РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2007 р.

Справа № 17/326-5103

Господарський суд Тернопільської
області

у складі

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарську
справу

за позовом Акціонерно-комерційного
банку "Імексбанк", м. Одеса в особі Філії АКБ "Імексбанк" у
м. Тернополі, м. Тернопіль

до відповідача
Суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1, с. Остап»є Підволочиського
району  Тернопільської області

про стягнення  52449,16 грн. заборгованості

Представник від:

позивача:
Коцюба Н.Я., начальник юридичного відділу, довіреність № 161006 від 16.10.2006
р.

відповідача:  не з»явився

Учаснику судового процесу
роз'яснено права і обов'язки, передбачені ст. 20,22,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного
клопотання, звукозапис судового засідання технічними засобами не здійснювався.

Позивач -Акціонерно-комерційний
банк «Імексбанк», м. Одеса в особі Філії АКБ «Імексбанк»у м. Тернополі, м.
Тернопіль, звернувся 26.12.2006 р. до господарського суду з позовною заявою до
відповідача -суб'єкта підприємницької діяльності-ОСОБА_1, який проживає в с.
Остап»є Підволочиського району Тернопільської області, про стягнення 52449,16
грн. боргу, посилаючись на умови укладеного між сторонами кредитного договору
за овердрафтом НОМЕР_1, з яких: 50 000 грн. непогашеного кредиту, 2 343,69 грн.
нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом та 105,47 грн.
нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за
користування кредитом.

Одночасно з поданням позову про
стягнення заборгованості згідно кредитного договору, позивач просив забезпечити
позов шляхом накладення арешту на рахунок, що належить відповідачу у справі.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
копією кредитного договору за овердрафтом НОМЕР_1,  листом-претензією НОМЕР_2, розрахунком суму
позову, іншими матеріалами.

Ухвалою суду від 28.12.2006р.
позовна заява прийнята до провадження, розгляд справи призначено на
18.01.2007р., пізніше судове засідання відкладено на 13.02.2006 р. до 12-30
год. через неявку представника відповідача та відсутністю належних доказів
вручення відповідачу ухвали суду про порушення провадження у даній
господарській справі.

В ході судового розгляду позивач
двічі звертався із заявами про уточнення (збільшення) позовних вимог (№39/04
від 17.01.2007 р. та № 122/04 від 13.02.2007 р. як додаток до заяви від
17.01.2007 р.), відповідно до яких
просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 54 228,01 грн., з
них: 50 000 грн. -сума непогашеного кредиту, 4045,12 грн. -сума нарахованих
відсотків за користування кредитними коштами та 182,89 грн. нарахованої пені за
період з 01.08.2006 р. по 16.01.2007 р. згідно умов договору НОМЕР_3. Зважаючи,
що заяви про уточнення позовних вимог відповідають правам позивача,
встановленим ст. 22 ГПК України, господарський суд задовольняє їх та розглядає
справу з урахуванням наданих уточнень.

Представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги та надав на вимогу суду довідку державного реєстратора
Підволочиської районної державної адміністрації про місцезнаходження відповідача,
а саме; с. Остап"є Підволочиського району (адреса, що вказана позивачем в
позовні заяві).

Відповідач  відзиву на позовну заяву не подав, в судове
засідання не з'явився, незважаючи на те, що про час та місце слухання справи
був повідомлений належним чином (лист АКБ "Імексбанк" НОМЕР_4),
відтак, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75
ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні докази, які мають
значення для вирішення справи по суті, суд вважає, що вимоги позивача
підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

24 березня 2006 року між Акціонерно-комерційним
банком «Імексбанк», м. Одеса в особі Філії АКБ «Імексбанк»у м. Тернополі
(далі-Кредитор) та суб'єктом підприємницької діяльності-ОСОБА_1
(далі-Позичальник) укладено договір кредиту за овердрафтом НОМЕР_1, відповідно
до мов якого Кредитор зобов'язався надавати Позичальнику грошові кошти у
тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості,
платності та цільового використання шляхом сплати з поточного рахунку
Позичальника, відкритого в АКБ "Імексбанк", розрахункових документів
на суму, що перевищує фактичний залишок на такому поточному рахунку, але в
межах визначеного договором ліміту-овердрафту (50 000 грн.), а Позичальник
зобов'язувався  сплачувати  Кредитору за користування овердрафтом  проценти в розмірі та строки, обумовлені
договором, та комісії в розмірі та порядку, визначеному п. 2.7. договору.

Пунктом 1.1.2. договору овердрафту строк
користування овердрафтом встановлено сторонами до 01 грудня 2006 року зі
сплатою за користування кредитними коштами процентів у розмірі 18
(вісімнадцяти) відсотків річних.

Надання кредиту за овердрафтом
підтверджується розпорядженням від 24.03.2006 року на встановлення ліміту
заборгованості у розмірі 50 000,00 гривень по рахунку СПД - фізОСОБА_1 НОМЕР_5
з підтвердженням сплати платіжних документів Позичальника за рахунок кредитних
коштів (платіжне доручення НОМЕР_6).

Заперечень проти дійсності кредитного
договору сторони у справу не надали, а тому підлягає до виконання обома
сторонами.

