СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, 1 тел. 79-57-10, факс 79-58-82
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"30" січня 2007 р.
Справа №10/7662-А

за позовом  Прокурора Хмельницького району в інтересах
держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі м.
Хмельницький

до Приватного підприємця ОСОБА_1с.
Мацьківці Хмельницького району

про стягнення 230,82 грн.
заборгованості

Суддя  Виноградова
В.В.                    Секретар судового
засідання Матущак В.В.

Представники сторін:

позивача              Ткачук С.П. -за довіреністю від
12.01.2007р.

Кухар І.В.-
за довіреністю від 30.01.2007р. №357/07

відповідача            ОСОБА_1. -приватний підприємець

ОСОБА_2.- представник
за усною заявою  довірителя у судовому
засіданні

ОСОБА_3.- представник
за усною заявою  довірителя у судовому
засіданні

Постанова приймається 30.01.2007р.,
оскільки в судовому засіданні 16.01.2007р. оголошувалась перерва.

У судовому засіданні згідно ч.3
ст.160 КАСУ проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Суть спору:

Прокурор в інтересах позивача  звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить у відповідності до вимог ст.ст.11,14,15,17-20, п.4 ч.8
Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”,
ст. 45 Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік” №2285 стягнути
з відповідача на користь управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому
районі заборгованість по страхових внесках на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 230,82 грн..

При цьому зазначає, що відповідно
до підпункту 4 п. 8 Прикінцевих положень Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” №1058 від
09.07.2003р.відповідач, як фізична особа-суб'єкт підприємницької діяльності
повинен сплачувати страхові внески за період 1 січня по 31 березня 2005р.
відповідно до ст. 45 Закону України “Про державний бюджет України на 2005р” із
розрахунку 83,84 грн. за січень, лютий 2005р. та 81,14 грн. за березень 2005р.

Звертає увагу на те, що Закон
України „Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків
до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 року - I кварталу 2005 року” №3583 від 16.03.2006р.  врегулював питання сплати фіксованої ставки
на рівні різниці між встановленою ставкою внеску та частиною єдиного або
фіксованого податку , що не надійшли до Пенсійного фонду. Тому, враховуючи
положення даного закону управлінням Пенсійного фонду в Хмельницькому районі від
визначеної вищезазначеними законами суми
відмінусовано частку фіксованого податку , сплаченого приватним
підприємцем.

Вказує на те, що враховуючи наявну
заборгованість, управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькому районі ,
відповідно до вимог ст. 106 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” на адресу відповідача направило вимогу № Ф-07 від
29.11.2006р. про сплату заборгованості на суму 230,82 грн., яка отримана
боржником і не оскаржувалась .

В підтвердження вимог надав копію
акту про розрахунок належних до сплати сум фіксованого розміру страхового
внеску з урахуванням частини фіксованого податку, вимогу про сплату
заборгованості, картку особового рахунку платника.

Відповідач проти
позову заперечує, вважає, що він не повинен сплачувати фіксований розмір
страхового внеску, оскільки знаходиться на спрощеній системі оподаткування та
відповідно до Указу Президента України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва"
сплачував фіксований податок, в складі якого були сплачені страхові внески до
Пенсійного фонду України.

Зазначає, що за вказаний в
адміністративному позові період, ним своєчасно і в повному обсязі було сплачено
фіксований податок , з цієї суми до Пенсійного фонду було перераховано 10% від
сплаченої суми. Щодо сплати мінімального розміру страхових внесків,
встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідач вважає, що він як підприємець, який обрав
особливий спосіб оподаткування, має право лише за власним бажанням здійснювати
доплату до мінімального страхового внеску, тому робить висновок, що управлінням
Пенсійного фонду в Хмельницькому районі безпідставно та незаконно була
нарахована заборгованість в сумі 230,82 грн.

Посилається на те, що Законом
України від 16.03.2006 р. № 3583-ІУ «Про вирішення питання щодо заборгованості
суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з не перерозподілом Державним
казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - І кварталу 2005
року»скасовано зазначену заборгованість -без донарахувань, санкцій і перерв у
трудовому (страховому) стажі. При цьому також посилається на ст. 2 даного
Закону.

Відповідач вважає, що вказаний
Закон стосується тих приватних підприємців, які в І кварталі 2005р. перебували
на спрощеній системі оподаткування і не сплатили страхові внески до Пенсійного
фонду України.

Посилається на лист Пенсійного
фонду України від 16.02.2005р. №1526.

Крім того, в судовому засіданні
звертає увагу на те, що позивачем порушено вимоги ст. 19 Конституції України, а
саме , що органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та
законами України .Зокрема зазначає, що у позивача не було  підстав та повноважень визначених законодавством
щодо складання акту- розрахунку суми заборгованості, виставлення вимоги про
сплату заборгованості, складання акту відмови від підпису акту -розрахунку.

Посилається на лист Державного
комітету України з питань регуляторної політики
та підприємництва №422 від 22.01.2007р.

За таких обставин, просить у позові
відмовити.

Розглядом   наданих матеріалів  справи
встановлено :

ОСОБА_1с. Мацьківці Хмельницького
району зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа,
про що видано свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_1, серія ВОО, відповідно
до ст.ст. 1,14 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування“ є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування згідно поданої заяви, реєстраційний НОМЕР_2, перебуває на
спрощеній системі оподаткування та сплачує фіксований податок. Відповідно до
листа ДПІ у Хмельницькому районі від 29.01.2007р. №426/10/17-023 в 1 кварталі
2005р. здійснював діяльність за умови сплати фіксованого податку в розмірі 60
грн. Даний факт не заперечується відповідачем.

Позивачем проведено розрахунок
належних до сплати сум фіксованого розміру страхового внеску з урахуванням
частини сплаченого фіксованого податку, про що складено акт. Визначено
фіксований розмір внеску за 1 кв. 2005р., що належить сплатити позивачу як
різницю між фіксованим розміром страхового внеску - 248,82 грн.  та частиною фіксованого податку, сплаченого
до бюджету (18 грн.) ,фіксований розмір внеску який належить до сплати -230,82
грн.

Позивачем 20.11.2006р. складено акт
про відмову від підпису акту про розрахунок належних до сплати сум фіксованого
розміру страхового внеску з урахуванням частин фіксованого податку приватним
підприємцем ОСОБА_1. Акт складений головним спеціалістом управління Пенсійного
фонду в Хмельницькому районі Кухар І.В., в присутності заступника начальника
управління -начальника відділу надходження доходів Аксамітовської Л.Я та
головного юрисконсульта Жиловської В.В.

Позивачем виставлена відповідачу
вимога від 29.11.2006р.№Ф-07 про сплату 230,82 грн. заборгованості, яка  вручена відповідачу 02.12.2006р. згідно
поштового повідомлення про вручення.

Оскільки заборгованість до
Пенсійного фонду України в сумі 230,82 грн. в добровільному порядку
відповідачем не сплачена, прокурором в інтересах позивача подано позов до суду.

Досліджуючи надані сторонами  докази, аналізуючи наведені  міркування
та  заперечення, оцінюючи  їх
в  сукупності, судом  враховується
наступне:

Відносини, що виникають між
суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регулюються
Законом України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”
№1058-IV від 09.07.2003р.(надалі Закону №1058). Положеннями ст.5 вказаного
Закону встановлено, що визначення платників страхових внесків, порядок
нарахування, обчислення і сплати страхових внесків, порядок нарахування,
обчислення і сплати страхових внесків регулюються виключно цим Законом.

Згідно п.5 ст.14 та п.1 ст.15
Закону страхувальниками та платниками страхових внесків є фізичні  особи - суб'єкти підприємницької діяльності,
у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької діяльності.

Враховуючи дані норми, не зважаючи на
те, що згідно Указу Президента України
“Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва” №727 позивач обрав особливий спосіб оподаткування та
перейшов на спрощену систему оподаткування шляхом сплати фіксованого податку,
на нього стосовно сплати страхових внесків поширюється дія Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”. При цьому, судом  не приймаються до уваги доводи відповідача
про те, що він не повинен сплачувати
страхові внески згідно Закону в силу дії Указу Президента України  “Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва”, оскільки згідно з п.15 Прикінцевих
положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування” передбачено, що до відносин у
сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування до приведення
законодавства України у відповідність з цим Законом, дані нормативно - правові
акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.

Крім того, Указ Президента України
“Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва” регулює податкові правовідносини, суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування, згідно Указу звільнені
від сплати збору на обов'язкове держане пенсійне страхування, а не від сплати
страхових внесків. Однак, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування -це
платіж, який ст.14 Закону України “Про систему оподаткування” віднесено до
загальнодержавних податків  і зборів,
сплачується  в порядку, передбаченому
Законом України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами”.
Натомість  згідно  ст.18 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” страхові внески є цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому
цим Законом, вони не включаються до складу податків, інших обов'язкових
платежів, що  складають систему
оподаткування, на ці внески не поширюється податкове  законодавство.

Враховуючи вищезазначене, позивач
виступає платником страхових внесків до солідарної системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Пунктом 6 ч.2 ст.17 Закону №1058 на
страхувальників покладено обов'язок нараховувати, обчислювати і сплачувати у
встановлений строк та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до п.п.4 п.8 Прикінцевих
положень Закону №1058 фізичні особи -суб'єкти підприємницької діяльності, які
обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), на
період дії законодавчих актів з питань особливого оподаткування сплачують
страхові внески у порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.

Статтею 45 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2005р.”№2285 від 23.12.2004р.  за період
з 01.01.05 р. по 30.03.05р. встановлено фіксований розмір страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для фізичних осіб
- суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований, єдиний податок), та членів сімей зазначених осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі
мінімального страхового внеску, визначеного Законом України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

Відповідно до ст.1 Закону України
№1058 та п.1.3 ст.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду України (затверджено Постановою правління
Пенсійного фонду України 19.12.2003р №21-1 (зареєстровано в Міністерстві  юстиції України 16 січня 2004 р. за N 64/8663),
надалі -Інструкція №21-1, передбачено, що мінімальний страховий внесок - сума
коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної
плати на розмір страхового внеску, установлених Законом на день отримання
заробітної плати (доходу). За перший квартал 2005р. розмір мінімального
страхового внеску становить 83,84 грн. за один календарний місяць.

Положеннями статті 1 Закону України
„Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності,
які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з
неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного
фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 року - I кварталу 2005 року” №3583 від 16.03.2006р.( надалі Закон №
3583)  передбачено, що суми  внесків
до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття
суб'єктів господарської  діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, які  були
сплачені ними в складі податків згідно з чинним  законодавством  України
протягом 2004  року  -  I
кварталу 2005 року,  але не були
зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку з  застосуванням
Державним казначейством  України
норм діючого на той час Закону України "Про Державний бюджет України на
2005  рік" не вважати
заборгованістю.

Позивачем, зважаючи на
вищезазначену норму Закону України №3583 від 16.03.2006р., п.4 ч.8 Прикінцевих
положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», абз.8 п.8 ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на
2005р.»№2285 від 23.12.2004р., проведено розрахунок належних до сплати сум
фіксованого розміру страхового внеску з урахуванням частини фіксованого податку
, про що складено акт . При розрахунку позивачем враховано, що відповідач
сплачував у 1 кварталі 2005р. фіксований податок, 10% якого спрямовується до
Пенсійного фонду. Як вбачається з листа ДПІ у Хмельницькому районі від
29.01.2007р. №426/10/17-023  відповідачем
сплачено  фіксованого податку  за 1 квартал 2005 р.  в сумі
180 грн. (60 грн. в місяць) грн., з яких відповідно 18 грн. (по 6 грн.
за місяць) складають  внески до
Пенсійного фонду України. При цьому позивачем визначено до сплати суму -230,82
грн.

Нормами ст. 106 Закону №1058
передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків
страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з
нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових
внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у
строки,  визначені  статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті 20 цього
Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків
(далі - недоїмка) і  стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного
фонду за формою і у строки, визначені правлінням  Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам,
які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти
робочих  днів із дня  одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки.

У разі, якщо страхувальник, який
одержав вимогу територіального органу Пенсійного  фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих
днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою санкцією,
включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі
якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний
орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає
вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої
служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися
до суду чи господарського суду з
позовом  про стягнення недоїмки.

Позивачем відповідно до вимог ст.106
Закону №1058  виставлено відповідачу
вимогу від 29.11.2006р. №Ф-07 про сплату 230,82 грн., яка вручена 02.12.2006р.
відповідно до поштового повідомлення.

Відповідно до ч.3 ст.106 Закону №1058 у
разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату боргу,
страхувальник узгоджує її з органами Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги з органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому
порядку.

Відповідач із заявою про узгодження
вимоги до органів Пенсійного фонду не звертався. Заяви про оскарження вимоги в
судовому порядку не подавав, що не заперечується відповідачем.

Судом не приймаються доводи
відповідача про відсутність заборгованості по сплаті страхових внесків,
оскільки відповідно до ст. 2 цього Закону донарахування  та
фінансові  (штрафні) санкції до
суб'єктів  господарської  діяльності,
які застосовують  особливі умови
оподаткування,  обліку  та
звітності  щодо  сум
фактично сплачених внесків  у  2004 р.- I кварталі  2005 р., не застосовуються, оскільки
позивачем не було проведено донарахування сум страхових внесків сплачених
позивачем  у 1 кв. 2005р. у складі
фіксованого податку та які не поступили на рахунки ПФ України та не були
прийняті рішення про нарахування відповідних штрафних санкцій за їх не сплату.

Щодо посилань позивача на
розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.03.2005 р. N 58-р ( 58-2005-р
) "Про деякі питання спрощеної системи оподаткування", то останнє
носить тимчасовий характер і було прийняте з метою нормалізації ситуації, яка
склалася при прийнятті окремих  норм  в
законах  України  "Про
Державний бюджет України на 2005 рік" і "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік", які  не вирішили до кінця питання встановлення
єдиного порядку сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України суб'єктами
спрощеного оподаткування. Для врегулювання проблеми сплати страхових пенсійних
внесків суб'єктами спрощеного оподаткування Верховною Радою України прийнято
Закон України від 16 березня 2006 року N 3583-IV "Про вирішення питання
щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують
особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу
2005 року".

Як вбачається з матеріалів справи,
на підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність
заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення з врахуванням вимог
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

Доводи відповідача спростовуються
вищенаведеним.

З огляду на викладене, позовні вимоги обґрунтовані, підтвердженні
матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94,
104, 158-163, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні
положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В :

Позов прокурора Хмельницького району
в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому
районі м. Хмельницький  до суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1с. Мацьківці Хмельницького
району про стягнення  230,82 грн.
заборгованості задоволити.

Стягнути з суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1с.Мацьківці Хмельницького
району (ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь управління Пенсійного фонду
України в Хмельницького району м. Хмельницький, вул. Кам'янецька, 122/2 (код
14149786) 230,82 грн. (двісті тридцять гривень 82 коп.) заборгованості по страхових
внесках.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та
інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному
порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження
подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до
Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно
ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя
В.В. Виноградова

Віддрук.  прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.