ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2007 р.
Справа № 9/344-4785

12:30 год.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання

Розглянув справу

за позовом  Збаразької міжрайонної державної податкової інспекції вул. Б. Хмельницького, 1, м.Збараж, Тернопільська область.

до відповідача-1:   Приватного підприємства "Збараж" вул. Стуса, 1, м.Тернопіль.

до відповідача-2:   Приватного підприємства "Продекспорт" вул. Миру, 6, м.Тернопіль.

за участю представників сторін від :

позивача:   Стецько Н.Ю., довіреність № 2303110 від 10.04.2006 р.,

відповідача-1 :    не з’явився

відповідача-2   не з’явився.

роз’яснивши учаснику судового процесу його процесуальні права та обов’язки згідно ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу  адміністративного судочинства України,

встановив:

В ході проведеної  з  28.08.2006 р. по 29.09.2006 р. Збаразькою  МДПІ   виїзної планової перевірки Приватного підприємства “Збараж”  з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2004 р. по 30.06.2006 р.,  за результатами  якої складено  акт  від 29.09.2006 р.  №  809/2301/30891636,  Позивач ,            як суб’єкт владних повноважень,   встановив  факт  надходження 26.07.2005 р. на розрахунковий рахунок ПП. ”Збараж” коштів в сумі 144 690,00 грн. від ПП ”Продекспорт” за продукти харчування згідно договору комісії від 25.07.2005 р.

У листопаді  2006 р. Позивач –Збаразька МРДПІ ,  посилаючись на ч. 1 ст. 203,                     ст. 215, 216  та  ст. 234 Цивільного  Кодексу   України,  звернувся  до  суду з позовом  до Відповідача-1 -  Приватного  підприємства  „Збараж”,   м. Тернопіль,  вул.  Стуса,1 та   до Відповідача-2 - Приватного підприємства „Продекспорт”,  м. Тернопіль,  вул. Миру, 6,  про  визнання недійсним  договору комісії від 18.07.2006 р., укладеного між ПП. “Збараж” та ПП. “Продекспорт”.

Позивач  стверджує, що  укладений між ПП. “Збараж” та ПП. “Продекспорт” договір комісії від 18.07.2006 р. укладений сторонами всупереч вимогам Цивільного кодексу України, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином, вказує, що сторони, укладаючи даний договір  не переслідували наслідків, які виникають при укладенні договору комісії.

За твердженням  Позивача в договорі відсутні будь-які посилання на умови про майно, щодо якого цей договір укладено, а також на ціну даного майна, відсутні всі необхідні (істотні) умови виконання договору комісії, який є предметом спору, вказаний правочин сторонами не виконувався і не міг бути виконаний.

В судовому засіданні 14.03.2007 р. представник Відповідача-2 подав відзив на позов (вх. № 12937 (н) від 145.03.2007 р.), в якому заявив про неправомірність заявлених Збаразькою МРДПІ позовних вимог  та просить відмовити в задоволенні адміністративного позову . Зазначив, що Позивачем невірно застосовано норми матеріального права при кваліфікації дій Відповідачів щодо укладення спірного договору та його виконання для закладення вимог про визнання відповідного правочину недійсним.

Вказав на те, що між договірними сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, відтак спірна угода не може бути визнане недійсною в порядку ч. 1 ст. 203 ЦК України у зв’язку з відсутністю  в останній умов щодо майна та його ціни.

Відповідач-2 не скористався правом на участь у судових засіданнях, проти позову не заперечив, витребуваних документів не подав, хоча був ознайомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчить підпис уповноваженого представника на повідомленнях про вручення поштового відправлення.

Дослідивши  письмові докази,  заслухавши  доводи та пояснення сторін, суд дійшов  до висновку, що для   задоволення позову   підстави відсутні,  виходячи з такого:

18 липня 2005 р. між Приватним підприємством “Збараж”, як Комісіонером, та Приватним підприємством “Продекспорт”, як Комітентом, укладено договір комісії, предметом якого є  зобов’язання Комітента здійснити за дорученням Комітента від свого імені  наступні дії: укласти одну або кілька угод з придбання продуктів харчування.

