ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 20-2/434
ПОСТАНОВА

і м е н е м     У к р а ї н и

"03" грудня 2007 р.  15:55                                                                                          м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя в складі:

судді Шевчук Н.Г.,

при секретарі: Лівінська Ю.С.,

представника Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів –Кухаренко В.М., довіреність № 04-02 від 10.01.2007;

представника гаражного кооперативу „Мечта” –не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом  Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до гаражного кооперативу „Мечта” про стягнення 3158,00 грн.

в с т а н о в и в:

Севастопольське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось в суд з позовною заявою до гаражного кооперативу „Мечта” про стягнення 3158,00 грн. Позов мотивовано порушенням відповідачем вимог Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 № 875-ХІІ щодо оплати адміністративно-господарських санкцій та пені у сумі 3158,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, вважає їх обґрунтованими та просить позов задовольнити.

Відповідач явку повноважних представників у судове засідання не забезпечив, про час та місце попереднього та судового засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскільки відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи своєчасно, то в порядку статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши інші докази в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

При розгляді справи суд керується положеннями Господарського кодексу України (Закон України №436-ІV від 16.01.2003; далі за текстом –ГК України), Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-XII від 21.03.1991 (з подальшими змінами та доповненнями; далі за текстом –Закон), Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року N 70  (далі за текстом –Порядок).

Предметом адміністративного позову є застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених для підприємств, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 Закону.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону такі підприємства щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Відповідно до Положення про Севастопольське міське відділення Фонду України соціального захисту інвалідів, затвердженого директором Фонду 01.11.02, це відділення є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів, на яке покладено контроль за своєчасним та повним перерахуванням до бюджету адміністративно-господарських санкцій підприємствами, установами, організаціями  за недотримання нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, прийняття заходів по стягненню адміністративно-господарських санкцій у випадках їх несплати в судовому порядку.

Відповідно до статті 10 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-12 від 21.03.91 (з подальшими змінами та доповненнями) фінансування роботи по соціальному захисту інвалідів  здійснюється Фондом України соціального захисту інвалідів.

Згідно статей 18, 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” для усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів в розмірі 4 % від  середньооблікової численності штатних працівників, якщо кількість працюючих від 8 до 25 чоловік –встановлюється норматив в кількості 1 робочого місця.

Відповідно до статті 20 Закону прідприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю..

На підставі звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2006 рік, наданого відповідачем до Севастопольського міського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів,  норматив для гаражного кооперативу „Мечта”, на якому працює 10 чоловік, склав 1 робоче місце для працевлаштування інвалідів. Фактично на підприємстві у звітному періоді не працював жоден  інвалід. Середня річна заробітна плата на підприємстві за 2006 рік складала  6010,00 грн.

Таким чином, відповідач був зобов'язаний перерахувати на рахунок Севастопольського відділення Фонду України соціального захисту  інвалідів в 2006 році 3005,00 грн.(50% середньомісячної заробітної плати).

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (стаття 20 Закону).

Відповідачем штрафні санкції у сумі 3005,00 грн. у встановлений законом строк самостійно перераховані не були, у зв’язку з чим позивач просить стягнути пеню за період з 16.04.2007 по 02.10.2007 у сумі 153,00 грн.

На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача адміністративно-господарські санкції за нестворення робочих місць для працевлаштування інвалідів і пені за несвоєчасне перерахування адміністративно-господарських санкцій обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 112, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України №2747-ІV від 06.07.2005, суд

п о с т а н о в и в:

1.          Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з гаражного кооперативу „Мечта” (99040, м. Севастополь, вул. Ген. Коломійця, 11 А,  код у ) на користь Севастопольського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів (99011, м. Севастополь,  вул. Гоголя, 20-а,  код  24694007) 3158 грн. 00 коп. (три тисячі сто п’ятдесят вісім грн. 00 коп.), з яких: 3005,00 грн. - адміністративно-господарські санкції, 153,00 грн. - пеня.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини п’ятої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя                                                                                                           Н.Г.Шевчук

10.12.2007