості   на момент розгляду справи не сплачена.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів сплати   решти  заборгованості в сумі 41520 грн.    відповідач суду не надав.

У разі невизначеності строку виконання, що має місце  по даній справі, в силу  ст. 530 ЦК України,     якщо  строк  виконання  зобов'язання  не  встановлений    або визначений  моментом  витребування,  кредитор   вправі    вимагати виконання, а боржник вправі провести виконання в будь-який час.     Боржник повинен виконати таке зобов'язання в семиденний строк з дня пред'явлення вимоги  кредитором,  якщо  обов'язок  негайного виконання  не  випливає  із  закону,  договору  або   із    змісту зобов'язання.

Така вимогою в порядку ст. 530 ЦК України позивачем  є  претензія від 01.08.06 за вих. № 260.

Відповідно до статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16 липня 1999 року N 996-XIV первинні    облікові   документи   та   регістри  бухгалтерського обліку підставою   для   бухгалтерського   обліку   господарських операцій  є  первинні  документи,  які  фіксують  факти здійснення господарських операцій.  Первинні документи повинні бути  складені під  час здійснення господарської операції,  а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.  Для контролю та  впорядкування оброблення   даних   на   підставі   первинних  документів  можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні  та  зведені  облікові  документи   повинні мати такий обов'язковий реквізит як   особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 143 грн. 33 коп.  три проценти річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України)  боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час  прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своєю правовою природою три проценти річних являються окремим видом  способу захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов’язань.

Перевіривши розрахунок трьох процентів річних суд приходить до висновку про задоволення 3% річних в  заявленій сумі.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що на момент розгляду справи  зобов»язання по оплаті за отриманий товар  відповідач не виконав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.ст.  44, 49 ГПК України судові витрати  покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.  43,  49,  82-85, 116  Господарського процесуального кодексу  України, суд

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства "Дружба"( 49130, м. Дніпропетровськ, Ленінський район, с.Таромське,  вул..Академіка Павлова, 1; код 30253118)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю  виробниче об’єднання „Восход” (49034, Дніпропетровськ, вул. Білостоцького,86; код 31004424) 41520 грн.  заборгованості, 143 грн. 33 коп.  три проценти річних, 416 грн. 63 коп.  державного мита та   118 грн.  витрат на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя                                                                                                                              Т. Разіна

рішення оформлено та підписано відповідно

до ст. 84 ГПК України 25 січня 2007 року