ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

18.12.2007
Справа №2-7/12467-2007

За позовом Приватного підприємства «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» (73000, м. Херсон, вул. Карла Маркса, 40/10, к. 44, ідентифікаційний код 33277168)

До відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Крупської» (97115, Нижньогірський район, с. Михайлівка, пр-т Черфаса, 20, к. 3,  ідентифікаційний код 30923620)

Про стягнення  50000,00 грн.

За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Крупської» (97115, Нижньогірський район, с. Михайлівка, пр-т Черфаса, 20, к. 3,  ідентифікаційний код 30923620)

До відповідача Приватного підприємства «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» (73000, м. Херсон, вул. Карла Маркса, 40/10, к. 44, ідентифікаційний код 33277168)

Про стягнення 62189,00 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача (відповідача за зустрічним позовом) – не з’явився (телеграма)

Від відповідача (позивача за зустрічним позовом)  - не з’явився (телеграма)

Суть справи: Приватне підприємство «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» звернулося до Господарського суду АР Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Крупської» про стягнення 50000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем було перераховано ТОВ «Агрофірма імені Крупської» грошові кошти у розмірі 50000,00 грн. в якості передоплати за ячмінь. Позивач зазначив, що після огляду зерна виявилося, що його якість не відповідає вимогам якості та непридатне для використання, у зв’язку з чим ПП «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» відмовилося від кінцевої оплати та заявив вимогу про повернення сплачених в якості попередньої оплати коштів. Враховуючи те, що ТОВ «Агрофірма імені Крупської» в добровільному порядку вартість передоплати у сумі 50000,00 грн. повернута не була, позивач просить стягнути вказану суму грошових коштів в примусовому порядку як безпідставно набуте майно.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що на виконання наказу ГС АР Крим від 07.05.2007 р. у справі №2-11/9898-2006 про повернення ТОВ «Агрофірма імені Крупської» 160270 кг ячменю врожаю 2005 р., що знаходиться на збереженні ТОВ «Агропромснаб», та враховуючи здійснену позивачем попередню оплату у сумі 50000,00 грн. на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.2007 р. 10.05.2007 р. було відвантажено у автомобілі ПП «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» 160270 кг ячменю. ТОВ «Агрофірма імені Крупської» повідомило, що оформлення документів по реалізації продукції й доплата за отриманий товар, вартість якого складає 112189,00 грн., повинно було бути проведено наступного дні після його відвантаження, тобто 11.05.2007 р., проте позивач в порушення домовленості не направив представника для оформлення документів та не здійснив доплату за отриманий товар. З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

22.10.2007 р. до ГС АР Крим від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Крупської» надійшла зустрічна позовна заява про стягнення з ПП «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» несплаченої суми вартості поставленого ячменю у розмірі 62189,00 грн.

Ухвалою ГС АР Крим від 01.11.2007 р. зустрічна позовна заява була прийнята до провадження.

Представники сторін у судове засідання не з’явилися, однак направили до суду телеграми з проханням перенести розгляд справи на більш пізніший строк у зв’язку з неможливістю забезпечити явку представників.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а також приймаючи до уваги те, що сторони не представили суду докази на підтвердження викладених в телеграмах обставин, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням сторін строк розгляду справи був продовжений у порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази,  суд

ВСТАНОВИВ :

Як свідчать матеріали справи, на виконання рішення ГС АР Крим від 03.08-29.10.2004 р. у справі №2-11/9898-2006 судом був виданий наказ від 07.05.2007 р. про повернення ТОВ «Агрофірма імені Крупської» 160270 кг ячменю врожаю 2005 року, який знаходиться на зберіганні у зернових складах цілісного майнового комплексу, належного ТОВ «Агропромснаб», розташованих за адресою: АРК, смт. Азовське, вул. Леніна, 2.

Як вбачається з акту державного виконавця від 10.05.2007 р., в присутності представника ТОВ «Агрофірма імені Крупської», керівника ТОВ «Агропромснаб», понятих, було здійснено повернення зерна ячменю врожаю 2005 року в кількості 160720 кг згідно резолютивної частини виконавчого документу.

Повернуте зерно було відвантажено на автомобілі ПП «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт», оскільки на підставі усної домовленості та виставленого ТОВ «Агрофірма імені Крупської» рахунку №30 від 07.05.2007 р. Приватним підприємством «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» була здійснена попередня оплата за зерно у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №252 від 07.05.2007 р. та №255 від 08.05.2007 р.

