донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.03.2007 р.                                                                            справа №19/360пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Чухлєбов С.О., за дорученням
Кречина І.С., за дорученням,

від відповідача:
Алтуніна О.М., за дорученням,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Слов'янської районної державної адміністрації м.Слов'янськ Донецької області

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від
04.12.2006 року

по справі
№19/360пн

за позовом
Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м.Донецьк

до
Слов'янської районної державної адміністрації м.Слов'янськ

про
зобов'язання виконати рішення від 20.04.2006р. № 18 у справі № 01-26-63/2005

В С Т А Н О В И В:

Рішенням  господарського суду Донецької області від 04.12.2006р.  по справі № 19/360пн  задоволено  позов  Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Донецьк до Слов’янської районної державної адміністрації  м. Слов’янськ Донецької області про зобов’язання виконати рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.04.2006р. № 18 у справі № 01-26-63/2005 шляхом скасування протокольного рішення конкурсного комітету від 25.08.2005р. № 2, яким визначені результати конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування.

Зобов’язано Слов’янську районну державну адміністрацію м. Слов’янськ Донецької області виконати рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.04.2006р. № 18 у справі № 01-26-63/2005 шляхом скасування протокольного рішення конкурсного комітету від 25.08.2005р. № 2, яким визначені результати конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування.

Рішення  господарського суду Донецької області мотивовано тим, що Відповідач Рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України  № 18  від 20.04.2006 р. по справі № 01-26-63/2005 не виконав, чим порушив норми ст. 22 Закону України “Про Антимонопольний Комітет України” та ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.

Доказів оскарження в судовому порядку та визнання таким, що не відповідає приписам чинного законодавства Рішення № 18  від 20.04.2006 р., або належного виконання рішення            № 18 від 20.04.2006р.,  відповідачем до матеріалів справи  не представлено.

Відповідач, Слов‘янська районна державна адміністрація  м.Слов‘янськ, не погоджуючись з рішенням  господарського суду, звернулась з апеляційною скаргою про його скасування,  так як вважає, що воно прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування заявлених вимог відповідач посилається на те, що  судом не було визначено , яке саме з перелічених у  п. 2 ст. 15 Закону України „ Про захист економічної конкуренції”  антикорупційних дій  вчинив конкурсний комітет під час визначення переможця конкурсу на приміських  автобусних маршрутах. Крім того , посилається на те, що суд у своєму рішенні не вказав про наявність відзиву райдержадміністрації та не дав оцінку викладених в ньому доводів.

Позивач, Донецьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, у відзиві на апеляційну скаргу №01-39/403 від 05.02.07р.  та представник  позивача  в засіданні суду вважає доводи  скаржника  необґрунтованими, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення  місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін,  судова колегія встановила наступне.

В результатами  проведення позивачем позапланової перевірки дотримання Слов‘янською райдержадміністрацією  законодавства про захист економічної конкуренції, проведеної на підставі  заяви ПП “Крамоіл” про антиконкурентні дії Слов”янської районної державної адміністрації,  були виявлені ознаки порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Листом від 05.10.2005 р. № 01-37/4685 адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, були надані Слов’янській райдержадміністрації обов‘язкові для виконання Рекомендації про усунення наслідків та вжиття заходів, спрямованих на запобігання дій, які містять  ознаки порушень законодавства про захист економічної конкуренції, про результати яких необхідно було повідомити відділення у 10-ти денний термін з дня отримання.

У зв‘язку з невиконанням рекомендацій, адміністративною колегією Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України  було прийнято Розпорядження від 28.10.2005року № 84-р про початок розгляду справи № 01-26-63/2005 в зв‘язку  з наявністю в діях Слов‘янської райдержадміністрації ознак порушень законодавства про захист економічної конкуренції , передбачених ст. 50 п.3 та визначених ч.1ст.15 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних дій органу влади шляхом вчинення дій, які призвели або можуть призвести до обмеження та спотворення конкуренції.

За результатами розгляду справи № 01-26-63/2005 адміністративною колегією Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення № 18 від 20.04.2006 р., яким  постановлено:

1. Визнати, що Слов’янська райдержадміністрація провівши конкурс на приміських автобусних маршрутах загального користування без опублікування оголошення про проведення даного конкурсу, що могло призвести до обмеження конкуренції при проведенні конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування, вчинила порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.3  ст. 50 та визначене ч.1 ст. 15 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних дій органу влади, які  могли призвести до обмеження конкуренції”.

