КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2007                                                                                           № 26/269-46/324

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес  Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Даниленко О.В. (за дов.),

від відповідача 1 - Магратій Я.В. (за дов.),

від відповідача 2 - не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства (далі - КП) "Київпастранс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 09.08.2007

у справі № 26/269-46/324

за позовом                               Акціонерного страхового товариства (далі - АСТ) "Вексель"

до                                                   1. КП "Київпастранс"

2. Відкритого акціонерноготовариства (далі - ВАТ) "Українська страхова компанія "Дженералі Гарант"

про                                                  стягнення 6 194,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 09.08.2007 у справі №26/269-46/324 позов АСТ „Вексель” до КП „Київпастранс” та ВАТ „УСК „Дженералі-Гарант” про стягнення 6 194,07 грн. задоволено повністю.

Присуджено стягнути з КП „Київпастранс” на користь АСТ „Вексель” 5 924,07 грн. вартості страхового відшкодування, 270 грн. збитків, 102 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Провадження у справі №26/269-46/324 в частині вимог до ВАТ „УСК „Дженералі Гарант” припинено.

Рішення мотивовано тим, що відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно статті 27 Закону України „Про страхування” до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню за рахунок відповідача-1. Враховуючи, що позивач відмовився від позову в частині вимог до відповідача-2, в цій частині провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду, КП „Київпастранс” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м.Києва від 09.08.2007 у справі №26/269-46/324.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом поверхово розглянуто справу, не враховано доказів, які мають значення для справи, а тому рішення є необґрунтованим та незаконним.

У відзиві на апеляційну скаргу АСТ „Вексель” заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним, прийнятим відповідно до норм законодавства та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач 2 відзиву на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання не з’явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, судова колегія встановила наступне.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів 6 194,07 грн. вартості страхового відшкодування та збитків у зв’язку з проведенням автотоварознавчої експертизи, а також судові витрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2006 у справі №26/269, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2007, у задоволенні позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2007 рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2007 скасовано, матеріали справи направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2007 справу №26/269 прийнято до свого провадження суддею Шабуніним С.В., присвоєно №26/269-46/324 та призначено до розгляду.

30.06.2004 між позивачем та Гайдаком Василем Миколайовичем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту у формі страхового полісу №0035392, відповідно до якого позивачем прийнято під страховий захист автомобіль Mercedes Benz 312 D, державний номер 018-44 КМ.

Згідно довідки ВДАІ Оболонського Районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві від 12.04.2005 за №52/2510вх 14.02.2005 о 8 год. 30 хв. на пр.Московському сталося ДТП – зіткнення 3-х автомобілів за участю транспортних засобів Mercedes Benz 312 D, державний номер 018-44 КМ під керуванням Гайдака Василя Миколайовича, Опель Астра, державний номер 845-39 КЕ під керуванням Гмирі Миколи Івановича та автобус марки Вольво, державний номер 006-86 КА під керуванням Полончука Миколи Полікарповича.

Як вбачається з довідки ВДАІ Оболонського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 12.04.2005 № 52/2510вх. та довідки ВДАІ Оболонського РУ ГУ МВС України №263, протоколу про адміністративне правопорушення від 14.02.2005 №505 автомобіль Mercedes Benz 312 D, державний номер 018-44 КМ отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14.02.2005 на проспекті Московський внаслідок зіткнення з автобусом Volvo д.н. 006-86 КА, який належить КП “Київпастранс”, (копія довідки Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в м. Києві від 02.09.2005 № 10/9761).

З протоколу про адміністративне правопорушення від 14.02.2005 №505 слідує, що на момент зіткнення автомобіля Mercedes Benz з автобусом Volvo, останнім керував Полончук Микола Полікарпович, водій КП “Київпастранс”. Матеріали по факту ДТП направлено для прийняття рішення в Оболонський районний суд м.Києва.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04.03.2005 у справі №3-4333/2005 р. встановлено, що гр. Полончук Микола Полікарпович, 14.02.2005 о 8:30, керуючи автобусом Volvo, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, що призвело до зіткнення з автомобілем “Опель” номерний знак 845-39 КЕ, чим порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху України. Вина його підтверджується усіма матеріалами адміністративної справи. На вказаних підставах, відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення Оболонським районним судом міста Києва Полончука М.П. піддано стягненню у вигляді адміністративного штрафу в сумі 68 грн. на користь держави.

Адміністративний матеріал (протокол про адміністративне правопорушення, схема ДТП, пояснення учасників ДТП, протокол огляду місця ДТП) знаходиться в матеріалах справи.

Отже, вищезазначену постанову Оболонського районного суду м.Києва прийнято стосовно ДТП, яка сталася 14.02.2005 о 8 год. 30 хв., а тому колегія суддів не приймає до уваги заперечення відповідача 1 про те, що вина Полончука М.П. - водія відповідача 1 у скоєнні даного ДТП встановлена лише по відношенню до автомобіля Опель, державний номер 845-39 КЕ. Саме водій Полончук М.П. не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого сталося ДТП.

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної страхувальнику, позивачем була замовлена автотоварознавча експертиза у Суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Кузьменка М.В.

Згідно з Актом автотоварознавчого дослідження №179 від 23.02.2005 вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes Benz становить 6 343,43 грн.

Витрати позивача на проведення експертизи складають 270 грн. і підтверджуються актом №0035 здачі-прийняття виконаних робіт від 02.03.2005.

Відповідно до пункту 4.1 страхового полісу №0035392 від 30.06.2004 франшиза по ризикам (безумовна) від кожної страхової суми по кожному і будь-якому збитку не з вини водія становить 0,5 %.

Позивач, керуючись умовами полісу, на підставі Страхового акту №1574/05 від 15.03.2005, здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 5 924,07 грн. (вартість відновлювального ремонту в сумі 6 343,43 грн. мінус 419,36 грн. франшизи 0,5 % від страхової суми), що підтверджується видатковим касовим ордером від 17.03.2005.

Відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно статті 27 Закону України „Про страхування” до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 1187 Цивільного кодексу України регулює порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної безпеки.

Відповідно до частини 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина заподіювача шкоди не вимагається.

Автомобіль марки Volvo д.н. 006-86 КА на момент здійснення ДТП належав КП „Київпастранс” (відповідачу 1).

Суб’єктом відповідальності за шкоду, що заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” зазначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Таким чином, нормами цивільного законодавства передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної безпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а тому судом першої інстанції правомірно стягнуто всю суму відшкодування згідно позовних вимог з відповідача 1 як особи, яка володіє транспортним засобом, та відповідні судові витрати, передбачені статтею 49 Господарського процесуального кодексу України

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної позивачу як страхувальнику пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Mercedes Benz, останній був змушений замовити проведення автотоварознавчої експертизи та сплатити її вартість. Тобто дані збитки позивач поніс у зв’язку з відновленням порушеного права страхувальника. За таких обставин, виходячи з положень статті 22 Цивільного кодексу України, витрати позивача у сумі 270 грн. слід вважати витратами, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) і такими, що підлягають стягненню з відповідача 1.

20.06.2007 позивач подав заяву про відмову від позовних вимог до відповідача 2 .

Відповідно до пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Постанова Кабінету Міністрів України від 28.09.1996 №1175, якою затверджено Положення про порядок і умови проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 6 січня 2005 року N 16.

Стаття 1194 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, норми даної статті не регулюють взаємовідносини між особою, яка виплатила страхове відшкодування (відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою) та звернулася в порядку регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва від 09.08.2007 у справі №26/269-46/324 відповідає чинному законодавству, підстав для його скасування або зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу КП „Київпастранс” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м.Києва від 09.08.2007 у справі №26/269-46/324 – без змін.

Матеріали справи №26/269-46/324 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в місячний термін до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя

Судді

13.12.07 (відправлено)