Загальна сума договору складає 1 000 000,00 грн.

У відповідності до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона  (комісіонер) зобов’язується за дорученням  другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Як визначається ст. 1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії.

Істотними мовами договору комісії, за яким комісіонер зобов’язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Отже, частина 1 ст. 1012 ЦК України свідчить про те, що законодавець нежорстко підходить до визначення в договорі комісії його умов. Допускається, щоб в договорі комісії може бути не визначеним асортимент товарів, які є предметом комісії.

У договорі комісії від 18.07.2005 р. сторонами узгоджено умови щодо товару, який є предметом договору –продукти харчування та вказано загальну суму договору –1 000 000,00 (один мільйон) гривень.

У відповідності до ч. 1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

З наведеного випливає, що фіктивним можна визнати   правочин тільки за умови, що обидві сторони діяли без наміру створити цивільно-правові наслідки. Якщо ж одна сторона діяла без наміру створити юридичні наслідки, а інша сторона такий намір мала,  правочин не може бути визнаний недійсним .

Саме по собі невиконання правочину сторонами ще не означає, що укладено фіктивний правочин. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести відсутність у учасників правочину наміру створити юридичні наслідки на момент вчинення  правочину.

26.07.2005 р. ПП. “Продекспорт” перерахувало  на розрахунковий рахунок Приватного підприємства “Збараж” 144 690,00 грн., призначення яких  згідно платіжного доручення від 26.07.2005 р. № 1 –оплата за продукти харчування за договором комісії від 25.07.2005 р.

Між тим, як пояснив директор ПП “Збараж” договору комісії від 25.07.2005 р. не існує, а у платіжному дорученні № 1 від 26 липня 2005 р. допущено помилку : у строці “Призначення платежу” замість “за продукти харчування згідно договору комісії від 18.07.2005 р.” вказано “за продукти харчування згідно договору комісії від 25.07.2005 р.”

З оцінених судом матеріалів також  вбачається, що  факт  перерахунку коштів ПП. “Продекспорт” на розрахунковий рахунок    ПП “Збараж” на виконання договору комісії від 18.07.2005 р.   визнається  Позивачем     в акті від  29.09.2006 р. № 809/2301/30891636 виїзної планової перевірки   Приватного підприємства “Збараж” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2004 р. по 30.06.2006 р.

Не заперечується виконання своїх зобов’язань  також  Відповідачем -2 ,  і самим Позивачем не встановлено    повернення   Відповідачем-2  144 690,00 грн, як отриманих ним     без встановленої   законом підстави.

Водночас,  відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України   кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим   Кодексом  щодо підстав  для звільнення від доказування.

З огляду  на це   суд   відхиляє  за недоведеністю  вимоги      Позивача   та  вважає  його  доводи  з приводу  того , що договір комісії суперечить нормам чинного законодавства, не відповідає вимогам Цивільного кодексу України,    документально  не підтвердженими

У  судовому засіданні   26 березня  2007 р.,  відповідно до ч.  4 ст.  167 КАС України,  було проголошено   лише вступну та резолютивну  частини постанови та повідомлено про     виготовлення  постанови суду  в повному обсязі  о   09-20 год.  30.03.2007 р.

З огляду на викладене,  керуючись ст. 22 Закону України „Про судоустрій України”,  ст. 4, 6, 7, 18,  71, ст. 94, 162, 163, 167 КАС Украни  та п.6 розділу УП Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України , господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Відмовити   у задоволенні позову   Збаразькій міжрайонній   державній  податковій  інспекції , вул. Б. Хмельницького, 1,  м. Збараж, Тернопільської області ,  до  Відповідача-1 -  Приватного  підприємства „Збараж”, м. Тернопіль,  вул.  Стуса, 1, та   до відповідача-2 -  Приватного підприємства „Продекспорт”,  м. Тернопіль,  вул. Миру, 6,  про  визнання недійсним  договору комісії від 18.07.2006 р., укладеного між ПП. “Збараж” та ПП. “Продекспорт”.

На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя