ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" січня 2007 р.
Справа  № 17-19-25/79-03-2809

За позовом:        Транспортної компанії “First Trans International INC”

до  відповідача: Одеської залізниці

Треті особи, які  не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні   відповідача:

1.    Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці

2.    Управління Служби безпеки України в Одеській області

про визнання права власності на вагони, придбані за договором купівлі-продажу №04-2408/98 від 25.10.1998р. та зобовязання вчинити певні дії

та зустрічним позовом:  Одеської залізниці

до відповідача: Транспортної компанії “First Trans International INC”

про визнання права власності на  9 вагонів-цистерн

Суддя Зуєва Л.Є.

П р е д с т а в н и к и :

Від позивача:    Стрельников А.В. представник на підставі доручення б/н

від 09.01.2007р.

Талишев А.Н. представник на підставі доручення б/н від 11.04.2006р.

Від відповідача: Ротар І.В. представник на підставі доручення №403 від 05.09.2005р.

Від третіх осіб:   не звилися

Суть спору:  Транспортна компанія “First Trans International INC” (далі по тексту  ТК “First Trans International INC”) 18.04.2003р.  звернулася до господарського суду  Одеської області  з позовною заявою  до Одеської залізниці  про зобовязання не перешкоджати у розпорядженні та користуванні рухомими складами згідно  Додатку №1  та скасування рішення   Одеської залізниці відносно деповського ремонту рухомого складу, що належить позивачеві  згідно акту переймання-передачі від 25.03.1999р.

В процесі розгляду справи позивач неодноразово змінював та уточнював позовні вимоги, остаточно визначивши їх у заяві (вхід.№10719 від 02.07.2004р.), в якій просив суд визнати право власності на вагони, які придбані за договором купівлі-продажу №04-2408/98 від 25.10.1998р. за ТК “First Trans International INC” ; зобов’язати Одеську залізницю не перешкоджати у розпорядженні та користуванні рухомими складами, які належать позивачу і придбані згідно договору купівлі-продажу №04-2408/98 від 25.10.1998р.; зобов’язати Одеську залізницю здійснити перереєстрацію рухомих складів, що належать ТК “First Trans International INC” , та видати позивачу технічні паспорти вагонів (форма ВУ-4м) на рухомі склади, які придбані ТК “First Trans International INC” згідно договору купівлі-продажу №04-2408 98 від 25.10.1998р. та здійснити перереєстрацію рухомих складів, що належать ТК “First Trans International INC”  та видати технічні паспорти вагонів.

В свою чергу, Одеська залізниця звернулась до ТК “First Trans International INC” з зустрічним позовом щодо  визнання за Одеською залізницею права власності на 9 вагонів –цистерн  №57995086 (попередній №79734703), №57995060 (попередній №79559159), №57995078 (попередній №79740544),  які знаходяться на станції Одеса-Сортувальна  та вагони - цистерни   №57995102   (попередній   №79740882),   №57995144   (попередній   №79735353), №57995151   (попередній  №79558987),  №57995128  (попередній  №79550661),  №57995102 (попередній №79549804), №57995110 (попередній №79752358), що знаходяться на території Болградського комбінату хлібопродуктів на станції Болград.

Рішенням  господарського суду Одеської області від 7 липня 2004 року  позов задоволено частково. Визнано за транспортною компанією “First Trans International INC”   право власності на 104 вагони-цистерни, які були придбані  нею за договором № 04-2408/98 від 25 жовтня 1998 року та актом приймання-передачі  від  25   березня 1999  року.  Решта  позовних  вимог ТК“First Trans International INC”   залишена без розгляду, у задоволенні зустрічного позову Одеської залізниці відмовлено, стягнуто з Одеської залізниці на користь позивача судові витрати.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.05.2005р. рішення  господарського суду Одеської області від 7 липня 2004 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до  суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.06.2005р. справу прийнято до свого провадження суддею Зуєвою Л.Є. та присвоєно справі № 17-19-25/79-03-2809.