2. Визнати, що Слов’янська райдержадміністрація не визначивши та не довівши у встановленому законодавством порядку до відома учасників конкурсу клас (місткість) транспортних засобів, які фактично потребувалось залучити для перевезення пасажирів, у зв’язку з чим окремі претенденти первинно були поставлені під час проведення конкурсу у нерівне становище та визнавши переможця конкурсу за критеріями не передбаченими чинним законодавством є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.3 ст. 50 та визначеним ч.1 ст. 15 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних дій органу влади, які призвели до спотворення конкуренції на ринку.

3. Визнати, що Слов’янська райдержадміністрація вимагаючи від претендентів на конкурс на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування акти додаткового технічного огляду транспортних засобів, проходження якого відповідно до законодавства є не обов’язковим, що могло призвести до обмеження конкуренції під час проведення конкурсу, вчинила порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.3 ст. 50 та визначене ч. 1 ст. 15 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних дій органу влади які могли призвести до обмеження конкуренції на ринку.

4. Зобов’язати Слов’янську райдержадміністрацію скасувати протокольне рішення конкурсного комітету  від 25.08.2005 р. № 2, яким визначені результати конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування, про що повідомити Донецьке обласне територіальне відділення   Антимонопольного комітету України у двомісячний строк.

Відповідно до ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” рішення у справі може бути оскаржено до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Листом від 21.04.2006р. № 01-37/1714 Рішення № 18 було направлено відповідачу і отримано уповноваженою особою відповідача 04.05.2006р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 3800175.

У встановлений термін , відповідач зобов’язання, встановлені рішенням адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.04.2006р. № 18 у справі № 01-26-63/2005, не виконав  , тому листом від 26.06.2006р. № 01-37/2429 відповідачу було направлено нагадування щодо виконання рішення.

У відповіді Слов’янської райдержадміністрації на нагадування (лист від 04.07.2006р. № 01-37/1523) не містилось інформації про виконання рішення адміністративної колегії ДОТВ АМКУ від 20.04.2006р. № 18 у справі № 01-26-63/2005.

Перевіривши повноту встановлених судом  першої інстанції  обставин справи  та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення та доводи повноважних представників сторін, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду  дійшла висновку, про обґрунтованість апеляційної скарги з наступних  підстав.

Відповідно до  ст. 7 Закону України „ Про автомобільний транспорт” організація пасажирських перевезень покладається на міжміських  та  приміських автобусних маршрутах загального користування,  які  не  виходять   за   межі   території   області (внутрішньообласні маршрути),  -  на  Раду  міністрів   Автономної Республіки Крим чи обласні держадміністрації.

Органи виконавчої влади та  органи  місцевого  самоврядування зобов'язані, зокрема  проводити конкурс  на  перевезення  пасажирів  на  автобусних маршрутах загального користування.

Згідно з п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.03р. № 139 „ Про порядок проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування” замовником   залежно   від   виду   автобусного   маршруту загального користування може бути, зокрема , районна держадміністрація    -   на   приміських   автобусних маршрутах  загального  користування,  що  не  виходять   за   межі території району.

В даному випадку замовником  виступає Слов‘янська районна державна адміністрація.

Предметом спору у цій справі є зобов’язання Слов‘янської районної державної адміністрації  м.Слов‘янськ виконати рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.04.2006р. № 18 у справі № 01-26-63/2005 шляхом скасування протокольного рішення конкурсного комітету від 25.08.2005р. № 2, яким визначені результати конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування.

Відносини,  які  впливають  чи можуть вплинути на економічну конкуренцію на території України регулюються Законом України “Про захист економічної конкуренції.

Положення ст. 4 Закону України “Про захист економічної конкуренції” визначають , що державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та  споживачів   від   його порушень здійснюються  органами Антимонопольного комітету України. Органи влади, органи   місцевого  самоврядування, органи  адміністративно-господарського  управління та   контролю зобов'язані сприяти Антимонопольному комітету України у здійсненні його  повноважень  у  сфері  підтримки   й   захисту   економічної конкуренції,  обмеження  монополізму  та  контролю  за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до п.1 ст. 15 Закону України “Про захист економічної конкуренції” антиконкурентними  діями органів влади,  органів місцевого самоврядування,  органів адміністративно-господарського управління та   контролю   є  прийняття  будь-яких  актів  (рішень,  наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення  угод  або  будь-які  інші  дії чи бездіяльність органів влади,  органів  місцевого  самоврядування,   органів адміністративно-господарського  управління  та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести  до  недопущення,  усунення,  обмеження  чи  спотворення конкуренції.

