ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"23" листопада 2007 р. Справа № А4/373-07

Колегія суддів господарського суду Київської області у складі головуючого судді Попікової О.В., суддів Антонової В.М., Маляренка А.В., розглянувши справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю „ВАС-ТРАНС”

до

Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі

про

скасування податкового повідомлення-рішення

секретар судового засідання: Свириденко І.А.

за участю представників:

від позивача

Рибченко Н.М. дов. від 10.01.2007р., Краснов І.В. дов. від 23.02.07

від відповідача

Варшавець Я.Л. дов. від 28.11.2005р. № 267409251-01, Сантарська О.М. від 4.09.2007р. № 24061910-101, Жив оглядова О.М. дов. від 7.11.2007р. № 300629114

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 23.11.2007р. о 10 год. 55 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю „ВАС-ТРАНС” (надалі - позивач) до ДПІ у Києво-Святошинському районі (надалі відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 20.07.2007р. № 0, яким позивачеві зменшено заявлену до відшкодування суму ПДВ у розмірі 107072 грн. за лютий 2007р. та 56289 грн. за березень 2007р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевірка позивача проведена ДПІ з порушенням вимог п.п. 7.7.5 п. 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, з перевищенням своїх повноважень.

- згідно вимог статті 13 Указу Президента України „Про деякі заходи дерегулювання підприємницької діяльності” «ідикативні або звичайні ціни на товари (роботи, послуги.) для застосування їх у податкових або митних цілях установлюються на підставі статистичної оцінки рівня реалізації таких. " товарів(робіт, послуг) на внутрішньому ринку України, яка проводиться уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку.»

- посилаючись на вимоги п. 1.20. статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»яким встановлено, що «звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору.», якщо не доведено зворотне, проте відповідач жодним чином не спростував договірні ціни дозволеними законодавством методами, не вказав жодну норму закону, яка дає право визначати вартість перевезень, вартість 1 км. перевезення і звичайні ціни. Законом України «Про податок на додану вартість»передбачено право податкових органів порівняти ціну договору та звичайну ціну, але жодним чином не визначати ціни самостійно.

- надання особливих привілеїв лише одному замовнику позивача в наданні особливих, кардинально відмінних від інших послуг - „таймчартер", зрозуміло відрізняють їх від інших перевезень, які здійснює Позивач, оскільки дані перевезення та перевезення для інших замовників мають абсолютно різні основні ознаки і в жодному випадку не можуть бути „ідентичними".

- порівнюючи існуючі (договірні) ціни із звичайними, податківці, в першу чергу, повинні з'ясувати ці звичайні ціни, проте повноважень на встановлення таких цін вони не мають, та жодним органом державної влади вони не встановлені, то і порівнювати реально існуючі (договірні) нижчими, тобто і відповідно відсутні підстави застосувати абз.2 п. 4.1 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість”

- відповідно до пп.4.3.4 п.4.3 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-01 застосування непрямого методу для визначення податкових зобов’язань платників податків у випадках, не передбачених Законом, не дозволяється.

- з приводу самостійного визначення умов й застосування 0% ставки податку на додану вартість при здійсненні транспортних послуг позивач наголошує на тому, що після внесення змін до Закону України від 03.04.1997 р. №168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (березень 2005року) головний бухгалтер звернувся з проханням надати роз'яснення по застосуванню 0% ставки податку на додану вартість, у відповідь на який Міністерство фінансів у листі від 13.04.2005р. №31-17320-07-10-6497 зазначив, що поставка транспортних послуг при ввезені товарів у митному режимі імпорту (реімпорту) чи вивезені товарів у митному режимі експорту (реекспорту) не оподатковується податком на додану вартість.

Таким чином, на думку позивача, висновки відповідача є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам Закону України „Про податок на додану вартість".

Відповідач –ДПІ у Києво-Святошинському районі у своїх запереченнях на позовну заяву від 4.09.2007р. № 240629251-09 та додаткових поясненнях вважає позовні вимоги безпідставними та просить суд залишити позов без задоволення з огляду на наступне:

- позапланова перевірка була проведена згідно наказу від 6.06.2007р. № 310 та направлення від 7.06.2007р. № 339, під час проведення якої працівниками податкової служби були дослідженні декларації позивача з ПДВ за січень та лютий 2007р.

- в порушення п. 4.1. статті 4 Закону України "Про податок на додану вартість" «база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування ...»та п.п. 7.4.1. п. 7.4. статті 7. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" оподаткування операцій з пов'язаними особами" - дохід, отриманий платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) пов'язаним особам, визначається виходячи із договірної ціни, але не менше за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги), що діяли на дату такого продажу»ТОВ «ВАСТ-ТРАНС»занижено базу оподаткування податком на додану вартість по наданих послугах перевезення на адресу Stегп-Тгапsрогt Gmbh (що є засновником позивача і пов’язаною особою).

- на запит від 03.07.2007 року № 17335/10/23-1-23, що був наданий директору підприємства особисто, отримано усну відмову в отриманні листа та надання будь-яких пояснень щодо обґрунтування рівня договірних цін на міжнародні автоперевезення та автоперевезення по території України, що застосовувались на підприємстві протягом січня -лютого 2007 року. Лист було відправлено підприємству засобами факсимільного зв'язку та надіслано поштою. На момент складання акту перевірки відповіді на запит не отримано. Іншої інформації щодо цінової політики що існує на підприємстві від посадових осіб ТОВ "Васт-Транс" не надходило.

- встановлено, що на порушення п.п. 6.2.4. п. 6.2. статті 6 Закону України "Про податок на додану вартість" позивач неправомірно застосовувало ставку 0% по всьому маршруту слідування від пункту відправлення до пункту призначення для замовників нерезидентів. У випадках застосування ТОВ «ВАС-ТРАНС»ставки 20 % по перевезеннях територією України при здійсненні міжнародних автоперевезень - вартість перевезення та сума податку визначалась підприємством в незначних обсягах та без залежності від відстані (кілометражу).

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне:

3 7 по 27 червня 2007 року працівниками ДПІ у Києво-Святошинському районі було проведено виїзну позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю „ВАС-ТРАНС” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період лютий 2007р. Перевірка проведена на підставі направлення від 7.06.2007р. № 339 та від 21.06.2007р. № 354 відповідно до наказів начальника ДПІ у Києво-Святошинському районі від 6.06.2007р. № 310 та від 20.06.2007р. № 336, відповідно до плану перевірки, перевірка проведена з відома директора та в присутності головного бухгалтера позивача, за наслідками якої складено акт від 6.07.2007р. № 39723-130367782 (копії документів залучено до справи).

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що перевірка позивача проведена ДПІ в Києво-Святошинському районі в межах її повноважень, визначених Законом України “Про державну податкову службу” на підставі направлення від 7.06.2007р. № 339 та від 21.06.2007р. № 354 відповідно до наказів начальника ДПІ у Києво-Святошинському районі від 6.06.2007р. № 310 та від 20.06.2007р. № 336.

Як вбачається з акта перевірки від 6.07.2007р. № 39723-130367782, в ході її проведення, встановлено порушення ТОВ „ВАС-ТРАНС” вимог пп.7.4.1 п.7.4. статті 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” та п. 4.1 статті 4, п.п. 6.2.4 п. 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість", а саме встановлено заниження суми податкового зобов’язання за січень 2007р. на 86147 грн. та за лютий 2007р. на 77214 грн., що призвело до завищення з боку позивача від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду відповідно січня 2007р. на 86147 грн. та лютого 2007р. на 20925 грн. В порушення вимог п.п. 7.4.1 п. 7.4. статті 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, п. 4.1 статті 4 п.п. 6.2.4 п. 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість” ТОВ „ВАС-ТРАНС” завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ лютий 2007р. на 107072 грн. та за березень 2007р. на 56289 грн.

