ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.04.07 р.                                                                               Справа № 20/120пн

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом  Колективного спеціалізованого підприємства з ремонту металургійних печей і устаткування „Донбасдомнаремонт”, м.Донецьк

до відповідача  Дочірнього підприємства „Костянтинівське спеціалізоване управління „Донбасдомнаремонт” Колективного спеціалізованого підприємства з ремонту металургійних печей і устаткування „Донбасдомнаремонт”, м.Костянтинівка

про визнання права власності на майно

За участю представників сторін:

від позивача Богданов Г.Г. – за довіреністю

від відповідача Козлова Ю.Ю. – за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулось Колективне спеціалізоване підприємство з ремонту металургійних печей і устаткування „Донбасдомнаремонт”, м.Донецьк, із позовом до Дочірнього підприємства „Костянтинівське спеціалізоване управління „Донбасдомнаремонт” Колективного спеціалізованого підприємства з ремонту металургійних печей і устаткування „Донбасдомнаремонт”, м.Костянтинівка, про визнання права власності на майно, розташоване за адресою: м.Костянтинівка, Донецька область, вул. Леніна, 180, а саме: гараж інв. № 14006, загальною площею 1710,00 м2 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір оренди із правом викупу від 17.12.1992р.; акт оцінки вартості майна від 23.11.1993р.; план приватизації; договір купівлі – продажу № 140 від 30.11.1993р.; акт приймання – передачі від 20.01.1994р.; інвентаризаційні відомості; державний акт на право постійного користування землею; свідоцтво про власність; розхідні позабалансові ордера; наказ № 79 від 16.12.1999р. „Про реорганізацію Костянтинівського СУ у юридичну особу – дочірнє підприємство КСП „Донбасдомнаремонт”; акт приймання – передачі від 29.11.1999р.; лист № 349 від 23.10.2006р.

У відзиві на позовну заяву № 389 від 18.04.2007р. відповідач позову не визнав, посилаючись на те, що спірне майно було передане йому позивачем.

У заяві № 120 від 20.04.2007р. відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, а також повідомив суд у заяві про те, що із ст. 78 господарського процесуального кодексу України ознайомлений.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 18.04.2007р. по 27.04.2007р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

17.12.1992р. між Донецьким регіональним відділенням Фонду державного майна України (Орендодавець), та Організацією орендаторів спеціалізованого тресту по ремонту металургійних печей і устаткування „Донбасдомнаремонт” (Орендар), був укладений договір оренди із правом викупу.

Відповідно до умов договору оренди із правом викупу від 17.12.1992р., з метою підвищення ефективності використання державного майна та досягнення найбільших результатів господарської діяльності Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду майно треста „Донбасдомнаремонт”. Відповідно до договору, із дня державної реєстрації Орендар придбав права юридичної особи та став правонаступником майнових прав та обов’язків організації, майно, якої  орендоване. У зв’язку з цим був складений акт оцінки вартості майна орендного підприємства від 23.11.1993р.

30.11.1993р. між Донецьким регіональним відділенням Фонду державного майна України (Продавець), та Організацією орендаторів спеціалізованого тресту по ремонту металургійних печей і устаткування „Донбасдомнаремонт” (Покупець), був укладений договір купівлі – продажу № 140.

Відповідно до умов договору Продавець продав, а Покупець придбав майно цілісного майнового комплексу треста „Донбасдомнаремонт”, яке відповідно до договору оренди від 17.12.1992р. було передане в оренду із правом викупу. Сума договору купівлі – продажу відповідає акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу треста „Донбасдомнаремонт”.

Згідно із актом приймання – передачі від 20.01.1994р. Продавець продав, а Покупець прийняв, відповідно із інвентаризаційними відомостями майновий комплекс, який викупається, організації орендаторів – спеціалізованого тресту по ремонту металургійних печей і устаткування „Донбасдомнаремонт”, м.Донецьк. Сторони підтвердили, що сума викупу, відповідно до договору купівлі – продажу № 140 оплачена.

Факт перерахування грошових коштів за придбане спірне майно підтверджується, наявними у матеріалах справи, касовими позабалансовими ордерами.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до свідоцтва про власність, яке видано Фондом державного майна України 20.01.1994р., Покупець є власником майна ОП тресту „Донбасдомнаремонт”.

Згідно із наказом № 79 від 16.12.1999р. „Про реорганізацію Костянтинівського СУ у юридичну особу – дочірнє підприємство КСП „Донбасдомнаремонт”, шляхом реорганізації утворено на матеріальній базі Костянтинівського СУ дочірнє підприємство КСП – юридична особа: Костянтинівське СУ „Донбасдомнаремонт” із повним юридичним правонаступництвом за усіма боргами та обов”язками колишнього Костянтинівського СУ.

Пунктом 1.1 Статуту КСП з ремонту металургійних печей і устаткування „Донбасдомнаремонт” колективне підприємство засновано на колективній формі власності, створено після викупу організацією орендарів орендованого державного майна.

З пункту 2.17.13 Плану приватизації державного майна орендного підприємства спеціалізованого тресту з ремонту металургійних печей і устаткування „Донбасдомнаремонт” від 25.11.1993р. вбачається, що спірне майно – гараж для стоянки автотранспорту, який обліковувався на балансі Костянтинівського спецуправління „Донбасдомнаремонт” за інвентарним номером 14006 загальною площею 1710,00 кв.м, знаходився на території проммайданчику Костянтинівського спецуправління.

