ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.12.07 Справа №10/227-07-20/465д/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Хуторной В.М. судді Хуторной В.М. , Коробка Н.Д. , Кричмаржевський В.А.

при секретарі Соколові А.А.

В присутності представників позивача - Войтович І.В., довіреність від 06.04.2007 р.; від відповідача – Жеребило А.В., довіреність №7 від 14.12.2007 р.;

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстал Сайт Україна» на рішення господарського суду Запорізької області від 30.10.2007 р. по справі № 10/227-07 – 20/465д/07

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстал Сайт Україна», м. Київ (далі ТОВ «Інстал Сайт Україна»);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобізв’язок», м. Запоріжжя (далі ТОВ «Мобізв’язок»);

про визнання договору недійсним та стягнення 2253376,5 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №3281 від 17.12.2007 р. справу №10/227-07 – 20/465д/07 передано для розгляду колегії суддів у складі: Хуторного В.М. (доповідач), Коробки Н.Д., Кричмаржевського В.А., якою справа прийнята до розгляду.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.10.2007 р. по справі № 10/227-07 – 20/465д/07 (суддя Гандюкова Л.П.) в задоволені позову відмовлено.

Вказане рішення мотивовано тим, що спірний договір є договором підряду, по якому сторони узгодили усі істотні умови, тому підстави для застосування ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, з якими закон пов’язує недійсність правочину, відсутні.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, ТОВ «Інстал Сайт Україна», позивач у справі, звернулося з апеляційною скаргою до Запорізького апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що рішенням суду надана неправильна оцінка спірному договору, за своєю правовою природою цей договір є договором підряду на капітальне будівництво. В спірному договорі сторони не обумовили об’єми та строки виконання робіт, тому сторонами не додержано письмова форма правочину, а відтак, такий правочин є недійсним в силу ст. 203 Цивільного кодексу України. Просить скасувати та прийняти нове рішення по суті, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

ТОВ «Мобізв’язок», відповідач по справі, у відзиві на апеляційну скаргу вказує на законність та обґрунтованість судового рішення. З доводами, викладеними в апеляційній скарзі не погоджується та зазначає, що вимоги позивача про визнання договору № 1 від 25.03.2006 року недійсним, є безпідставними, так як: узгоджені і підписані обома сторонами Додатки та Акти прийому - передачі виконаних робіт по кожному конкретному об'єкту будівництва; посилання позивача на те, що певна кількість Додатків до спірного Договору не підписана, або взагалі не існують, не може бути підставою для визнання недійсним договору в повному обсязі; вартість виконуваних відповідачем за Договором робіт та технічні завдання на будівництво попередньо надавались відповідачу шляхом відкритого розміщення в електронних засобах масової інформації та відображалась в кожному з підписаних Додатків і Акті прийому-передачі виконаних робіт. В даному випадку, обидві сторони здійснили фактичні дії щодо виконання умов Договору, чим підтвердили досягнення згоди щодо усіх істотних умов Договору. Сторонами були узгоджені і підписані Додатки по об'єктам, здійснена передплата за виконання робіт, збудовані об'єкти, а по завершенню їх будівництва обома сторонами підписані Акти прийому - передачі виконаних робіт по кожному конкретному об'єкту будівництва.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі.

За клопотанням представників сторін судовий процес здійснювався без застосування технічних засобів фіксації, за їх згодою у судовому засіданні 18.12.07 року було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Сутність спору: 25.03.2006 р. між ТОВ "Мобізв'язок" (виконавець) та ТОВ "Інстал Сайт Україна" (замовник) укладено договір №1, відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи по підготовці об'єктів під монтаж та будівельно-монтажні роботи на об'єктах замовника. Роботи на об'єктах замовника проводяться в об'ємах та в строки, вказані в технічних завданнях, які надає замовник на кожний об'єкт.

Розділом 2 договору встановлені права та обов'язки сторін. Виконавець зобов'язався виконати роботи в суворій відповідності з робочою документацією та технічним завданням по об'єктах. До початку робіт надати замовнику на затвердження кошторис виконаних робіт по об'єкту (п. п. 2.1.1., 2.1.2.). Замовник зобов'язався, передати виконавцю в письмовій формі робочу документацію, технічне завдання на виконання робіт на конкретному об'єкті не пізніше, ніж за п'ять днів до строку початку робіт на даному об'єкті; прийняти та оплатити виконані виконавцем роботи в порядку та на умовах, що визначені цим договором (п. п. 2.2.1, 2.2.3).

Відповідно до п. п. 3.1 - 3.4 договору, орієнтовна ціна робіт по договору складається згідно додатків, які є невід'ємною частиною цього договору. Ціна робіт по конкретному об'єкту визначається кошторисом виконання робіт, який складає виконавець та який узгоджується обома сторонами. Замовник протягом 14 днів здійснює авансовий платіж у розмірі 50% від кошторисної вартості робіт по конкретному об'єкту. Оплата виконаних робіт проводиться замовником після підписання акта здачі-приймання робіт не пізніше, ніж через 14 днів.