Позивач на своїх позовних вимогах наполягає та просить суд позов задовольнити  з врахуванням наданих 22.01.2007р. уточнень до позовної заяви (вхідн.№1346).

Одеська залізниця  проти позову ТК “First Trans International INC”   заперечує  та просить задовольнити її зустрічний позов у повному обсязі.

Треті  особи без  самостійних  вимог  на предмет  спору  на  стороні   відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці та Управління СБУ в Одеській області, які були  залучені до участі у справі на підставі ст.27 ГПК України за ініціативою суду, проти позову ТК “First Trans International INC”    заперечують, вважаючи, що позивачем не доведені обставини, які підтверджують позовні вимоги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.11.2005р. за клопотанням  третьої особи  Управління СБУ в Одеській області були  призначені  по справі судово-почеркознавча та судово-технічна експертизи, а провадження у справі  зупинено.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.01.2007р.,  у звязку з отриманням судом  повідомлення № 11931/03 від 27.11.2006р.  про неможливість надання висновку за матеріалами справи № 17-19-25/79-03-2809, провадження у справі було поновлено.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

25 жовтня 1998 року між транспортною компанією “Azoriu trans”  та транспортною компанією “First Trans International INC”  було  укладено договір  купівлі-продажу, предметом якого є 104 залізничні вагони, технічні характеристики яких вказуються в паспортах. За актом прийому-передачі від 25 березня 1999 року, із зазначенням номерів, продавець передав, а покупець прийняв 104 вагони.

На момент подання позову до господарського суду Одеської області (18.04.2003р.) частина з куплених вагонів-цистерн у кількості 26 вагонів знаходилась на залізничних станціях Ізмаїл, Табакі та Одеса-Сортувальна і за ствердженням позивача з боку Одеської залізниці чинились перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, що зумовило звернення ТК “First Trans International INC” з позовом до Одеської залізниці .

Заперечуючи проти первісного позову, Одеська залізниця, в свою чергу, звернулась до господарського суду із зустрічним позовом про визнання права власності на 9 вагонів -цистерн, що знаходяться на станції Одеса-Сортувальна та ст. Болград, які  на думку Залізниці   належать їй на праві     повного господарського відання з підстав викладених у зустрічному позові та додаткових заявах до нього.

Вимоги Залізниці, головним чином, засновані на ствердженні про втрату цих вагонів Залізницею у 1999р., вчинення дій щодо розшуку цього майна, неправомірність володіння позивачем по первісному позову 9 вагонами-цистернами за умови підтвердження наданими Залізницею матеріалами належності вагонів-цистерн парку Залізниць України, та нанесення фарбою нових номерів. При цьому  Одеська залізниця  наголошує на тому, що висновком судової криміналістичної експертизи достовірно встановлено знищення попередніх номерів вагонів шляхом   демонтажу,   наявність  слідів   номерів,  які   починаються   на  цифру “7”, з якої починається  нумерація вагонів парку залізниць України, тому просить суд визнати право власності за Одеською залізницею на ці вагони.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та надані в ході розгляду справи докази , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 1, 28, 123 Господарського процесуального кодексу України  іноземні підприємства мають право звертатись до господарських судів  згідно з встановленою підвідомчістю і підсудністю господарських і за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом  інтересів.

Справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

В ході розгляду справи у суді для  встановлення цивільної правоздатності позивача по первісному позову та визначення його цивільної дієздатності , ТК “First Trans International INC” було зобовязано надати   установчі та реєстраційні  документи , оформлені належним чином та легалізовані в Україні , а також  докази повноваження особи, яка підписала договір купівлі-продажу.

Представником позивача  було надано оформлений належним чином та нотаріально посвідчений установчий договір та статут  компанії  “First Trans International INC” ,згідно  з якими  ця компанія є зареєстрованою у встановленому  порядку юридичною особою, яка є повністю дієздатною від імені якої має право діяти директор Фредерік М.Потер, а тож інші директори, призначені ним.