Вищезазначеного майна не було серед об’єктів, що знаходяться в оренді у організації орендарів спеціалізованого тресту з ремонту металургійних печей та устаткування „Донбасдомнаремонт”, оскільки воно було таким, що збудоване за власні кошти організації орендарів. Окрім того, це майно визначене серед власних основних засобів в  інвентаризаційній відомості розрахунку вартості майна (відомість № 4 розрахунку вартості машин, транспортних засобів та інших основних фондів, а також нематеріальних активів).

Проммайданчик Костянтинівського спецуправління знаходиться на земельній ділянці, право постійного користування якою надано позивачу, в особі його структурного підрозділу – Костянтинівського управління, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею від 10.01.1994р. Слід зазначити, що Костянтинівське управління „Донбасдомнаремонт” не було юридичною особою в той момент. Тобто право користування земельною ділянкою, яке було надане за вищезазначеним актом позивачу.

Оскільки спірне майно знаходиться на території проммайданчику Костянтинівського спецуправління (та обліковувалось на його балансі), яке  на той час не мало статуту юридичної особи, а було структурним підрозділом організації орендарів спеціалізованого тресту з ремонту металургійних печей та устаткування „Донбасдомнаремонт”, правонаступником якого є позивач, відповідно воно є власністю позивача.

Згідно із п. 4.1 Статуту відповідача, майно підприємства становлять основні фонди, оборотні кошти та інші коштовності, яке передане йому засновником.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 2 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на майно, розташоване за адресою: м.Костянтинівка, Донецька область, вул. Леніна, 180, а саме: гараж інв. № 14006, загальною площею 1710,00 м2 .

Позивачем було передано відповідачу на баланс (у господарське відання), в обмін на корпоративні права, майно (серед якого було і спірне майно), що визначене в акті приймання – передачі від 29.11.1999р.

Згідно із положенням п. 4.3 Статуту Дочірнього підприємства „Костянтинівське спеціалізоване управління „Донбасдомнаремонт”, відповідач має право розпоряджатися майном, яке обліковується на його балансі, в тому числі продавати та знімати з балансового обліку, за згодою позивача. Тобто відповідач не може розпоряджатися майном на власний розсуд, а лише за погодженням із позивачем. Таке кореспондується з положеннями п. 4.5 та п.п. „д” п. 11.3 Статуту позивача.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 4 Закону України „Про власність” власник за своїм розумінням володіє, користується та розпоряджається належним йому майном. Такі ж приписи, щодо реалізації права власності, містяться і в ст. 134 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 134 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб'єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб'єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом. Майно, що використовується у господарській діяльності, може перебувати у спільній власності двох або більше власників. Правовий режим власності та правові форми реалізації права власності у сфері господарювання визначаються цим Кодексом і законом.

Разом із тим, згідно із положеннями ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб’єктом підприємства, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб”єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган.

Таким чином, право відповідача яке він має на спірне майно не є правом власності, а є правом господарського відання. Тобто власником спірного майна є позивач, як правонаступник Організації орендарів спеціалізованого тресту з ремонту металургійних печей та устаткування „Донбасдомнаремонт”.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійснені. Стаття 4 Закону України „Про власність” закріплює, що власник за своїм розумінням володіє, користується та розпоряджається належним йому майном.

Згідно із ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Факт набуття позивачем права власності на спірне майно підтверджується наявними у справі копіями договору оренди із правом викупу від 17.12.1992р., акту оцінки вартості майна від 23.11.1993р., плану приватизації, договору купівлі – продажу № 140 від 30.11.1993р., акту приймання – передачі від 20.01.1994р., інвентаризаційних відомостей, державного акту на право постійного користування землею, свідоцтва про власність, розхідних позабалансових ордерів, наказу № 79 від 16.12.1999р. „Про реорганізацію Костянтинівського СУ у юридичну особу – дочірнє підприємство КСП „Донбасдомнаремонт”, акту приймання – передачі від 29.11.1999р., листа № 349 від 23.10.2006р.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позову, однак заявою № 120 від 20.04.2007р. позов визнав у повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, у зв’язку з чим позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 78, ст.ст. 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, ч. 2 ст. 316, ст. ст. 328, 392, 655, 662 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Колективного спеціалізованого підприємства з ремонту металургійних печей і устаткування „Донбасдомнаремонт”, м.Донецьк, до Дочірнього підприємства „Костянтинівське спеціалізоване управління „Донбасдомнаремонт” Колективного спеціалізованого підприємства з ремонту металургійних печей і устаткування „Донбасдомнаремонт”, м.Костянтинівка, – задовольнити.

Визнати за Колективним спеціалізованим підприємством з ремонту металургійних печей і устаткування „Донбасдомнаремонт”, м.Донецьк право власності на майно, розташоване за адресою: м.Костянтинівка, Донецька область, вул. Леніна, 180, а саме: гараж інв. № 14006, загальною площею 1710,00 м2 .

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 27.04.2007р.

Повний текст рішення підписано 28.04.2007р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів або в касаційному порядку через місцевий чи апеляційний господарський суд протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Донець О.Є.

Надруковано 3 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у справу

Вик. Марченко Ю.О.