ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2007 р.
№ 8/6

Вищий господарський суду України в складі колегії

суддів:
Грейц К.В. - головуючого,
Бакуліної С.В.,
Рогач Л.І.,

розглянувши касаційну скаргу
Стіл Трейдинг Солюшинз, Інк., США

на постанову
від 03.10.2007

Донецького апеляційного господарського суду

у справі господарського суду Донецької області № 8/6

за позовом
Стіл Трейдинг Солюшинз, Інк., США

до
ВАТ “АКБ “Капітал”

про

та зустрічним позовом
до
про
стягнення 85871,90 дол.США або 455502,87 грн.
ВАТ “АКБ “Капітал”
Стіл Трейдинг Солюшинз, Інк., США
повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 4265,32 дол. США або 21539,87 грн.

за участю представників:
- позивача

не з'явились

- відповідача
Шугалеєвої І.Г.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 31.07.2007 (колегія в складі суддів Ємельянова А.С., Морщагіної Н.С., Мартюхіної Н.О.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2007 (колегія суддів у складі головуючого судді Стойки О.В., суддів Дібрової Г.І., Шевкової Т.А.), відмовлено в задоволенні позовних вимог Стіл Трейдінг Солюшинз, Інк., США про стягнення з ВАТ "АКБ "Капітал" збитків, пов’язаних зі сплатою позивачем штрафних санкцій в сумі 50000 доларів США, 3% річних в сумі 60378,24 грн., що еквівалентно 11393,41 доларів США.

Рішення та постанова у справі ухвалені в процесі нового розгляду справи в частині первісного позову на виконання вказівок, що містились в постанові Вищого господарського суду України у цій справі від 08.02.2007, і мотивовані недоведеністю факту порушення відповідачем своїх зобов'язань з повернення субординованого боргу на момент сплати позивачем своєму контрагентові штрафу в сумі 50000 доларів США, оскільки ні умовами договору № 2 від 09.12.1999 та угодою до нього від 20.05.2002, ані рішенням господарського суду Донецької області від 23.03.2004 у справі № 20/67 не встановлений термін повернення банком залучених коштів, а така вимога позивачем в порядку ст. 165 ЦК УРСР не пред’являлась, отже, відсутня вина відповідача, як умова для відшкодування збитків.

Стіл Трейдінг Солюшинз, Інк., США, не погодившись із рішенням та постановою у справі в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати,  позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що, за його переконанням, висновки судів попередніх інстанцій не відповідають фактичним обставинам справи і не ґрунтуються на законі у зв’язку з невірним застосуванням судами норм матеріального права.

ВАТ “АКБ "Капітал" у відзиві на  касаційну скаргу просить залишити її без задоволення як необґрунтовану, а рішення та постанову у справі залишити без змін як такі, що відповідають вимогам чинного матеріального та процесуального законодавства.

Відповідно до розпорядження Заступника голови Вищого господарського суду України від 13.12.2007 № 02-12.2/415, в зв’язку з відпусткою судді Глос О.І., розгляд касаційної скарги здійснюється в складі колегії суддів у складі: головуючого судді Грейц К.В., суддів Бакуліної С.В., Рогач Л.І.

Представник скаржника своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної інстанції не скористався.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що правовідносини сторін за справою врегульовані договором № 2 від 09.12.1999  про залучення грошових коштів за умовами субординованого боргу, предметом якого є залучення тимчасово вільних коштів інвестора (позивача) в сумі 200000 доларів США з метою врахування їх до капіталу банку (відповідача) строком на 7 років, до 15.12.2006, з нарахуванням за користування цими коштами відсотків річних, розмір яких встановлювався і змінювався додатковими угодами до договору.

Відповідно до приписів розділів 4 та 5 договору сторони не мають права на дострокове розірвання договору, а дострокове погашення субординованого боргу можливе за обов’язковим погодженням з Національним банком України за умови, що  запит на дострокове погашення зроблено за ініціативою банку та не впливає на його платоспроможність.

Між тим, 20.05.2002 сторонами укладено угоду про дострокове погашення субординованого боргу за договором № 2 від 09.12.1999, відповідно до якої банк не заперечує проти дострокового розірвання договору і зобов’язується направити запит до 01.11.2003 про дострокове розірвання договору в Національний банк України, в якому має зазначити, що це не впливає на його платоспроможність.