На підставі згаданого акта перевірки ДПІ у Києво-Святошинському районі винесено податкове повідомлення-рішення від 20.07.2007р. № 0, яким позивачеві зменшено заявлену до відшкодування суму ПДВ у розмірі 107072 грн. за лютий 2007р. та 56289 грн. за березень 2007р.

Підставою для висновку щодо заниження позивачем податкового зобов’язання з ПДВ за січень 2007р та лютий 2007р., податкова служба визначила в акті перевірки наступні обставини:

Як зазначено в акті перевірки ТОВ „ВАС-ТРАНС” занижено базу оподаткування ПДВ по наданих послугах перевезення на адресу Stегп-Тгапsрогt Gmbh . Позивач –ТОВ „ВАС-ТРАНС” надає послуги з міжнародного перевезення вантажів, загальний обсяг яких у січні 2007р., що експортуються за межі митного кордону України становить 494926 грн. При цьому, в ході перевірки встановлено взаємовідносини ТОВ "ВАС-ТРАНС" з Stегп-Тгапsрогt Gmbh (Німеччина), що є засновником ТОВ "ВАС-ТРАНС" тобто, пов'язаною особою (внесок у статутний фонд 27 163 750,00 грн. або 90,55%).

Відповідно до умов договору від 3.12.2005 року № 2706 укладеного між ТОВ "ВАС-ТРАНС" (Перевізник) доручає, а Stегп-Тгапsрогt Gmbh (Гамбург, Німеччина) (Замовник) бере на себе зобов'язання здійснювати завантаження автомобілів Перевізника. Конкретні умови завантажень зазначаються в разових договорах-заявках на перевезення, які передаються по факсимільному зв'язку. Кількість та різновид вантажу, маршрути, вантажовідправників і вантажоодержувачів, графік подачі транспорту, строки виконання, суми оплат фрахтів зазначаються в разових договорах-заявках на перевезення, які є невід'ємною частиною даного договору.

Податкова служба при аналізі договорів-заявок, актів виконаних послуг з автоперевезень вантажів та порівнянні цін на міжнародні автоперевезення вантажу здійснені по замовленню Stегп-Тгапsрогt Gmbh та по замовленню інших СГД у аналогічних напрямках слідування, встановила суттєву відмінність у вартості даних послуг. Зокрема, згідно усіх заявок, що надходили від Stегп-Тгапsрогt Gmbh по всіх напрямках Слідування (з Голандії, Польщі, Росії, Угорщини, Німеччини, Білорусії, Литви до України та з України до Німеччини, Угорщини, Білорусії, Литви, Росії) вартість послуги перевезення становила 100 Євро, або по курсу НБУ у середньому складає 660,00 грн., у той час як для інших СГД ТОВ "ВАС-ТРАНС" застосовувало іншу, значно вищу ціну (наприклад: вартість перевезення по маршруту Білорусія-Україна, Україна-Росія Україна-Угорщина становить в середньому від 2223 грн. –9382,80 грн. ) (порівняльна таблиці в акті)

Відповідно до вимог п. 4.1 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість” база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг).

Звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", згідно вимог якого звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін. Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридичне та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності -однорідних) товарів (робіт, послуг).

Відповідно до вимог п.п. 1.20.8. п. 1.20. статті 1. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

До матеріалів справи залучено запит ДПІ у Києво-Святошинському районі від 03.07.2007 року № 17335/10/23-1-23, в якому відповідач звертався до ТОВ „ВАС-ТРАНС” стосовно надання пояснень щодо обґрунтування рівня договірних цін на міжнародні автоперевезення та автоперевезення по території України, що застосовувались на підприємстві протягом січня -лютого 2007 року. При цьому, відповідей чи наданих з цього приводу пояснень від позивача надано не було.

