ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007 р.
№ 05-6-45/841

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Головуючий
Невдашенко Л.П.

Суддів
Михайлюка М.В.
Дунаєвської Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

ВАТ “Оранський крохмальний завод”

на ухвалу
господарського суду міста Києва від 01.12.2006 року

у справі
№ 05-6-45/841 господарського суду міста Києва

за позовом
ВАТ “Оранський крохмальний завод”

до

про
ТОВ “Потенціал”
ТОВ “Оране-Крохмаль”
визнання правомірним укладення договору від 03.11.2005 року № К8/1, визнання відсутності права

за участю представників сторін:

позивача
Бєлкін Л.М.

відповідача 1
відповідача 2

не з’явились,
не з’явились,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.12.2006 року  у справі № 05-6-45/841 (суддя Балац С.В.) у прийнятті позовної заяви відмовлено на підставі п. 1 ст. 62 ГПК України.

Не погоджуючись з вказаної ухвалою позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати як таку, що винесена при неправильному застосуванні норм процесуального права і передати справу до місцевого господарського суду для розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві, крім: спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України, міждержавних договорів та угод віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

Як встановив та зазначив місцевий господарський суд, предметом даного спору є вимоги про визнання правомірним укладення договору, про встановлення, що господарські відносини між відповідачами регулюються виключно договором від 03.11.2005 року № к8/1, про встановлення відсутності права у відповідача 2 встановлювати іншого покупця акцій, ніж той, що визначено договором від 03.11.2005 року № к8/1.

Місцевий господарський суд законно та обґрунтовано відмовив у прийнятті позовної заяви з таким предметом позову, зважаючи на те, що позовні вимоги зазначені вище не призводить до поновлення порушених прав. Такі вимоги не можуть бути предметом спору, самостійно розглядатись в окремій справі і є лише встановленням факту, що має юридичне значення, який може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами договору спору про право цивільне.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що підстав для скасування законної та обґрунтованої ухвали господарського суду міста Києва від 01.12.2006 р. у справі № 05-6-45/841 не вбачається.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 01.12.2006 р. у справі № 05-6-45/841 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                   Л. Невдашенко

Судді:                                                                         М.Михайлюк

Н.Дунаєвська