За приписами п.2 ст. 15 Закону України “Про захист економічної конкуренції”  Антиконкурентними діями органів влади,  органів  місцевого самоврядування,  органів адміністративно-господарського управління та контролю, зокрема, визнаються:

заборона або перешкоджання  створенню  нових  підприємств  чи здійснення   підприємництва   в   інших  організаційних  формах  у будь-якій сфері  діяльності,  а  також  встановлення  обмежень  на здійснення окремих видів діяльності,  на виробництво, придбання чи реалізацію певних видів товарів;

пряме або опосередковане примушення суб'єктів  господарювання до вступу в асоціації,  концерни, міжгалузеві, регіональні чи інші форми   об'єднань   або  здійснення  узгоджених  дій  концентрації суб'єктів  господарювання  в  інших формах;

пряме або  опосередковане примушення суб'єктів господарювання до  пріоритетного  укладення  договорів,  першочергової   поставки товарів  певному  колу споживачів чи першочергового їх придбання у певних продавців;

будь-яка дія, спрямована на централізований розподіл товарів, а   також   розподіл   ринків  між  суб'єктами  господарювання  за територіальним  принципом,  асортиментом   товарів,   обсягом   їх реалізації чи закупівель або за колом споживачів чи продавців;

встановлення заборони  на  реалізацію певних товарів з одного реґіону країни в іншому або надання дозволу на реалізацію  товарів з  одного реґіону в іншому в певному обсязі чи за виконання певних умов;

надання окремим суб'єктам господарювання або групам суб'єктів господарювання   пільг   чи  інших  переваг,  які  ставлять  їх  у привілейоване становище стосовно конкурентів,  що  призводить  або може призвести до недопущення,  усунення, обмеження чи спотворення конкуренції;

дія, внаслідок  якої  окремим  суб'єктам  господарювання  або групам   суб'єктів   господарювання  створюються  несприятливі  чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами;

дія, якою  встановлюються  не  передбачені  законами  України заборони та обмеження самостійності підприємств, у тому числі щодо придбання чи реалізації товарів, ціноутворення, формування програм діяльності та розвитку, розпорядження прибутком.

На підставі ст. 48 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної   конкуренції  органи  Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

припинення порушення  законодавства  про  захист  економічної конкуренції;

зобов'язання органу влади,  органу місцевого  самоврядування, органу   адміністративно-господарського   управління  та  контролю скасувати або змінити прийняте ним  рішення  чи  розірвати  угоди, визнані  антиконкурентними діями органів влади,  органів місцевого самоврядування,  органів адміністративно-господарського управління та контролю;

визнання суб'єкта господарювання таким,  що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

примусовий поділ суб'єкта господарювання, що  займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

накладення штрафу;

блокування цінних паперів;

усунення наслідків    порушень   законодавства   про   захист економічної конкуренції;

скасування дозволу на узгоджені  дії  у  разі  вчинення  дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону;

оприлюднення відповідачем за власні кошти  офіційної інформації   Антимонопольного    комітету    України    чи    його територіального  відділення стосовно рішення,  прийнятого у справі про порушення,  в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним  державним  уповноваженим,   головою   територіального відділення інформації,  розголошення  якої  може  завдати  шкоди інтересам інших осіб,  які брали  участь  у  справі),  у  строк  і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством; закриття провадження у справі.

За приписами ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України, розпорядження, рішення  та   вимоги  органу   Антимонопольного комітету      України,       голови територіального   відділення Антимонопольного  комітету України,   вимоги уповноважених   ними працівників     Антимонопольного комітету України,    його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для  виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного     комітету   України,    голови   територіального відділення Антимонопольного комітету України,   вимог уповноважених ними     працівників Антимонопольного   комітету   України,   його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, заявник,  відповідач,  третя особа мають  право  оскаржити рішення  органів  Антимонопольного  комітету  України повністю або частково   до  господарського  суду  у  двомісячний  строк  з  дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення адміністративної  колегії територіального  відділення Антимонопольного  комітету  України  оскаржуються до господарських судів   Автономної   Республіки  Крим,  областей,  міст  Києва  та Севастополя.