У відповідності  до положень ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено,
що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються § 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до
ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк
зобов'язується надати  грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин
за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, які регулюють
відносини за договором позики, якщо інше не встановлено § 2 гл.71 ЦК України,
або не випливає із суті кредитного договору.

Порушуючи вимоги п.п. 1.1.2, 3.3.4.
та 3.3.5. кредитного договору, а саме не виконуючи в обумовлені строки
зобов'язань по поверненню овердрафту за кредитним договором, у відповідача
перед позивачем виникла заборгованість по сплаті кредиту, розмір якої станом на
16.01.2007р., становить 50 000 грн., що підтверджується матеріалами справи та
не заперечено відповідачем у встановленому законом порядку, а тому вимоги в цій
частині позову як обґрунтовані та правомірні підлягають до задоволення.

Норма частини 1 статті 536 ЦК
України встановлює обов'язок боржника сплачувати проценти за користування
кредитними коштами.

Пунктом 2.4.1. кредитного договору
передбачена сплата відсотків за весь час фактичного користування кредитом
згідно п.п. 2.4.3., 2.5. та 2.6. договору.

За
доводами позивача, підтвердженими доданим до справи розрахунком суми
позову, відповідач, отримавши та використавши кредитні кошти в розмірі 50 000
грн., не виконав своє зобов'язання щодо сплати нарахованих відсотків на залишок
заборгованості у терміни, встановлені пунктом 3.3.4. кредитного договору,
нарахована і несплачена сума яких за період
з 01 серпня 2006 року  по 16 січня
2007 року включно становить 4 045 (чотири тисячі сорок п'ять) грн. 12 коп.
Розрахунок нарахування відсотків зроблено вірно та у відповідності до умов
договору. Доказів про сплату заборгованості по нарахованих позивачем та,
відповідно, не сплачених відповідачем, відсотках, учасники процесу суду не
надали, а тому пред'явлені до стягнення обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Позивач, у відповідності до п.6.1
вищевказаного Договору намагався шляхом переговорів та взаємних домовленостей
вирішити питання щодо повернення грошових коштів, що підтверджується
направленою на адресу Відповідача листом-претензією вих. НОМЕР_2 (копія якого
знаходиться в матеріалах справи). Однак, претензія залишена без відповіді та
задоволення.

Згідно зі ст. 216 ГК України,
учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за
правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставі і в прядку, передбачених цим кодексом,  іншими законами та договором.

У відповідності до ст. 230 ГК
України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової
суми (неустойки, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4.1 договору передбачено,
що у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів та/або комісій,
визначених п.п. 2.7., 2.8. договору, Позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1
% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки, але не більше
подвійної облікової ставки  НБУ, що діяла
в період прострочення.

Оцінюючи поданий позивачем
розрахунок пені, нарахованої в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (з
урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), що складає 182,89 грн. за
період з 01.08.2006 р. по 16.01.2007 р. (169 днів), то вимоги позивача в цій
частині позову як такі, що ґрунтуються на умовах Договору, відповідають вимогам
чинного законодавства, заявлені в межах строку позовної давності, підлягають до
задоволення.

Таким чином, вимоги позивача
засновані на законі, умовах договору НОМЕР_1, підтверджені наданими матеріалами
і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Клопотання позивача про накладення
арешту на поточний рахунок відповідача з метою забезпечення позову судом
відхиляється з огляду на те, що позивачем не наведено законодавчого та
документального обґрунтування необхідності вжиття відповідних заходів до
забезпечення позову.

Згідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті держмита
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Крім того,
позивачу повертається з державного бюджету 33,72 грн. надмірно сплаченого
державного мита в порядку ст. 47 ГПК України.

За згодою представника позивача у
судовому засіданні 13 лютого 2007 р. оголошено лише вступну та результативну
частини рішення відповідно до статті 85 ГПК України.

На підставі викладеного,
керуючись  ст.ст. 193, 216, 230, 232 ГК
України,  ст.ст. 11, 16, 525, 526, 536,
1054 ЦК України, ст. ст. 42-47, 22, 28, 33, 34, 43, 44,
47, 49, 75, 82-85, 116, 117 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ :

1.
Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.
Стягнути  з суб'єкта
підприємницької діяльності - ОСОБА_1, с. Остап»є Підволочиського району
Тернопільської області, ідент. НОМЕР_7) на користь Акціонерно-комерційного
банку "Імексбанк", м. Одеса, вул. Гагаріна, 12-а, ідент. код 20971504
в особі Філії АКБ "Імексбанк" у м. Тернополі, м. Тернопіль, вул.
Майдан Мистецтв, 6, ідент. код 26310442) 50 000 грн. боргу, 4045,12 грн.
відсотків за користування кредитом, 182,89 грн. пені, 660,28 грн. судових  витрат .

3. Повернути
Акціонерно-комерційному банку "Імексбанк", м. Одеса, вул. Гагаріна,
12-а, ідент. код 20971504 в особі Філії АКБ "Імексбанк" у м.
Тернополі, м. Тернопіль, вул. Майдан Мистецтв, 6, ідентифікаційний код 26310442
з державного бюджету України - 33,72 грн. надмірно сплаченого державного мита.

Наказ та довідку видати після набрання
рішенням законної сили.

На
рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати
апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня
прийняття (підписання) рішення "_19___"_лютого___2007 року через
місцевий господарський суд.

Суддя