03.02.1998р.  директором ТК “First Trans International INC” Фредеріком М.Потером була видана довіреність на імя Савастру  Анатолія, відповідно до якої  ця особа  є дійсним та законним Повіреним Компанії, для та від імені компанії робити та виконувати  будь-які дії та речі, вказані у цьому дорученні, а саме  робити , підписувати  від імені Компанії документи, контракти  за печаткою, які компанія сама могла б робити.

На підставі наданих цим дорученням повноважень А. Савастру  від імені ТК “First Trans International INC” 25 жовтня 1998 року підписав укладений між транспортною компанією “Azoriu trans”  та транспортною компанією “First Trans International INC”  договір  купівлі-продажу, предметом якого є 104 залізничні вагони, технічні характеристики яких вказуються в паспортах та за актом прийому-передачі від 25 березня 1999 року, із зазначенням номерів, прийняв придбані  104 вагони.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України № 435-XIV від 16.01.2003 р. встановлено, що цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Приймаючи до уваги, що  цивільні правовідносини  між сторонами по справі продовжують існувати  після  01.01.2004 р., тобто часу вступу в дію ЦК України   № 435-XIV від 16.01.2003 р., на думку суду до спірних правовідносин слід застосовувати положення вищевказаного ЦК України.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а  підставою виникнення цивільних прав та обов'язків  є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК   України передбачає, що особа здійснює свої  цивільні  права вільно на власний розсуд.

Згідно ст.2 Закону України «Про власність» право власності —це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. При цьому, таке користування та розпорядження повинно здійснюватись на належній правовій підставі та за відсутністю порушень прав інших осіб.

Згідно ст. 21 Закону України “Про власність” від 07.02.1991р. №697-ХХІІ (з наступними змінами та доповненнями), однією з підстав виникнення права власності є укладення  цивільно-правових угод.

Статтею 49 Закону України “Про власність”  за  № 697-ХІІ від 07.02.1991 року ( зі змінами та доповненням), передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом.

Згідно зі ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна виникає з моменту передачі майна . У відповідності до ч.1  ст.328  ЦК України право власності набувається  на підставах , що не заборонено законом, зокрема із правочинів. При цьому ч.2 цієї статті визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до п.1 ст. 202 ЦК України правочином  є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму..

Згідно ч.1-3,5 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника проавочину має бути  вільним та відповідати його  внутрішній волі; право чин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність право чину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована  особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом дійсним .

Дослідивши обставини справи  суд дійшов висновку, що зміст договору купівлі- продажу від 25 жовтня 1998 року, укладений між транспортною компанією “Azoriu trans”  та транспортною компанією “First Trans International INC”, предметом якого є 104 залізничні вагони, технічні характеристики яких вказуються в паспортах , не суперечать  актам цивільного законодавства, яке діяло на час укладання годи, а також моральним засадам суспільства, сторони, які його уклали мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та діяли в межах своїх повноважень, волевиявлення учасників правочину було вільним та  договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тому суд вважає можливим захистити право власності на це   майно у судовому порядку шляхом  визнання  права власності за  транспортною компанією “First Trans International INC” на 96 вагонів, оскільки право власності у продавця за договором купівлі-продажу , а саме транспортної компанії “Azoriu trans”  на 9 вагонів-цистерн  не доведено  належними доказами  в  ході розгляду справи у суді.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник на свій розсуд володіє,  користується  і розпоряджається  належним йому майном.  Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.  Він може використовувати майно для здійснення господарської    та іншої, не забороненої законом  діяльності.

Згідно до ст. 391 ЦК України власник має право усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, у відповідності до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема  визнання права. Крім цього відповідно до ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України у разі якщо якась особа не визнає право власності  іншої особи на належне такій іншій особі на праві власності майно, порушує право власності такої іншої особи на це майно, така інша особа має право звернутися до суду з позовом до особи, що порушила або не визнає її право власності для захисту свого права власності.