Виходячи зі змісту позовної заяви, уточнень та доповнень до неї, позивач вважає, що неповернення відповідачем субординованого боргу у встановлений термін призвело до неможливості виконання умов контракту №110DD від 01.12.2003, укладеного ним з фірмою Tarkin AG на придбання деформованого арматурного стержню, та, як наслідок, сплати останній штрафних санкцій в сумі 50000 доларів США, тобто, виникнення збитків, які вимагає до відшкодування на підставі ст. ст. 22, 610, 611 Цивільного кодексу України.

Також, внаслідок прострочення повернення коштів позивачем нараховані 3% річних  за період з 21.05.2002 по 29.04.2004 в сумі 11393,41 доларів США, які він просив стягнути з відповідача в порядку зміни, уточнення і доповнення позовних вимог на підставі ст. ст. 610, 625 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на рішення господарського суду Донецької області від 23.03.2004 у справі № 20/67 між тими ж сторонами, яким задоволено його позов про стягнення з відповідача субординованого бору за договором № 2 від 09.12.1999 на підставі угоди від 20.05.2002, отже, факти, встановлені зазначеним рішенням, зокрема, щодо зобов’язання відповідача сплатити борг з моменту укладення угоди від 20.05.2002, відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України є преюдиціальними.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій керувались загальними положеннями Цивільного кодексу України щодо покладення на сторону відповідальності за збитки, завдані порушенням зобов’язання, і встановили відсутність підстав для задоволення позовних вимог за відсутності вини відповідача.

Так, рішенням господарського суду Донецької області від 23.03.2004 у справі №20/67, на преюдиціальні положення якого щодо дати виникнення у відповідача зобов’язання з повернення субординованого боргу посилається позивач, такий факт не встановлювався, а в ньому лише викладені правові висновки суду щодо досягнення сторонами згоди про дострокове розірвання договору № 2 з моменту підписання угоди про це від 20.05.2002 та виникнення у позивача з цієї дати права вимагати повернення субординованого боргу.

Крім того,  змістом угоди про дострокове погашення субординованого боргу не встановлено строку повернення відповідачем субординованого боргу позивачеві, а зазначеним рішенням господарського суду по справі №20/67 встановлено лише момент виникнення у позивача права вимагати повернення спірних грошових коштів з 20.05.2002, разом з тим, позивач доказів надсилання відповідачеві вимоги про сплату субординованого боргу у відповідності до вимог ст. 165 ЦК УРСР не надав за їх відсутності, адже, не вважає, що таку вимогу зобов’язаний пред’являти.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судами встановлено факт відсутності згоди Національного банку України на дострокове погашення субординованого боргу (листи № 37-107/6983 від 20.11.2003, № 37-109/7554 від 11.12.2003), адже, Інструкцією про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженою постановою НБУ від 28.08.2001 № 368 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.09.2001 за № 841/6032, як в редакції, що діяла на момент укладання сторонами угоди від 20.05.2002 (пункт 3.10 Інструкції), так і в редакції, що діяла в момент, до якого банк мав надіслати в НБУ запит –до 01.11.2003 (пункт 3.12 Інструкції), можливість дострокового погашення субординованого боргу передбачалась лише за певних умов, але, у будь-якому випадку, за дозволом Національного банку України, в зв’язку з чим посилання скаржника на порушення Національним банком України 10-денного строку на надання своїх висновків щодо дотримання відповідачем умов для дострокового погашення субординованого боргу, що, на думку скаржника, свідчить про фактичний дозвіл НБУ і виникнення, в зв’язку з цим, у відповідача зобов’язання повернути борг до 18.11.2003, є хибними і правомірно не прийняті до уваги судами попередніх інстанцій

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для покладення на відповідача як цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків за недоведеністю його вини, так і відповідальності за порушення грошового зобов’язання у вигляді 3% річних за недоведеністю дати виникнення у відповідача такого зобов’язання, та вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують цих висновків, а зводяться до намагання переоцінити встановлені судами обставини.

Наведене свідчить про те, що під час прийняття рішення та постанови у справі, суди попередніх інстанцій не припустились порушення або неправильного застосування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для їх скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2007 у справі № 8/6 господарського суду Донецької області залишити без змін.

Касаційну скаргу Стіл Трейдінг Солюшинз, Інк., США залишити без задоволення.

Головуючий  суддя                                                     К.В.Грейц

Судді                                                                                 С.В.Бакуліна

Л.І.Рогач