ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2007 р.                                                                                  м.Рівне

дата прийняття постанови                                                                                                                                                                             місце прийняття

9:45 год.                                                                                                  Справа №  10/32

час прийняття постанови                                                                                                                  номер справи

Господарський суд Рівненської області в складі: головуючий - суддя  ; секретар судового засідання - помічник судді Шандалюк О.М.

за участю представників сторін:

від позивача  :  представник  не з'явився,

від відповідача : представник зав.юр.сектором Волков І.М. довіреність № 18  від 11.01.07 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Відкрите акціонерне товариство "Рівне-Реєстр"

до відповідача  Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне

про визнання нечинною вимоги № Ю-515 від 18 червня 2006 року та рішення №947 від 23 жовтня 2006 року

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач -Відкрите акціонерне товариство "Рівне-Реєстр" - звернувся до господарського суду з адміністративним позовом про визнання нечинною вимоги Управління Пенсійного фонду в м.Рівне від 18.06.2006р. № Ю-515 та рішення від 23.10.2006р. № 947.

Позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що ВАТ "Рівне- Реєстр"зареєстровано платником єдиного податку і на підставі п.6 Указу Президента України ""Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998р.№ 727/98 не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Проте, всупереч зазначеному положенню, відповідач донарахував  підприємству недоїмку зі страхових внесків в сумі 47403,96 грн. за період з квітня 2005 року по серпень 2006 року, про що виставлено вимогу від 18.06.2006р. № Ю-515. Рішенням  від 23.10.2006р. № 947 УПФ України в м.Рівне до ВАТ "Рівне-Реєстр" застосовано фінансові санкції  в розмірі 35421,73 грн. А тому, просить визнати нечинними вимогу про сплату боргу та рішення про застосування фінансових санкцій.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне - позовні вимоги заперечує з підстав, викладених у письмовому запереченні від 24.01.2007р. № 698/08. Зазначає, що при донарахуванні страхових внесків за період з квітня по грудень 2005 року та з січня по серпень 2006 року ним повністю дотримано чинне законодавство України, а саме - закони України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про Державний бюджет на 2005 рік" та "Про Державний бюджет на 2006 рік". Окрім того, відповідач на підтвердження своєї позиції додає постанову Внрховного Суду України від 21.11.2006 р. у аналогічній справі.

В судовому засіданні 22.02.2007 року оголошувалась перерва до 12.03.2007р. з метою одержання нових доказів, а саме позивач зобов'язувався надати суду додаткове законодавче обгрунтування позовних вимог.

Позивач участі уповноваженого представника в судовому засіданні 12.03.2007р. не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про оголошення перерви у справі від 22.02.2007р. (а.с.40). Позивач вимог суду від 22.02.2007р. не виконав, додаткового одгрунтування позовних вимог до суду не подав.

Розпорядженням голови господарського суду Рівненської області від 07.03.2007р. справа № 10/32 передана на розгляд судді Крейбух О.Г. у зв'язку з перебуванням судді Юрчука М.І. у щорічній відпустці.

За змістом статті 26 КАС України у разі залучення до розгляду справи нового судді її судовий розгляд починається спочатку.

Відповідно до частини 1 ст.122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частин 3, 6 ст. 103 КАС України строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Оскільки провадження у справі № 10/32 відкрито 11.01.2007р., то останнім днем строку  розгляду справи № 10/32 є 12.03.2007р.

Суд вважає за можливе розглянути справу № 10/32 без участі представника позивача за наявними у справі письмовими доказами.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне.

12 жовтня 2006 року Управлінням  Пенсійного фонду України в м. Рівне була проведена позапланова перевірка правильності обчислення, повноти нарахування страхових внесків на  загальнообов’язове державне пенсійне страхування ВАТ “Рівне-Реєстр” за період з 01.08.2004 року по 31.08.2006 року, за наслідками якої складено акт від 18.10.2006 року № 664.