Розглядом матеріалів справи встановлено, що 16.06.2006 р. з метою врегулювання спору щодо права власності, а також з метою відновлення  руху рухомих складів, позивач звернувся з листом до Державної адміністрації залізничного транспорту.  Транспортною компанією “First Trans International INC” 27.07.2006 року було отримано відповідь на вказаний вище лист( вихідний №ЦЗМ-12/1367 від 27.07.2006р.)  в якому повідомляється про необхідність оплати витрат Одеської залізниці пов'язаних із затримкою вагонів та будь-яких інших заперечень щодо підстав затримання цього рухомого складу  залізницею визначено не було.

Також в матеріалах справи мається  лист Дунайського транспортного прокурора  від 03.03.2003р (вих. № 32/ 185-03)  в якому  повідомляється, що  затримання  на станції Ізмаїл  рухомого складу , який належить ТК“First Trans International INC”, було пов’язано з необхідністю проведення експертного дослідження  відповідності реєстраційних номерів з даними Інформаційного центру. У даний час  обмежень у користуванні залізничним складом не має та ТК“First Trans International INC” має право розпоряджатися своїм майном  на свій розсуд.

Суд вважає, що вимоги Одеської залізниці , викладені у цих листах,  щодо сплати позивачем  витрат Одеської залізниці, пов'язаних із затримкою вагонів є безпідставні, та доказами продовження чинення перешкод у розпорядженні належними позивачу вагонами.

Так згідно з правилами реєстрації та експлуатації вантажних вагонів, перереєстрація повинна проводитись за клопотанням реєструвального підрозділу (Одеська залізниця) на підставі поданих документів, в переліку яких немає документу про сплату чи несплату заборгованості перед реєструвальним підрозділом за іншими зобов'язаннями. Слід також зазначити, що сама по собі заборгованість, на якій наполягає Одеська залізниця, немає під собою належного правового  обґрунтування, оскільки вона виникла на підставі дій Відповідача по затримці вагонів, що є власністю ТК “First Trans International INC”, а розрахунок плати за користування вагонами не відповідає правилам користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до  Правил користування вагонами і контейнерами (ст.119 - 126 Статуту залізниць України)  визначено, що Правила користування вагонами і контейнерами визначають порядок і умови користування вагонами і контейнерами:

- парку залізниць України;

- парку залізниць інших держав;

- які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, а також   орендовані  ними (за час затримки   на    коліях   залізниць    загального користування.  При цьому  час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під'їзні колії або орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Судом встановлено, що вагони, які є власністю ТК “First Trans International INC”, були затримані Одеською залізницею на початку 2003 року у зв'язку з необхідністю проведення експертного дослідження, про що свідчать листи Дунайської транспортної прокуратури від 03.03.2003року та надані в ході розгляду справи пояснення представника Одеської залізниці та надані  відповідні докази.

Однак Одеська залізниця продовжував утримувати вагони компанії на станціях, на неодноразові звернення ТК“First Trans International INC”  про відправку вагонів було повідомлено, що вагони утримуються в зв'язку з тим, що на даний момент договір на технічне обслуговування та поточний ремонт не укладений (лист від 03.07.2003 року).

Ці обставини фактично і спонукали ТК “First Trans International INC”  в квітні 2003 року звернутися до господарського суду Одеської області з відповідною вимогою не перешкоджати у розпорядженні та користуванні рухомими складами, які належать ТК“First Trans International INC”  .

Одночасно, ТК”First Trans International INC”   продовжувала звертатись до Одеської залізниці з вимогою про проведення капітального та деповського ремонтів та відправку вагонів. Лише 17.12.2004 року служба вагонного господарства Одеської залізниці своїм листом повідомила, що на даний момент ремонт цистерн, що належать Компанії не є можливим, через завантаженість вагонного депо.