Пунктами 4.1., 4.2 договору встановлено порядок приймання-здачі робіт. По закінченню робіт виконавець надає замовнику на затвердження два примірники акта здачі-приймання робіт по формі КБ-2В. На протязі 5 днів з дня отримання від виконавця акта здачі-приймання робіт замовник зобов'язаний перевірити якість виконання робіт та при відсутності зауважень підписати акт здачі-приймання робіт.

Договором також передбачена відповідальність сторін. Зокрема, у разі не дотримання строків виконання робіт, передбачених у технічних завданнях по відповідним об'єктам, виконавець виплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості невиконаних робіт за кожен день прострочки, але не більше, ніж 10% від узгодженої вартості робіт.

Згідно з п. п. 8.1,8.3 договору у всьому іншому, що не висвітлене цим договором, сторони керуються чинним законодавством України. Будь-які зміни та доповнення до цього договору не мають сили, якщо вони не викладені в письмовому вигляді та не підписані двома сторонами.

Із матеріалів справи слідує, що у подальшому до договору були підписані додатки із визначенням конкретного об'єкту будівництва (базової станції стільникового зв'язку), найменуванням і вартості робіт та вказівкою, що до додатку додається акт здачі-приймання робіт і додаток є невід'ємною частиною договору №1 від 25.03.2006 р. Також зазначено, що замовник зобов'язаний прийняти належним чином виконані роботи підрядником протягом 5 днів після закінчення робіт, здійснити оплату вартості прийнятих належним чином виконаних робіт у порядку, передбаченому договором.

У період з 12.07.2006 р. по 29.09.2006 р. позивачем було перераховано відповідачу суму 2253376 грн. 50 коп., що підтверджується витягом з реєстру Клієнт -Банк, випискою по рахунку.

У червні 2007 р. ТОВ "Інстал Сайт Україна" звернулося до господарського суду з позовом про визнання недійсним договору №1 від 25.03.2006р. зі всіма додатками до нього та стягнення суми 2253376,5 грн., одержаних на виконання оспорюваного договору.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Визнаючи договір недійсним, за загальним правилом, суд зобов'язаний вирішити питання про наслідки недійсності договору. Зокрема, відповідно до приписів ст. 216 ЦК України, яка вказана у підставі позову, застосувати двосторонню реституцію: по недійсному правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане на виконання цього правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Пунктом 8 ст. 181 ГК України встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, договір №1 від 25.03.2006 р., за своїм змістом є договором підряду.

Стаття 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Із змісту договору №1 від 2 5.03.2006 р. слідує, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов, передбачених законодавством, і необхідних для договорів даного виду. Сторони встановили предмет договору (п.1.1), строк дії договору - з дня підписання та до моменту повного та належного виконання сторонами своїх обов'язків (п. 9.1), ціну (п. п. 3.1 -3.4). Сторони обумовили, що строки та об'єми робіт вказуються в технічних завданнях, ціна робіт по договору складається згідно з додатків, які є невід'ємною частиною цього договору.

Між сторонами відповідно до договору були підписані додатки, в яких встановлювався конкретний об'єкт (його адреса), вартість робіт, перелік робіт, порядок прийняття виконаних робіт. На виконання договору замовник (позивач) сплачував частину вартості робіт.

Статтею 846 ЦК України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Однак, частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Як зазначає відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, ним виконані роботи по 47 базовим станціям у відповідності до умов договору №1 від 25.03.06 р. на загальну суму 3312104,4 грн. Відповідач повідомив позивача і направив на його адресу акти прийому-передачі виконаних робіт. Позивач частину з направлених ними актів прийому - передачі виконаних робіт підписав, а решту безпідставно відмовляється підписати до теперішнього часу. Претензій до якості виконаних робіт позивач до відповідача не має.

Колегія суддів вважає, що зазначені обставини підтверджують досягнення згоди між сторонами щодо усіх істотних умов договору підряду щодо конкретного об'єкту будівництва і виконання сторонами умов Договору № 1 від 25.03.2006 р.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що певна кількість додатків до спірного договору не підписана, або взагалі не існують, не може бути підставою для визнання недійсним договору у повному обсязі, оскільки факт не підписання додатку, може лише свідчити про відсутність домовленості по конкретному об'єкту будівництва (при наявності підстав). Невиконання позивачем свого зобов'язання щодо надання встановленого п. п. 1.1, 2.2.1 договору технічного завдання з вказівкою строку виконання робіт є ризиком господарської діяльності позивача і не свідчить про недійсність укладеного між сторонами договору підряду.

За таких обставин та з огляду на викладене колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстал Сайт Україна» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 30.10.2007 р. по справі № 10/227-07 – 20/465д/07 – без змін.

Постанову оформлено відповідно до ст. 84 ГПК України 24.12.2007 р.

Головуючий суддя Хуторной В.М.

судді Хуторной В.М.

Коробка Н.Д. Кричмаржевський В.А.