ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 101
РІШЕННЯ

Іменем України

20.12.2007

Справа
№2-7/16552-2007

За
позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1)

До
відповідачів: 1) Євпаторійської міської ради (97400, м. Євпаторія, пр. Леніна,
2); 2) Кримського республіканського підприємства «Бюро реєстрації та технічної
інвентаризації м. Євпаторії» (97400, м. Євпаторія, вул. Некрасова, 45)

Про
визнання права власності та спонукання до виконання певних дій.

Суддя
І. І. Дворний

представники:

Від
позивача - ОСОБА_2, предст., дов. від 16.11.2007 р., ОСОБА_3, предст., дов. від
16.11.2007 р.

Від відповідачів  - 1) Сідельникова Г. О., предст., дов.
№01-13/188 від 28.02.2007 р.; 2) не з'явився (клопотання).

Суть справи: Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим з
позовною заявою до Євпаторійської міської ради та Кримського республіканського
підприємства «Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. Євпаторії», в якій
просить визнати за позивачем право власності в цілому на нежитлові приміщення,
які розташовані поАДРЕСА_2, а саме: літер «Ш» - склад, розміром 9,00 х 9,40, та
зобов'язати КРП «Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. Євпаторії»
здійснити відповідну реєстрацію права власності за позивачем.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1за власні
кошти здійснено самочинне будівництво на орендованій ним земельній ділянці
складу літер «Ш» з дотриманням відповідних норм та правил. Вказані обставини
стали підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності на
самочинне будівництво на підставі статті 376 Цивільного кодексу України та
зобов'язання БТІ здійснити відповідну реєстрацію права власності на об'єкт
нерухомості.

У
судовому засіданні представник позивач надав суду заяву про уточнення позовних
вимог, в якій зазначив, що рішенням Євпаторійського міського суду від
17.04.2006 р. у справі №2-1682 за позивачем було визнано право власності на
1/50 долі з складу домоволодіння поАДРЕСА_2, що складається з літ «М»,
загальною площею 93,2 кв. м.. Таким чином, оскільки збудований позивачем склад
літер «Ш» та частина домоволодіння літер «М» є єдиним об'єктом нерухомості, СПД
ОСОБА_1просить визнати за ним право власності в цілому на вказані приміщення та
зобов'язати КРП «Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. Євпаторії» здійснити
відповідну реєстрацію права власності за позивачем. Вказана заява прийнята
судом до розгляду.

Представник
Кримського республіканського підприємства «Бюро реєстрації та технічної
інвентаризації м. Євпаторії» у судове засідання не з'явився, проте направив до
суду клопотання з проханням розглянути справу за відсутністю представника.

Представник
Євпаторійської міської ради у судове засідання з'явився, однак відзив на позов
не надав, через що суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами
у порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують правовідносини сторін, суд не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладався у порядку
статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

03.05.2001
р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євпаторійська меблева фабрика»
(Продавець) та ОСОБА_1(Покупець) був укладений договір купівлі-продажу, п. 1
якого передбачено, що ТОВ Євпаторійська меблева фабрика» продало, а
ОСОБА_1купив одну п'ятдесяту частку від цілісного майнового комплексу, що
складає літер «М» - склад, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням
Євпаторійської міської ради від 24.07.2002 р. (а. с. 8) ОСОБА_1був наданий
дозвіл на складання проекту землеустрою з відведення земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_2, біля меблевої фабрики, площею 400,00 кв. м. для
обслуговування та реконструкції складських приміщень, після чого було вирішено
оформити та передати позивачу договір оренди на 50 років на вказану земельну
ділянку (а. с. 6).

Рішенням
Євпаторійського міського суду від 17.04.2006 р. у справі №2-1682 був, у тому
числі, проведений виділ належних ОСОБА_1 1/50 долі з складу домоволодіння
поАДРЕСА_2, що складається з літ «М», загальною площею 93,2 кв. м.,
розташованих на земельній ділянці 326 кв. м., в самостійне домоволодіння,
привласнено нову юридичну адресу:АДРЕСА_3 та визнано за ОСОБА_1право власності
в цілому.