За таких обставин, суд вважає, що  тривалий час знаходження вагонів  на коліях Одеської залізниці був   пов'язаний з затриманням вагонів, які є власністю Компанії, для проведенні експертизи, затримання вагонів через відмову залізниці у проведенні ремонту вагонів тощо та тривалого  розгляду справи у суді і ці причини не залежали  від вантажовласника .

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлено    ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим кодексом та іншим законом. Як випливає з припису даної правової норми, для застосування відповідальності за завдану майнову шкоду, необхідною є встановлення наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльність) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинний зв’язок між протиправною поведінкою і шкодую; вини особи, яка заподіяла шкоду.

З огляду на те,  що  затримання вагонів  та тривалий час перебування їх на коліях Одеської залізниці  сталося не за вини позивача по первісному позову, позовна   вимога про зобов'язання Одеської залізниці не перешкоджати у розпорядженні та користуванні рухомими складами, які належать ТК “First Trans International INC”    шляхом здійснення необхідних дій щодо укладення договорів на проведення ремонтів вагонів, затриманих на станції Херсон, що належать ТК “First Trans International INC” , а у разі неможливості проведення ремонту у депо станції Херсон -  шляхом надання  дозволу  на  транспортування  рухомих   складів,   які   належать   ТК  “First Trans International INC”   на інші станції для проведення ремонту, не стягуючи з ТК “First Trans International INC”   плату за знаходження впродовж розгляду  справи у суді , а саме з 18.04.2003р. на коліях станції Херсон 17 вагонів та на коліях станції Роздільна 5 вагонів, які належать ТК “First Trans International INC”   є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно  позовної вимоги щодо  приймання та перевірки документів ТК “First Trans International INC”   для перереєстрації, з метою відновлення руху рухомих складів, суд вважає, що посилання Одеської залізниці на не можливість особисто  здійснити перереєстрацію та видати технічні паспорти, оскільки відповідно до Правил реєстрації та експлуатації вантажних вагонів не має відповідних повноважень, дійсно відповідають вимогам діючого законодавства. Однак  проаналізувавши умови  діючих на момент розгляду справи  Правил реєстрації та експлуатації вантажних вагонів, суд встановив, що  відповідно  до п. 2.2. цих правил для реєстрації власних вантажних вагонів власник подає до реєструвального підрозділу відповідні документи. Згідно з п. 1.2 Правил Реєструвальний підрозділ - підрозділ залізниці приписки власних вагонів, що здійснює приймання та перевірку документів власника вагонів для реєстрації.

Таким чином, саме підрозділ Одеської залізниці здійснює  приймання та перевірку поданих документів та в подальшому згідно п. 2.6. Правил реєстрація власних вантажних вагонах здійснюється Головний інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці за заявкою реєстраційного  підрозділу. Тобто суб'єктом, до якого повинен звертатись по реєстрацію власник вагонів, є реєстраційний підрозділ (відповідний підрозділ Одеської залізниці). При цьому уточнена позовна  вимога ТК“First Trans International INC”щодо  проведення перереєстрації включає в себе саме вимоги вчинити дії, пов'язані з перереєстрацію, які повинна вчинити Одеська залізниця.

Слід також зазначити, що видача технічних паспортів на вагони входить до повноважень залізниці, оскільки лише вона має повноваження проводити огляд технічного стану вагонів. Як вже зазначалося вище  позивачем 27.07.2006 року було отримано відповідь на лист Укрзалізниці, в якому повідомляється про необхідність до заявки на реєстрацію докласти «... оригінал «Акту огляду технічного стану вагонів», завірений підписами начальника вагонного депо, начальника станції, представника власника і  відповідними печатками. При цьому огляд  може проводитися тільки  на станціях залізничних доріг України ». Ці вимоги зазначені також у відповіді Одеської залізниці 17.11.2006 р. №7131-1/811 на лист “First Trans International INC”  від 15.11.2006 г.

