ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 р.
№ 4/379-12/61

Колегія  суддів  Вищого господарського суду України  у складі:

Головуючого  судді                                              Кузьменка М.В.,

суддів                                                                       Васищака І.М.,

Рибака В.В.,

розглянувши            касаційну   скаргу Відкритого акціонерного товариства “Львівобленерго” на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2006р.

у  справі                     №4/379-12/61 господарського суду Львівської області

за позовом                 Відкритого акціонерного товариства “Львівобленерго”

до відповідача          Відкритого акціонерного товариства “Галичина-Авто”

про                              стягнення 19 109грн.

за участю представників:

ВАТ “Львівобленерго” –Луцик В.В.;

ВАТ “Галичина-Авто” –Сенюта І.В.

в с т а н о в и л а :

Відкрите акціонерне товариство “Львівобленерго” звернулося до господарського суду Львівської області з позовом та просило суд стягнути з  Відкритого акціонерного товариства “Галичина-Авто” 19 109грн. за перевищення договірної величини споживання електроенергії у грудні 2005р.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідачем перевищено обсяг споживання електричної енергії у грудні 2005р., який встановлено договором №90424 від 10.03.2004р. При цьому, відповідно до умов договору та ст.26 Закону України “Про електроенергетику”, споживачі у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини (а.с.2-3).

Відповідач у справі – ВАТ “Галичина-Авто” у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє, посилаючись на те, що ним здійснена оплата вартості електроенергії, яка спожита понад встановлений договірний обсяг, 16.12.2005р. та до закінчення розрахункового періоду направлено лист щодо корегування обсягу (а.с.41).

Рішенням господарського суду Львівської області від 31.03.2006р. позов задоволено. Відповідно до рішення суду з ВАТ “Галичина-Авто” на користь ВАТ “Львівобленерго” стягнуто 19 109грн. (а.с.49-51).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено понаддоговірне споживання електричної енергії, у зв’язку з чим, за умовами договору,  він повинен оплатити вартість електроенергії, яка спожита понад встановлений розмір, за двократним тарифом.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2006р. рішення господарського суду Львівської області від 31.03.2006р. скасовано та прийнято нове рішення про відмову у позові (а.с.134-135).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач до закінчення розрахункового періоду звернувся до позивача з заявою про корегування договірної величини енергопостачання, попередньо оплативши вартість додатково заявленого обсягу електроенергії. При цьому, позивачем необґрунтовано відмовлено у задоволенні такої заяви  з посиланням на закінчення розрахункового періоду.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, ВАТ “Львівобленерго” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить її скасувати, залишивши в силі рішення господарського суду Львівської області від 31.03.2006р.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням судом апеляційної інстанції та не застосуванням норм матеріального права, що підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідач у справі – ВАТ "Галичина-Авто" у відзиві на касаційну скаргу, вважаючи її доводи безпідставними, просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2006р. залишити без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності за перевищення обсягу споживання електроенергії у вигляді оплати за двократним тарифом різниці між фактично спожитим обсягом електроенергії та встановленим за договором.

Відповідно до ст.ст.1,26 Закону України “Про електроенергетику”, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. При цьому, споживач, згідно ч.2 ст.26 Закону, зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

В силу ч.5 ст.26 вказаного Закону, споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

При цьому, порядок застосування відповідальності, передбаченої вказаною нормою, визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до ч.7 ст.27 Закону.

Так, згідно п.11 Порядку постачання електричної енергії споживачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.99р. №441, граничні величини споживання електричної потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором між місцевою енергопостачальною організацією та споживачем. Повідомлення про ці величини є невід'ємною частиною договору. При цьому, вказаною нормою визначено право споживача протягом поточного розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за коригуванням договірної величини споживання електричної енергії. Також зазначеною нормою встановлено, що у разі коригування договірної величини споживання електричної енергії протягом поточного розрахункового періоду здійснюється відповідне коригування граничної величини споживання електричної потужності.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відносини між сторонами –ВАТ “Львівобленерго” та ВАТ “Галичина-Авто” щодо постачання електричної енергії врегульовані договором №90424 від 10.03.2004р. на постачання електричної енергії.