Поміж тим , вивчивши матеріали справи , судова колегія вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до положень  Законів України „ Про місцеві державні адміністрації”,  „Про автомобільний транспорт”, Постанови Кабінету Міністрів  України „ Про порядок  проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування” , результати конкурсу  можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи результати вищенаведеного конкурсу  були оскаржені  в Господарському суді Донецької області  саме Приватним підприємством „Крамоіл” м.Слов‘янськ , справа № 25/465пд.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.06р. у справі № 25/465пд  Рішення Господарського суду Донецької області  від 22.02.06р. та додаткове рішення від 24.02.06р. по даній справі –скасовані , у задоволенні позовних вимог  ПП „Крамоіл” м.Слов‘янськ до ТОВ „ Тор-Авто” м.Билбасівка та Слов‘янської районної державної адміністрації м.Слов‘янськ про визнання недійсним протоколу № 2 від 25.08.05р. –відмовлено ( а.с. 79).

Таким чином , Протокол № 2 від 25.08.05р. на даний час не скасований та у встановленому порядку не визнаний недійсним.

Відповідно до п. 9 ст. 39 Закону України „ Про місцеві державні  адміністрації” Голови місцевих державних адміністрацій , зокрема  утворюють для  сприяння  здійсненню  повноважень  місцевих державних адміністрацій консультативні,  дорадчі та інші допоміжні органи,  служби та комісії,  члени яких виконують свої функції  на громадських  засадах,  а також визначають їх завдання,  функції та персональний склад.

Згідно зі ст. 43 названого вище Закону акти місцевих   державних   адміністрацій,   що    суперечать Конституції  України,  законам  України,  рішенням Конституційного Суду України,  актам  Президента  України  та  Кабінету  Міністрів України  або  інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня  або до суду.

Розпорядження голови  державної адміністрації,  що суперечать Конституції України,  законам  України,  рішенням  Конституційного Суду  України,  іншим  актам  законодавства  або  є  недоцільними, неекономними,   неефективними   за   очікуваними   чи   фактичними результатами,    скасовуються   Президентом   України,   Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Накази керівників  управлінь,  відділів  та інших структурних підрозділів  місцевої  державної  адміністрації,   що   суперечать Конституції   України,   іншим   актам   законодавства,   рішенням Конституційного  Суду  України   та   актам   міністерств,   інших центральних   органів  виконавчої  влади,  можуть  бути  скасовані головою    місцевої    державної    адміністрації,     відповідним міністерством, іншим центральним органом виконавчої влади.

Разом з тим , необхідно зазначити , що жоден з вищенаведених нормативних актів не надає права райдержадміністрації скасовувати рішення  конкурсного комітету , який в свою чергу не виступає ні структурним підрозділом,  ні органом райдержадміністрації.

За таких обставин , враховуючи , що , як вказано вище , відповідач, є замовником конкурсу , а не організацією, яка його проводила, судова колегія не встановила у Відповідача повноважень щодо скасування результатів конкурсу у вказаний Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України спосіб.

Щодо посилань позивача на відсутність  у п. 8  Положення про проведення конкурсу на приміських автобусних маршрутах загального користування , яке було затверджено розпорядженням Голови Слов‘янської райдержадміністрації  „ Про проведення конкурсу на приміських автобусних  маршрутах загального користування” № 371 від 19.08.05р. , інформації відносно довідки державної податкової адміністрації  про відсутність заборгованості за податками , зборами і іншими обов‘язковими платежами , то судова колегія вважає , що відсутність вищевказаної інформації не свідчить  взагалі про обмеження конкуренції та створення несприятливих умов для учасників конкурсу.

Крім того , вивчивши матеріали справи , судова колегія дійшла до висновку , що дії відповідача , а саме прийняття розпорядження № 371 від 19.08.05р., затвердження  Положення про проведення конкурсу на приміських автобусних маршрутах загального користування, зміна складу конкурсної комісії , не свідчать про проведення іншого конкурсу , оскільки не було завершено першого конкурсу , що виключає можливість залучення до конкурсу  нових учасників.  Тому , посилання позивача на відсутність оголошення про проведення другого конкурсу  є необґрунтованим та таким , що не відповідає обставинам справи.

Судова колегія вважає , що господарський суд  припустився помилки , коли , пославшись на те , що рішення Адміністративної  колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету  № 18 від 20.04.05р. не скасовано та не визнано недійсним у встановленому порядку , залишив поза увагою  питання щодо законності та обґрунтованості цього рішення.

