СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

25 грудня 2007 року

Справа № 2-16/8012-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової І.В.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Щепанської О.А.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Омельченко В.А.) від 13.09.2007 у справі № 2-16/8012-2007А

за позовом дочірнього підприємства "Санаторій "Україна" закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (вул. Алупкінське шосе, 15, смт. Гаспра, місто Ялта, 98663)

до Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим (вул. Васильєва, 16, місто Ялта, 98600)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.09.2007 у справі № 2-16/8012-2007А позов дочірнього підприємства "Санаторій "Україна" закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" задоволено.

Визнано нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим № /0 від 16.10.2006, № /1 від 27.12.2006, № /2 від 19.03.2007, № /0 від 16.10.2006, № /1 від 27.12.2006, № № /2 від 19.03.2007. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 3, 40 грн судового збору.

Постанова суду мотивована тим, що донарахування відповідачем податкових зобов’язань не відповідає чинному законодавству, а тому спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з’ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

У судовому засіданні 24.12.2007 відповідач підтримав свої вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні 24.12.2007 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду залишити без змін.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 24.12.2007 до 25.12.2007.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Державною податковою інспекцією у місті Ялта Автономної Республіки Крим проведено перевірку дочірнього підприємства "Санаторій "Україна" закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2005 по 30.06.2006, за результатами якої складено акт № 2232/230/02650647 від 05.10.2006 (а. с. 15).

На підставі зазначеного акту Державна податкова інспекція у місті Ялта Автономної Республіки Крим 16.10.2006 прийняла та надіслала на адресу позивача податкові повідомлення-рішення № /0, № /0 (а. с. 33, 34).

Рішенням Державною податковою інспекцією у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 21.12.2006 № 2183/10/25-0 за результатами розгляду скарги позивача податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 16.10.2006 № /0, № /0 залишені без змін (а. с. 125).

За результатами адміністративного оскарження Державна податкова інспекція у місті Ялта Автономної Республіки Крим 27.12.2006 прийняла та надіслала на адресу позивача податкові повідомлення-рішення № /1, № /1 (а. с. 35-36).

Рішенням Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим від 06.03.2007 № 3242/7/25-021 за результатами розгляду повторної скарги позивача податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 16.10.2006 № /0, № /0 та рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 21.12.2006 № 2183/10/25-0 залишені без змін (а. с. 118).

За результатами адміністративного оскарження Державна податкова інспекція у місті Ялта Автономної Республіки Крим 19.03.2007 прийняла та надіслала на адресу позивача податкові повідомлення-рішення № /2, № /2 (а. с. 37-38).

Позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим № /0 від 16.10.2006, № /1 від 27.12.2006, № /2 від 19.03.2007, № /0 від 16.10.2006, № /1 від 27.12.2006, № /2 від 19.03.2007.

Податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим № /0 від 16.10.2006 позивачу донарахований податок на прибуток у загальній сумі 10 610 грн та застосовані фінансові санкції в сумі 4 714, 1 грн (а. с. 34).

За порушення підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України „ Про оподаткування прибутку підприємств” позивачу донарахований податок на прибуток на підставі наступних обставин.

В акті перевірки зазначається на те (а. с. 23), що в період, який перевіряється, позивач надавав послуги з харчування для працівників підприємства у власній їдальні згідно з пунктом 6.15 частини 6 „Оплата праці” колективного договору, зареєстрованого Ялтинським виконавчим комітетом під № 668 від 27.06.2002 (а. с. 66).

Виходячи з акту перевірки, кожного дня на одного працівника із продуктового складу підприємства до їдальні відпускались продукти харчування згідно меню-розкладки на суму 4 грн (без податку на додану вартість), усього відпущено продуктів на загальну суму 58 368, 94 грн (без податку на додану вартість). По одній гривні (у тому числі податок на додану вартість) із чотирьох компенсовано за рахунок заробітної плати працівників санаторію, решта суми –3 грн (без податку на додану вартість) нараховувалась позивачем до заробітної плати в якості додаткових благ на здешевлення харчування.

У позові позивач вказує на те, що відповідачем була помилково збільшена вартість харчування працівників підприємства на 3 грн, фактична його вартість склала 1 грн. Відповідно до даних бухгалтерського обліку за 2 півріччя 2005 року відпущено продуктів харчування до їдальні на загальну суму 39 646 грн, а не на 58 368, 94 грн.

Матеріалами справи не підтверджується, що працівники брали на себе зобов'язання з оплати харчування більш 1 грн з людини. Пунктом 1 розділу 3.1.1 „Валовий дохід” акту перевірки встановлено, що із заробітної плати працівників позивачем були утримані суми відповідні договірній вартості харчування - 1 грн з людини за обід; всього 10 182,5 грн (у тому числі податок на додану вартість), за період, що перевіряється, і ця сума віднесена до валового доходу.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України „ Про оподаткування прибутку підприємств” валовий дохід - загальна сума доходу платника податків від всіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах. Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 того ж Закону встановлено, що валовий дохід включає загальні доходи від (продажу товарів (робіт, послуг). При визначенні валового доходу слід виходити з ціни товару (робіт, послуг), за якою вони продані.