Даною перевіркою встановлено, що ВАТ “Рівне-Реєстр” з квітня по грудень 2005 року занижено нарахування страхових внесків за ставкою 32,3% у сумі 37376,23 грн; з січня по серпень 2006 року –за ставкою 31,8% у сумі 28488,35 грн., всього на загальну суму - 65863 грн. 99 коп., чим порушено п.1 ст.15, п.2 п.п.6 ст.17 та п.1 ст.19 Закону України “Про  загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” .

18 жовтня 2006 року Управлінням  Пенсійного фонду України в м. Рівне  направлено вимогу № Ю-515 від 18 жовтня 2006 року  про сплату боргу  недоїмки зі страхових внесків у сумі 47403,96 грн.,  що складає різницю між перерахованою відділом державного казначейства до Пенсійного фонду України за цей період частиною єдиного податку і розрахунковою сумою страхових внесків.

23 жовтня  2006 року першим заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне прийнято рішення № 947 про застосування фінансової санкції за донарахування органом Пенсійного фонду України сум своєчасно не обчислених та несплачених  страхових внесків, згідно з яким до ВАТ “Рівне-Реєстр” застосовано фінансові санкції у розмірі 35421,73 грн.

ВАТ “Рівне-Реєстр” є  суб’єктом малого підприємництва –юридичною особою, платником єдиного податку.

Статтею 1 Закону України “Про  загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-ІУ (далі –Закон-1058), який набрав чинності з 01 січня 2004 року,  визначено, що страховими внесками є кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

За змістом ст.18 Закону-1058 страхові внески  є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Згідно зі статтями 14 та 15 Закону-1058 платниками страхових внесків до Пенсійного фонду України є страхувальники - роботодавці - підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

За змістом статті 5 Закону України “Про  загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”  виключно цим Законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначається Законом України "Про  збір на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997р. № 400/97, яким також не встановлено пільг для суб'єктів підприємницької діяльності, які перейшли на спрощену систему оподаткування.

Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998р. № 727/98 (далі - Указ) регулює питання оподаткування суб'єктів малого підприємництва. Відповідно до ст. 6 зазначеного Указу суб'єкти малого підприємництва, які сплачують єдиний податок, не є платниками збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з вимогами статті 15 Прикінцевих положень Закону-1058 до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

А тому, положення Указу  щодо звільнення суб'єктів малого підприємництва, які сплачують єдиний податок, від сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування суперечать нормам Закону-1058 і застосуванню не підлягають.

Відповідно до п.п.1 п.8 Прикінцевих положень Закону-1058  страхові внески, що перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” для відповідних платників збору.

За змістом ст.18 Закону-1058 розмір страхових внесків встановлюється Верховною Радою України, пропозицію про розмір яких вносить Кабінет Міністрів України разом із проектом закону про Державний бюджет України на наступний рік.

Згідно з Законами України “Про Державний бюджет України на 2005 рік”  та “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, розмір ставок страхових внесків змінено з 31.03.2005 р. –на 32,3 відс., а з 01.01.2006 р. –на 31,8 відсотка.

Враховуючи зазначене та положення ч.1 ст.19 Закону-1058, страхувальники, у  тому числі і ті, що обрали особливий  спосіб оподаткування, зобов`язані нарахувати на суми фактичних витрат на оплату праці, допомоги по тимчасовій непрацездатності страхові внески з  31.03.2005 р. у розмірі 32,3 %, з 01.01.2006 р. –  31,8 % -   і сплачувати їх у встановлені строки та  у повному обсязі.

У зв`язку з набранням чинності Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, до внесення відповідних змін, з метою уникнення надмірної сплати страхових  внесків за найманих працівників платниками єдиного та фіксованого податків (в зв`язку з одночасною дією Закону-1058, Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва”) сума коштів, що спрямовується до Пенсійного фонду у вигляді частини ставки єдиного або фіксованого податків, зараховується в рахунок сплати страхових внесків за відповідні періоди.

Позивач не надав суду письмових доказів, які б обгрунтовували його позизацію щодо посилання  на Закон України "Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року" від 16.03.2006р. № 3583-IY.

За таких обставин, позовні вимоги є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 160-163, 254, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини - з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Повний текст постанови підписано "20" березня 2007 р.

Помічник судді

Шандалюк О.М.