Приватне підприємство «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» стверджує, що під час огляду зерна була встановлена його невідповідність вимогам стандарту, у зв’язку з чим підприємство відмовилося від отримання зерна та вважає перераховані кошті у сумі 50000,00 грн. (передоплата) безпідставно набутим майном.

Проте, вказані твердження позивача (відповідача за зустрічним позовом) спростовуються матеріалами справи.

Так, як вже було зазначено раніше, вивезення Приватним підприємством «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» зерна у загальній кількості 160720 кг підтверджується актом державного виконавця від 10.05.2007 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Причому, згідно з п. 1 ч.2 цієї статті, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, матеріали справи свідчать, що у зв’язку зі здійсненням ПП «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» передоплати та вивезенням зерна, між сторонами у справі був укладений усний правочин, позаяк відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Таким чином, у позивача (відповідача за зустрічним позовом) виник обов’язок щодо сплати вартості отриманого зерна.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення стосовно господарських зобов’язань міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від  зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

У той же час, вартість отриманого зерна у сумі 112189,00 грн., за винятком перерахованого авансу у сумі 50000,00 грн., Приватним підприємством «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» в повному обсязі оплачена не була, що, в свою чергу, стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Крупської» до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 62189,00 грн. (112189,00 грн. - 50000,00 грн.) в примусовому порядку.

Суд не може прийняти до уваги посилання ПП «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» про те, що при вивезенні зерна він діяв як експедитор, з огляду на наступне.

Так, позивач (відповідач за зустрічним позовом) посилається на те, що 10.05.2007 р. між ПП «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» (Експедитор) та ПП «МНТР» (Замовник) був укладений договір експедирування №01, за яким Експедитор зобов’язується проконтролювати відвантаження товару на елеваторі та перевезти товар з пункту відвантаження, АР Крим, Джанкойський район, с. Азовське, до пункту призначення, Херсонська область, Каланчакський район, с. Александрівка, за власний рахунок, на свій страх та ризик, та видати його уповноваженій особі.

На підтвердження цього, позивач (відповідач за зустрічним позовом) надав суду примірник відповідного договору, товарно-транспортні накладні, акт приймання-передачі виконаних робіт та прибуткові касові ордери про отримання оплати за надані послуги.

Проте, вказані документи не є належними доказами, які б підтверджували факт відсутності між сторонами у справі зобов’язувальних відносин, оскільки ПП «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» не надало суду доказів, які б підтверджували наявність договірних відносин між Замовником (ПП «МНТР»), з одного боку, та ТОВ «Агрофірма імені Крупської» або ТОВ «Агропромснаб» з іншого, та які б свідчили, що відвантажене зерно було передано у власність саме ПП «МНТР», а не ПП «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт». У той же час, сам договір експедирування може бути похідним від правочину про продаж позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) отриманого зерна Приватному підприємству «МНТР». Суд зазначає, що обов’язковість надання позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) документального підтвердження належності відвантаженого зерна Приватному підприємству «МНТР» випливає із вищенаведених приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» не підтверджуються матеріалами справи, через що правові підстави для їх задоволення відсутні. У той же час, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Крупської» підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають стягненню з ПП «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» на користь ТОВ «Агрофірма імені Крупської» відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час, при подачі зустрічного позову ТОВ «Агрофірма імені Крупської» не була доплачена 1,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, через що суд вважає за необхідне стягнути недоплачений розмір судових витрат з позивача за зустрічним позовом на користь державного бюджету України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В первісному позові відмовити.

2.          Зустрічний позов задовольнити.

3.          Стягнути з Приватного підприємства «Виробничо-торгівельна фірма «Агростандарт» (73000, м. Херсон, вул. Карла Маркса, 40/10, к. 44, ідентифікаційний код 33277168) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Крупської» (97115, Нижньогірський район, с. Михайлівка, пр-т Черфаса, 20, к. 3,  ідентифікаційний код 30923620) заборгованість у розмірі 62189,00 грн., 621,89 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Крупської» (97115, Нижньогірський район, с. Михайлівка, пр-т Черфаса, 20, к. 3,  ідентифікаційний код 30923620) в доход Державного бюджету України (отримувач: державний бюджет м. Сімферополя, р/р 0002 в УДК в м. Сімферополі ГУ ДКУ в АРК, ЗКПО 34740405, МФО 824026, код платежу 22050000) 1,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.