Крім того ці  вимоги залізниці Міжнародним нормативним актам, ратифікованими Укрзалізницею, зокрема п. 2.2.3. «Правил эксплуатации и пономерного учета собственных грузовых вагонов», чинними та розміщеними на сайті Верховної Ради України „www.rada.gov.ua” у розділі «законодавство України, міжнародні документи», затверджених на 29 засіданні Ради по залізничному транспорту держав –учасниць Співдружності 20.06.2001р.

Пунктом 2.2.3. зазначених Правил  визначено, що Акт огляду технічного стану власних вантажних  вагонів, складений працівником  вагонного господарства на станції приписки вагонів або на любій  іншій станції  з дозволу  залізничної адміністрації  приписки  та  підписаний  начальником вагонного депо або ПТО, начальником станції,  представником власника за місцем проведення  огляду технічного стану власного вантажного вагону.

З огляду на викладене позовні вимоги в частині зобов'язання Одеської залізниці не перешкоджати у розпорядженні та користуванні рухомими складами, які належать ТК “First Trans International INC”    шляхом здійснення необхідних дій щодо прийняття, оформлення та передачі відповідної заявки в Головний інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці для перереєстрації рухомих складів, які придбані ТК “First Trans International INC” згідно договору купівлі-продажу №04-2408/98 від 25.10.1998 р.  та вимоги щодо зобов'язання  відповідача не перешкоджати у розпорядженні та користуванні рухомими складами, які належать ТК“First Trans International INC” шляхом здійснення необхідних дій щодо перереєстрації рухомих складів, що належать ТК “First Trans International INC”  за   Актами огляду технічного стану   вагонів розташованих у межах Російської Федерації, підписаними, та завіреними печатками станцій Росії, вагонів розташованих у межах Молдови, підписаними та завіреними печатками станцій Молдови, вагонів    розташованих у межах України підписаними, та завіреними печатками станцій України також підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно позовної заяви Одеської залізниці суд вважає зазначити наступне.

Одеська залізниця, оспорюючи право власності ТК “First Trans International INC”  на придбані  104  вагони та вимагаючи визнання за нею права власності на 9 вагонів-цистерн посилається на ті обставини, що згідно з є висновком судової криміналістичної експертизи (№10033 від 06.11.2003р.), проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, попередні нанесені накладним шрифтом інвентарні номери на досліджених цистернах знищені, нові номери нанесені фарбою. При цьому, з висновку експертизи вбачається, що повністю достовірно  визначити весь ряд цифр у попередньому 8-значному номері кожної цистерни криміналістичними методами не уявилось можливим, в кожному з попередніх номерів одна чи кілька  цифр визначені експертами на ймовірному рівні.

Як свідчать надані Залізницею матеріали, зокрема, копії техпаспортів на вагони - цистерни форми ВУ-4 м, кожний вагон-цистерна має восьмизначний номер, який є його ознакою як індивідуально визначеного майна.

За таких обставин посилання Одеської залізниці на той факт, що судовою експертизою достовірно встановлено наявність на кожній з цистерн слідів попереднього номеру, який розпочинався з цифри "7", та висновок стосовно належності з цих підстав 9 вагонів Одеській залізниці (оскільки нумерація вагонів парку залізниць України розпочиналась з цифри "7") є  припущенням і не було підтверджено в суді належними доказами..

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному  розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, згідно до ст. 43 ГПК України.

Одеську залізницю неодноразово було зобов’язано ухвалами суду  надати докази права власності на  майно, яке є предметом спору по зустрічній позовній заяві, однак   позивач по зустрічній заяві  таких доказів не надав, посилаючись при цьому на висновок  експертизи та   неможливість отримання  додаткових  доказів та документів під час розгляду справи у суді.

Відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з’явився на виклик у засідання господарського суду і його нез’явлення перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, щодо залишення зустрічної  позовної заяви Одеської залізниці без розгляду. При цьому суд розяснює, що після усунення обставин, що зумовили залишення заяви без розгляду, заявник має право знову звернутися з нею до господарського суду в загальному порядку.