Відповідно
до статті 35 Господарського процесуального кодексу України рішення суду з
цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського
суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Матеріали
справи свідчать, що позивачем на території орендованої земельної ділянки був
самовільно збудований склад, після чого Кримським республіканським
підприємством «Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. Євпаторії» була
проведена технічна інвентаризація нерухомого майна, розташованого за
адресою:АДРЕСА_4, із привласненням відповідних літер. Так, зі схематичного плану
(а. с. 17) вбачається, що склад, якому привласнений літер «Ш», загальною площею
70,6 кв. м. був збудований СПД ОСОБА_1самовільно.

Згідно
зі ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав всіх суб'єктів
права власності та господарювання. Усі суб'єкти права власності рівні перед
законом.

Згідно
з ч.1 ст.386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.

Ч. 1
ст. 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено
договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів
на підставі договору, є власником цієї речі.

Судом
встановлено, що спірне майно безпосередньо створено СПД ОСОБА_1і жоден з
відповідачів не поніс витрат, пов'язаних з будівництвом і створенням нової
речі.

Ст.
376 ЦК України встановлено, що житловий будинок,  будівля,
споруда,  інше нерухоме майно
вважаються  самочинним  будівництвом,
якщо  вони  збудовані
або будуються  на  земельній
ділянці,  що  не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За
загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Проте, відповідно до ч.
3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

На
вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб (ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України).

Як
вже було вказано раніше, земельна ділянка під спірним майном, була передана
позивачу в оренду, тобто строкове платне користування, що по суті відповідачами
не заперечується. Таким чином, на день розгляду справи користувачем земельної
ділянки під спірним об'єктом є Суб'єкт підприємницької діяльностіОСОБА_1.

З
наявного в матеріалах справи технічного висновку №ВЕ-94 Торгово-промислової
палати Криму по результатам обстеження
споруди складу літер «Ш», розташованого поАДРЕСА_4 (а. с. 11-14), який
розцінюється судом на підставі статті 36 Господарського процесуального кодексу
України як належний письмовий доказ у справі, вбачається, що споруда збудована
з дотриманням будівельних норм та правил, стан несущих та огороджувальних
конструкцій гарний, деформації відсутні, дотримані будівельні, протипожежні та
санітарні норми для виробничих будівель та приміщень; прийняті
об'ємно-планувальні  та конструктивні
рішення досліджених споруди відповідають вимогам діючих норм та правил;
будівельні роботи на дослідженому об'єкті виконані в повному обсягу, перешкоди
для використання споруди відповідно до їх призначення відсутні.

Як
свідчать матеріали справи, державна реєстрація права власності за позивача на
збудовані споруди не була проведена КРП «Бюро реєстрації та технічної
інвентаризації м. Євпаторії» у зв'язку із ненаданням правовстановлюючих
документів, перелічених у Тимчасовому Положенні про порядок державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна.

Відповідно
до п. 18 інформаційного листа Вищого арбітражного суду України N 01-8/98 від
31.01.2001р. «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання,  пов'язані із здійсненням права власності та
його захистом» відповідно  до  статті
1  Закону  України "Про державну реєстрацію
речових  прав  на
нерухоме  майно  та
їх   обмежень" відповідна
державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів
виникнення,  переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень,
що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру  речових
прав  на  нерухоме майно та їх обмежень.

Отже,
відповідні  органи  єдиної системи  реєстрації
відповідних прав можуть бути відповідачами за позовами про спонукання до
реєстрації права власності на об'єкт нерухомого
майна, пред'явленими згідно
зі  статтею  392
Цивільного кодексу України.

Оскільки
відповідно до пункту 5  розділу  V
"Прикінцеві положення" Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та
їх  обмежень" до створення
єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного
реєстру  прав  у складі державного земельного кадастру
реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро
технічної інвентаризації, останні можуть бути
відповідачами у таких справах.