Як було встановлено під час судового засідання, податкова служба для визначення звичайної ціни на послуги міжнародних автоперевезень, що діяли на підприємстві по різних напрямках слідування здійснила порівняння вартості та відстані перевезень по інших замовниках у відповідних напрямках слідування. Для встановлення відстані між пунктами відправлення та призначення використано авансові звіти водіїв, подорожні листи з відмітками пунктів слідування та показниками лічильника, дані контрольних пристроїв-тахографів. У результаті порівняння визначено середню відстань між пунктами завантаження (відправки) та розвантаження (призначення), середньозважену вартість перевезення (базу оподаткування) та вартість 1 км пробігу: По інших маршрутах слідування, де неможливо визначити звичайну ціну шляхом порівняння з ідентичними перевезеннями при розрахунку вартості перевезень ДПІ було використано собівартість 1 км перевезення, яка становить 3,50 грн. (згадана величина собівартості перевезення була вказана у довідці виїзної документальної перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок в установі банку за вересень 2006 року від 08.12.2006 року № 1074/23-1/30367782. Довідка була підписана директором та головним бухгалтером підприємства. Заперечень по даній довідці перевірки до ДПІ не надходило.)

В порушення вимог п.п. 6.2.4 п. 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість” ТОВ "ВАС-ТРАНС" неправомірно застосовувало ставку 0% по всьому маршруту слідування від пункту відправлення до пункту призначення для замовників нерезидентів. У випадках застосування ТОВ «ВАС-ТРАНС»ставки 20 % по перевезеннях територією України при здійсненні міжнародних автоперевезень - вартість перевезення та сума податку визначалась підприємством в незначних обсягах та без залежності від відстані (кілометражу).

Відповідно до вимог статті 3 Закону України „Про податок на додану вартість” об'єктом оподаткування є операції платників податку з: - поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю);

- ввезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорту).

- вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорту), поставки транспортних послуг по перевезенню пасажирів, вантажобагажу (товаробагажу) та вантажу за межами державного кордону України.

Приписами п.6.1. статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість” передбачено, що об'єкти оподаткування, визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків. Згідно п.6.2. статті 6 цього Закону при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування: Зокрема, за нульовою ставкою оподатковуються операції з поставки транспортних послуг залізничним, автомобільним, морським та річковим транспортом по перевезенню пасажирів, багажу, вантажобагажу (товаробагажу) та вантажу за межами державного кордону України, а саме: від пункту за межами державного кордону України до пункту знаходження зовнішнього митного контролю України; від пункту знаходження зовнішнього митного контролю України до пункту за межами державного кордону України; між пунктами за межами державного кордону України, а також авіаційним транспортом: від пункту за межами державного кордону України до пункту проведення митних процедур з пропуску пасажирів, багажу, вантажобагажу (товаробагажу) та вантажу через митний кордон на митну територію України (включаючи внутрішні митниці); від пункту проведення митних процедур з пропуску пасажирів, багажу, вантажобагажу (товаробагажу) та вантажу через митний кордон за межі митного кордону України (включаючи внутрішні митниці) до пункту за межами державного кордону України; між пунктами за межами митного кордону України ( абз. 1 п.п. 6.2.4 п. 6.2. статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість”).