Судові витрати по оплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу по первісному позову  покласти на позивача згідно його заяви, яка мається в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 81 п.5,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2. Визнати право власності ТК “First Trans International INC” (Akara Buildity,24 de Kastro st. Weekham Cay 1, Road Tortola British Virgin Islands)   на 96 вагонів, придбаних за  договором   купівлі-продажу   №04-2408/98   від 25.10.1998 р., укладеним між компанією “Azoriu trans”  та транспортною компанією “First Trans International INC” та переданих за актом приймання-передачі  і визначених в технічних паспортах за  наступними номерами:

/. . . . 57072852

2. . . . 57072560-С

3. 50616465
ЗО. . . 57072878-С

4. . . . 57072886

5. . . . 57072902

6. . . . 57072910

7. . . . 57170276

8. . . . 57177354

9. . . . 57221210

10. . . . 57233611

11. . . . 57233629

12. . . . 57233637

13. . . . 57233645

14. . . . 57233652

75. . 51137156-С
69. . 57995086

16. . . 51250165

17. . . 51250173

18. . . 51250181-С

19. . . 57072738

20. . . 51012146

21. . . 57072753

22. . . 57072761

23. . . 57072779

24. . . 57072787

25. . . 57072803

26. . . 57072829

27. . . 57072845

3.          Зобов'язати Одеську залізницю ( 65012 м.Одеса вул..Пантелеймонівська,19) не перешкоджати у розпорядженні та користуванні рухомими складами, які належать ТК“First Trans International INC” (Akara Buildity,24 de Kastro st. Weekham Cay 1, Road Tortola British Virgin Islands) шляхом здійснення необхідних дій щодо перереєстрації рухомих складів, що належать ТК “First Trans International INC”  за   Актами   огляду   технічного   стану   вагонів розташованих у межах Російської Федерації, підписаними, та завіреними печатками станцій Росії, вагонів розташованих у межах Молдови, підписаними та завіреними печатками    станцій    Молдови,    вагонів    розташованих    у    межах    України підписаними, та завіреними печатками станцій України.

Наказ видати.

4.          Зобов'язати Одеську залізницю ( 65012 м.Одеса вул..Пантелеймонівська,19) не перешкоджати у розпорядженні та користуванні рухомими складами, які належать ТК “First Trans International INC” (Akara Buildity,24 de Kastro st. Weekham Cay 1, Road Tortola British Virgin Islands) шляхом здійснення необхідних дій щодо прийняття, оформлення та передачі відповідної заявки в Головний інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці для перереєстрації рухомих складів, які придбані ТК “First Trans International INC” згідно договору купівлі-продажу №04-2408/98 від 25.10.1998 р.

Наказ видати.

5.          Зобов'язати Одеську залізницю ( 65012 м.Одеса вул. Пантелеймонівська,19) не перешкоджати у розпорядженні та користуванні рухомими складами, які належать ТК “First Trans International INC”  (Akara Buildity,24 de Kastro st. Weekham Cay 1, Road Tortola British Virgin Islands)  шляхом здійснення необхідних дій щодо укладення договорів на проведення ремонтів вагонів, затриманих на станції Херсон, що належать ТК “First Trans International INC”, а у разі неможливості проведення ремонту у депо станції Херсон -  шляхом надання  дозволу  на  транспортування  рухомих   складів,   які   належать   ТК  “First Trans International INC” на інші станції для проведення ремонту, не стягуючи з ТК “First Trans International INC”  плату за знаходження впродовж розгляду  справи у суді з 18.04.2003р. на коліях станції Херсон 17 вагонів та на коліях станції Роздільна 5 вагонів, які належать ТК “First Trans International INC”   .

Наказ видати.

6. В іншій частині позову відмовити.

7. Позовну заяву Одеської залізниці залишити без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, в порядку передбаченому  ст. 85 ГПК України. Накази видати після вступу рішення в законну силу.

Повний текст рішення складено та підписано 29.01.2007р.

Суддя                                                                                       Зуєва Л.Є.