Таким чином, збільшення валового доходу, виходячи з вартості харчування працівників у 4 грн, суперечить матеріалам справи та підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України „ Про оподаткування прибутку підприємств”.

Доводи відповідача про те, що валових дохід підлягає збільшенню, оскільки оплата харчування за рахунок утримання грошових коштів із заробітної плати працівників є бартерною операцією, не приймаються судовою колегією до уваги, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 1.19 статті 1 Закону України „ Про оподаткування прибутку підприємств” бартером (товарним обміном) є господарська операція, яка передбачає проведення розрахунків за товари (роботи, послуги) у будь-якій формі, іншій, ніж грошова, включаючи будь-які види заліку та погашення взаємної заборгованості, в результаті яких не передбачається зарахування коштів на рахунки продавця для компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг). По-перше, матеріалами справи не підтверджується факт наявності взаємної заборгованості. По-друге, оплата харчування за рахунок утримання грошових коштів із заробітної плати працівників не може бути віднесена до бартерних операцій, оскільки при бартері розрахунки проводяться в будь-якій формі, відмінної від грошової, а заробітна плата згідно зі статтею 94 Кодексу законів про працю України і статтею 1 Закону „Про оплату праці” — це винагорода, обчислена, як правило, в грошовому виразі.

За порушення підпункту 8.4.3 пункту 8.4 статті 8 Закону України „ Про оподаткування прибутку підприємств” позивачу донарахований податок на прибуток на підставі наступних обставин.

Згідно з наказом закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" № 350 від 31.05.2006 (а. с. 59) будівля колишньої комунальної їдальні, яка розташована за адресою: Україна, місто Ялта, смт. Гаспра, вул. Маратівська, 7, повернута позивачем закритому акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" по витратній накладній № 192/а від 19.06.2006 (а. с. 65). В акті перевірки зазначається (а. с. 23 на звороті), що балансова вартість будівлі згідно з даними бухгалтерського обліку складає 6 008, згідно з даними податкового обліку –9 260 грн.

Відповідно до підпункту 8.4.3 пункту 8.4 статті 8 Закону України „ Про оподаткування прибутку підприємств” у разі виведення з експлуатації окремих об'єктів основних фондів групи 1 у зв'язку з їх продажем балансова вартість групи 1 зменшується на суму балансової вартості такого об'єкта. Сума перевищення виручки від продажу над балансовою вартістю окремих об'єктів основних фондів групи 1 та нематеріальних активів включається до валових доходів платника податку, а сума перевищення балансової вартості над виручкою від такого продажу включається до валових витрат платника податку.

Як вбачається із матеріалів справи, балансова вартість будівлі колишньої комунальної їдальні перевищує вартість, за якою вона передана власнику - закритому акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця". За цих обставинах позивачем правомірно віднесено цю різницю до валових витрат, а не до валових доходів.

Отже, підстав для донарахування податку на прибуток немає. За цих обставин застосування фінансових санкцій на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” є неправомірним.

Таким чином, позовні вимоги про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим № /0 від 16.10.2006 підлягають задоволенню. З тих же підстав підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим № /1 від 27.12.2006, № /2 від 19.03.2007.

Податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим № /0 від 16.10.2006 (№ /1 від 27.12.2006, № /2 від 19.03.2007) позивачу за порушення пунктів 4.1, 4.2 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” донарахований податок на додану вартість у сумі 12 324 грн та застосовані фінансові санкції в сумі 6 162 грн на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” (а. с. 33).

Підставою для донарахування за порушення пункту 4.2 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість” податку на додану вартість в сумі 11 674, 00 грн стала та обставина, що позивач при надані послуг з харчування для працівників підприємства базою оподаткування податком на додану вартість визначив суму, що була удержана із заробітної плати працівників (1 грн), а не фактичну ціну продукції (4 грн). Як зазначено вище, матеріалами справи підтверджується вартість харчування в розмірі 1 грн з людини. За таких умов позивач правомірно визначив базу оподаткування.

За порушення пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” позивачу донарахований податок на додану вартість у сумі 650, 27 грн. При повернені закритому акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" будівлі колишньої комунальної їдальні позивач визначив податок на додану вартість в сумі 1 201, 73 грн, виходячи із вартості будівлі за даними бухгалтерського обліку (6 0008, 65 грн x 20%). Відповідач вважає, що слід було виходити із вартості будівлі за даними податкового обліку.

Але відповідно до пункту 1.4 статті 1, пункту 3.1 статті 3 Закону України „Про податок на додану вартість” зазначена операція не є об’єктом оподаткування, оскільки не є операцією з передачі права власності.

Згідно з матеріалами справи, позивач передав будівлю їдальні, що знаходилась в його оперативному управлінні, власнику - закритому акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця (а. с. 59-63). Отже, переходу права власності не відбулось, а тому донарахування податку на додану вартість є неправомірним.

Оскільки податок на додану вартість донарахований неправомірно, то підстав для застосування фінансових санкцій немає.

Таким чином, позовні вимоги про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим № /0 від 16.10.2006 підлягають задоволенню. тих же підстав підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим № /1 від 27.12.2006, № /2 від 19.03.2007.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.09.2007 у справі № 2-16/8012-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В. Черткова

Судді                                                                      К.В. Волков

О.А. Щепанська