Як
вже було зазначено раніше, ст.331 ЦК України передбачено, що право власності
може бути набуте на новостворене майно. Так, в ч. 2 ст. 331 ЦК України
зазначено, що право власності на новостворене
нерухоме  майно  (житлові будинки,  будівлі,
споруди  тощо)  виникає
з  моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або законом передбачено  прийняття
нерухомого майна  до  експлуатації,
право  власності  виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно  до
закону підлягає  державній
реєстрації,  право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Питання
щодо створення якісно нової речі належить до правового питання та має бути
вирішено судом.

Зі
змісту ст. ст. 331, 332 ЦК України вбачається, що до основних ознак нової речі
- об'єкту нерухомості, зокрема, відноситься наступне: річ створена з матеріалів
особи, що претендує на новостворене майно.

Дійсно,
при цьому за загальним правилом, право власності на таку річ набувається з
моменту завершення будівництва, а у випадку, якщо законом чи договором
передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає
з часу прийняття такого майна в експлуатацію.

Однак
вказана норма не носить практичного характеру через наступне. Відповідно ч. 1
ст. 182 ЦК України право власності на нерухому річ підлягає державній
реєстрації. Отже, до проведення державної реєстрації з часу прийняття в
експлуатацію об'єкту нерухомості права власності на таку річ не виникає.

Розглянувши
наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що позивачем надані
достатні докази щодо створення ним за власний рахунок нової речі - об'єкта
нерухомого майна, який був збудований ним з дотриманням будівельних,
протипожежних та санітарних норм та правил, на належній йому на праві оренди
земельній ділянці.

Частиною
2 статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однак,
всупереч вимогам відповідачами не надано суду на час розгляду справи доказів з
неправомірності володіння позивачем спірним майном, у той час як згідно з
приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним
законодавством України для такого роду фактів.

За таких
обставин, враховуючи факт преюдиціальності встановлених рішенням
Євпаторійського міського суду від 17.04.2006 р. у справі №2-1682 обставин, суд
вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1про визнання за ним права власності
на в цілому на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_4, та складається з
літер «М» загальною площею 93,2 кв. м. та літер «Ш» загальною площею 70,6 кв.
м.

Реєстрація
права власності на об'єкти нерухомого майна, що знаходиться у власності
юридичних та фізичних осіб, здійснюється відповідно Тимчасовому положенню про
порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства  юстиції України від
07.02.2002 р. N 7/5.

Відповідно
до пункту 1.5 вказаного положення право власності на нерухоме майно підлягає
обов'язковій реєстрації.

Реєстрацію
права власності на нерухоме майно здійснюють комунальні підприємства бюро
технічної інвентаризації (п. 1.3 положення), для чого до БТІ надаються правовстановолюючі
документи (п. 2.1 положення).

Серед
правовстановлюючих документів, перелічених в додатку 1 до Тимчасового положення
про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, передбачені й рішення
судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна.

Згідно
зі статтею 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до
господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів,
а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Серед
способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16
Цивільного кодексу України, передбачено, зокрема, визнання права та примусове
виконання обов'язку в натурі.

З
урахуванням вищенаведеного, вимоги Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1щодо спонукання КРП «Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м.
Євпаторії» до реєстрації за позивачем права власності на спірне майно суд також
вважає правомірними та такими, що підлягають задоволенню

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати за Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності в
цілому на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_4, та складається з літер
«М» загальною площею 93,2 кв. м. та літер «Ш» загальною площею 70,6 кв. м.

3.          Зобов'язати Кримське республіканське
підприємство «Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. Євпаторії» (97400,
м. Євпаторія, вул. Некрасова, 45) здійснити відповідну реєстрацію права
власності за Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в цілому на нерухоме майно, що розташоване по
АДРЕСА_4, та складається з літер «М» загальною площею 93,2 кв. м. та літер «Ш»
загальною площею 70,6 кв. м.

4.          Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Дворний
І.І.