Водночас з тим, судова колегія дослідивши рішення Адміністративної  колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету  № 18 від 20.04.05р. встановила наявність фактів порушення законодавства при його прийнятті та невідповідність висновків , викладених у даному рішенні , обставинам справи , що виразились у наступному:

По-перше, Позивач  визнав , що проходження додаткового державного технічного огляду є недоцільним, без позначення з посиланням на законодавство , що ці дії є незаконними, що не може трактуватись як порушення закону.

По-друге, посилання позивача на ст. 45 Закону України  „ Про автомобільний транспорт” , Ліцензійні умови  провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним   транспортом  загального користування (крім надання  послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі ) та Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі, відноситься  не до стадії проведення конкурсу , а до стадії перевірки виконання ліцензіатами ( тобто особами , що виграли конкурс і вже здійснюють перевезення пасажирів).

Тому означені в рішенні  адміністративної колегії № 18 від 20.04.05р. зауваження не можуть вважатись такими , що ґрунтуються на законі.

По-третє, як зазначає позивач у Рішенні № 18  від 20.04.05р.  проходження  додаткового технічного огляду транспортних засобів у органах  Міністерства внутрішніх справ , могло призвести до  необґрунтованого обмеження прав окремих  суб‘єктів господарювання на участь у конкурсі, але жодного обґрунтування , що витребування Слов‘янською райдержадміністрацією від претендентів вчинення вказаних дій  призвело  до вищенаведених обмежень позивач не наводить.

При цьому , необхідно зауважити , що приписи п. 1 ст. 15 Закону України „ Про захист економічної конкуренції” в частині, котрою елементом антиконкурентних  дій визначено й ті , які можуть призвести до недопущення ,  усунення,  обмеження  чи  спотворення конкуренції не відносяться до випадку , що розглядається, оскільки конкурс, проведення якого призвело до прийняття Адміністративною  колегією Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету   рішення № 18 від 20.04.05р. закінчився і на подальше його умови не розповсюджуються.

По-четверте, висновки Антимонопольного комітету    щодо знаходження окремих учасників конкурсу в нерівному становищі через те, що відповідач, проводячи конкурс, не визначив та не довів до учасників конкурсу  клас ( місткість) транспортних засобів, які фактично  потребувались для перевезення пасажирів, не можуть бути визнані обґрунтованими , так як відповідач був замовником  конкурсу , а не провадив його, як зазначив позивач, а роблячи цей висновок Антимонопольний комітет не вказував та не вивчив , в свою чергу , автобуси якого класу ( місткості) були представлені на конкурс усіма учасниками конкурсу.

В зв‘язку з викладеним , судова колегія  вважає, що висновок позивача  про те , що вказані вище дії відповідача  є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 3 ст. 50 та визначеним ч. 1 ст. 15 Закону України „ Про захист економічної конкуренції”  , не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі не відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких надана апеляційна скарга, є підставою для його скасування.

Крім того , судова колегія вважає необхідним зазначити , що оскільки п.12  Декрету Кабінету Міністрів України „ Про державне мито” місцеві  державні  адміністрації  -  за   позовами    до господарського   суду   про   визнання  недійсними  актів  органів місцевого  та  регіонального самоврядування, що суперечать чинному законодавству; звільнені від сплати державного мита , але відповідачем  за подання апеляційної скарги мито було сплачене  у розмірі 42,50грн., та воно підлягає поверненню в повному обсязі на підставі ст. 47 Господарського процесуального кодексу.

Керуючись статтями 47, 99, 101, 103, 105  Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну  скаргу Слов‘янської районної державної адміністрації  м.Слов‘янськ на рішення  господарського суду Донецької області від 04.12.2006р. у справі №19/360пн  –задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 04.12.2006р. у справі №19/360пн– скасувати.

Позов  Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Донецьк до Слов’янської районної державної адміністрації  м. Слов’янськ Донецької області про зобов’язання виконати рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.04.2006р. № 18 у справі № 01-26-63/2005 шляхом скасування протокольного рішення конкурсного комітету від 25.08.2005р. № 2, яким визначені результати конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування залишити без задоволення.

Повернути з державного бюджету на користь Слов’янської районної державної адміністрації  м. Слов’янськ Донецької області державне мито у розмірі 42,50грн. , сплачене за подання апеляційної скарги.

Видати відповідну довідку на повернення державного мита з державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд.

Результати розгляду апеляційної скарги оголошенні в судовому засіданні.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 6 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4-5 ДАГС

6.ГСДО