ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" серпня 2007 р.                                                                            Справа  № 7/261

За позовом відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»в особі Центру телекомунікаційних послуг Рівненської філії ВАТ «Укртелеком»

до відповідача комунального підприємства «Міськсвітло»

про стягнення 2024,63 грн. боргу та пені

Суддя  Маціщук А.В.

За участю представників сторін :

від поз.- юр.Корицька І.А./пост.дор.ВЕС № 901787 від 08.11.06 р./

від відп.- юр-т Кулик В.А./пост.дор.№ 106 від 16.05.07 р./, гол.бух.Павлюк Л.В./пост.дов. № 108 від 16.05.07 р./

Позивач просить стягнути з відповідача 1964,69 грн. заборгованності, що виникла внаслідок технічної помилки і донарахована як оплата за користування однією лінією за період з 01.08.03 р. по 31.07.06 р., а також –20,69 грн. поточного боргу за вересень-грудень 2006 року  і 59,94 грн. пені.

Відповідач позов не визнав, вважає, що нарахування 1620 грн. виконані безпідставно. Вважає також, що плата за послуги у березні-квітні 2007 року нарахована у більшому обсязі неправомірно, поскільки умови договору щодо кількості ліній і тарифів залишались незмінними. Крім того, відповідач заявив, що не був ознайомлений із матеріалами інвентарізації позивача, тому підстав для донарахування не вбачає.

02.08.07 р. позивачем подана заява про зменшення розміру позовних вимог в частині стягненя боргу та пені –за уточненим розрахунком. За цією заявою позивач зменшив суму позову до 1894,62 грн. –перерахунок за користування прямою лінією №400890 за період з серпеня 2003 року по травень 2006 року в розмірі 1836 грн., 20,69 грн., поточна заборгованість за вересень-грудень 2006 року та пеня за період прострочення з жовтня 2007 року по січень 2007 року в розмірі 37,93 грн.  Така заява відповідає нормам ст.22 ГПК України і прийнята судом до розгляду.

Судом встановлено слідуюче. Відповідно до договору № 2005339 від 15.05.2006 р., укладеного ВАТ «Укртелеком»та відповідачем комунальним підприємством «Міськсвітло», Рівненська філія ВАТ «Укртелеком»надає відповідачу послуги електрозв’язку згідно з додатками до цього договору.

За умовами п.4.2.-4.5. договору відповідач сплачує фактично отримані в кредит послуги електрозв’язку за кредитною системою оплати за кожний попередній місяць протягом 10 днів з дня одержання рахунку, але не пізніше  20 числа місяця, наступного за розрахунковим

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що при проведенні інвентаризації прямих ліній в абонентській групі ЦОСПП виявлено, що внаслідок технічної помилки при створенні наряду на встановлення прямої лінії № 400890,  помилково зазначено вид установки «пряма лінія у зоні дії однієї АТС», тоді як згідно з технічними даними пряма лінія проходить через різні АТС.

Відповідно до граничних тарифів на надання в користування каналів електрозв’язку операторів телекомунікаційних, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку цих послуг, затверджених рішенням Національної комісяї з питань регулювання зв’язку України від 21.02.06 р. № 202, зареєстроване в Мінюсті 02.03.06 р. № 218/12092, плата за користування  безпосереднім зв’язком у зоні дії різних АТС нараховується в сумі 75 грн. (без ПДВ) за одну пряму лінію за місяць.

У зав’язку з чим відповідачу  в рахунках за телекомукаційні послуги за серпень - жовтень 2006 року була пред’явлена донарахрвана плата за користування безпосереднім зв’язком (прямою лінією) № 400890, розташованою в зоні дії різних АТС,- в сумі 1620грн.

В судовому засіданні відповідач в обгрунтування своїх заперечень надав суду  договір №2005339 від 25.07.02 р. та додаток до цього договору, відповідно до якого пряма лінія № 40-08-90 обліковується як зона дії однієї АТС. Зміни до договору з цих умов не вносились.

Відповідно до норм ст.ст. 173, 193 ГК України суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст. 173-174 ГК України господарські зобов’язання виникають з господарського договору тощо. Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов’язнання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше.

Отже, у позивачача відсутні підстави для твердження про те, що розрахунки за телекомукомунікаційні послуги відповідач проводив не в повному обсязі, поскільки зміни до договору не вносились. Розрахунки за спожиті підприємством послуги зв’язку проводились згідно з виставленими рахунками та  договору, що підтверджено банківськими виписками /а.с. 67-76/. Тому господарський суд з метою всебічного, повного і об’єктивного розгляду всіх обставин справи згідно зі ст.38 ГПК України ухвалою про відкладення розгляду справи від 12.07.07 р. зобов’язав сторін виконати вивірку розрахунків за користування лінією № 400890.

З позовної заяви, письмових пояснень відповідача у відзиві, наданого суду акту вивірки та інших матеріалів справи вбачається, що розрахунки відповідачем виконувались, крім донарахованих сум та пені. Залучений сторонами акт вивірки від 01.08.07 р. не може слугувати доказом будь-якої заборгованості, поскільки сторонами погоджено тільки зменшення суми позовних вимог на 108 грн.  за користування прямої ліні № 4000890 в період червень-липень 2006 року, і проведена взаємна вивірка технічних параметрів прямих ліній відповідно до договору №2005339 від 15.05.06 р. та складений додаток до цього договору /а.с.89 /. Погодження сторонами технічних параметрів станом на 01.08.07 р. за актом вивірки не може бути доказом наявності заборгованості відповідача  1894,69 грн. за період з 01.08.03 р. по 31.07.06 р. /а.с. 87-91/.

Укладання сторонами на даний час додатку до договору, про який зазначено в акті вивірки, в кожному випадку не може бути підставою для стягнення боргу за минулі періоди.

Поскільки відсутні підстави для стягнення основного боргу по оплаті 1856,69 грн., відсутні також підстави для задоволення похідної вимоги про стягнення 37,93 грн. пені.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Суддя