Відповідно до умов укладеного договору, позивач брав на себе зобов’язання поставляти електроенергію відповідачу, а останній –своєчасно оплачувати її вартість за обумовленими тарифами у терміни та на умовах, визначених договором.

В силу п.9.4 договору, він укладений на термін до 31 грудня 2004р. та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну не буде заявлено однією із сторін про припинення його дії або перегляд його умов.

Як встановлено судами, додатком №1 до договору, сторонами встановлено обсяг постачання електроенергії відповідачу у грудні 2005р. у розмірі 43тис. кВт/год, а фактично ВАТ “Галичина-Авто” спожито 108063кВт/год, тобто перевищення обсягу споживання становило 65063кВт/год.

При цьому, судами встановлено, що 19.12.2005р. ВАТ “Галичина-Авто” звернулося до ВАТ “Львівобленерго” з заявою за вих.№574 у якій просило відкоригувати договірну величину споживання електроенергії на грудень 2005р.,  збільшивши її на 57тис кВт/год. До поданої заяви відповідач додав платіжне доручення №245 від 16.12.2005р., відповідно до якого ним здійснення оплата електроенергії на суму 17 000грн.

Додатком №2 до договору встановлено, що розрахунковим вважається період з 18 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Таким чином, розрахунковий період, протягом якого відповідач мав право звернутись з заявою про корегування  обсягу електроенергії, закінчувався 18.12.2005р., разом з тим, оскільки 17.12 та 18.12.2005р. були вихідними днями, суд апеляційної інстанції  дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач звернувся з відповідною заявою до закінчення розрахункового періоду, встановивши, що така заява здана відділенню зв’язку для направлення її позивачу 19.12.2005р.

Разом з тим, висновку щодо відсутності у відповідача заборгованості на момент звернення з заявою про корегування обсягу електроенергії  суд апеляційної інстанції дійшов не застосувавши наступні норми матеріального права.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України,  що визначено ст.175 ГК України.

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.1 ст.530 ЦК України,  якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами договору, розрахунок за електроенергію здійснюється наступним чином: 50% до 03 дня розрахункового періоду, 50% - до 18 дня розрахункового періоду (п.3 договору). При цьому, договором визначено, що споживач самостійно розраховує суму планового платежу шляхом множення чинного у розрахунковому періоді рівня тарифу на обсяг електричної енергії, заявленої на поточний розрахунковий період із врахуванням відсотка планового платежу.

Таким чином, на момент звернення з заявою про корегування обсягу електроенергії –19.12.2006р., відповідач мав повністю розрахуватись за електроенергію, спожиту ним у розрахунковому періоді, у т.ч. з урахуванням додаткового обсягу електроенергії, який просив йому виділити додатково. Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що останній платіж у розмірі 6 013,38грн. відповідачем здійснений 26.12.2005р.

Поряд з цим, п.5.5 додаткової угоди сторонами визначено, що корегування договірних величин споживання електричної енергії по заявці споживача здійснюється при умові відсутності заборгованості за спожиту електроенергію, проведення оплати додатково заявленого обсягу електричної енергії, оплати платежів зазначених у додатку №2 та наявності виробничих можливостей у  енергопостачальника.

За таких обставин, не врахувавши положення вищенаведених норм матеріального права та умов договору, суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо безпідставного задоволення позову судом першої інстанції.

Враховуючи зазначене, постанова Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2006р. підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення господарського суду Львівської області від 31.03.2006р.

В силу ст.49 ГПК України, ВАТ “Львівобленерго” підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача понесені ним витрати у зв’язку з оплатою касаційної скарги державним митом. у розмірі 95,55грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49,1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1.          Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Львівобленерго” задовольнити.

2.Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2006р. у справі №4/379-12/61 господарського суду Львівської області скасувати, залишивши в силі рішення господарського суду Львівської області від 31.03.2006р.

3.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Галичина-Авто” на користь Відкритого акціонерного товариства “Львівобленерго”  в рахунок відшкодування судових витрат, понесених у зв’язку з оплатою касаційної скарги державним митом, 95,55грн.

4.Доручити видати наказ на виконання п.3 резолютивної частини постанови господарському суду Львівської області.

Головуючий  суддя                                                       Кузьменко М.В.

Судді                                                                                Васищак І.М.

Рибак В.В.