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляд було встановлено наступне: у зв'язку з тим, що ТОВ «ВАС-ТРАНС»не вів окремий облік вартості міжнародних перевезень вантажу по напрямках: на митній території України та за межами України, та з метою проведення перерахунку вартості перевезень по території України, що здійснювались ТОВ «ВАС-ТРАНС»протягом січня-лютого 2007 року, при проведенні перевірки відповідачем було опрацьовано та зведено у єдину таблицю дані заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом, рахунків-фактур, СМК (міжнародні товарно-транспортні накладні), актів виконаних робіт, авансових звітів водіїв, подорожніх листів з відмітками пунктів слідування та показниками лічильника автомобіля, даних карток контрольних пристроїв-тахографів (встановлюються на автомобілі та фіксують відстань, яка пройдена транспортним засобом, час перебування водія за кермом, швидкості транспортного засобу та інші параметри). З вказаних документів було встановлено загальну відстань поїздки, пункт перетину митного кордону України, відстань до пункту перетину митного кордону України та відстань від пункту перетину митного кордону України до пункту на території України. На основі зібраних даних було виведено коефіцієнт відстані по території України та за межами території України. Шляхом множення коефіцієнта відстані на суму загальної вартість послуги перевезення за вирахуванням суми ПДВ (база оподаткування), було визначено суму вартості послуги перевезення по території України та суму вартості послуги перевезення за межами території України. До вартості перевезень по території України було застосовано ставку ПДВ 20%. Шляхом порівняння суми ПДВ за даними платника та суми ПДВ за даними перевірки було визначено суму заниження податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету.

З огляду на викладені обставини, господарський суд визнає правомірним визначення податковою службою звичайних цін для перевірки достовірності визначення ТОВ „ВАСТ-ТРАНС” бази оподаткування з надання послуг з огляду на вимоги п. 4.1 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість”.

При цьому, доводи позивача стосовно неправомірного застосування податковою службою непрямого методу при визначенні рівня звичайних цін на послуги міжнародного автоперевезення є непереконливими за умови встановлення під час судового розгляду необхідності проведення ДПІ перерахунку вартості перевезень по території України, що здійснювались ТОВ «ВАС-ТРАНС»протягом січня-лютого 2007 року, з огляду на те, ТОВ „ВАС-ТРАНС” в порушення вимог п.п. 6.2.4 п. 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість” застосовував 0 % ставку ПДВ по всьому маршруту слідування від пункту відправлення до пункту призначення для замовників нерезидентів.

Відповідачем залучено до матеріалів справи довідки (пояснення до декларацій з ПДВ), підписані директором та головним бухгалтером ТОВ „ВАС-ТРАНС” надані останнім як розшифровки рядка 2.1 податкової декларації „експортні операції” за січень 2007р. у розмірі 633804 грн. та за лютий 2007р. у розмірі 648005 грн., з яких зазначено з посиланням на вимоги п.п. 6.2.4 п. 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість” саме щодо надання транспортних послуг від пункту за межами державного кордону України до пункту знаходження зовнішнього митного контролю України; від пункту знаходження зовнішнього митного контролю України до пункту за межами державного кордону України; між пунктами за межами державного кордону України.

Доводи позивача стосовно правомірності застосування 0 % ставки ПДВ по всьому маршруту слідування від пункту відправлення до пункту призначення для замовників нерезидентів, з огляду на вимоги п.6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість”, якими передбачено застосування 0 % ставки ПДВ при експорті товарі і супутніх послуг, а перевезення вантажів транзитом згідно п. 5.15 згаданого Закону є помилковими, оскільки порядок застосування 0 ставки ПДВ при здійсненні операцій з поставки транспортних послуг залізничним, автомобільним, морським та річковим транспортом по перевезенню пасажирів, багажу, вантажобагажу чітко регламентується вимогами п.п. 6.2.4 п. 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість”, приписами якого передбачено здійснення цих операцій саме за межами державного кордону України.

З огляду на зміст наведених норм Закону України „Про податок на додану вартість” та враховуючи наведені обставини справи, суд вважає правомірним та доведеним висновок ДПІ у Києво-Святошинському районі щодо заниження з боку позивача ТОВ „ВАСТ-ТРАНС” суми податкового зобов’язання за січень 2007р. на 86147 грн. та за лютий 2007р. на 77214 грн., що призвело до завищення з боку позивача від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду відповідно січня 2007р. на 86147 грн. та лютого 2007р. на 20925 грн.

Згідно вимог п.п. 7.7.1 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Приписами п.п. 7.7.2 п. 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” передбачено, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини, господарський суд вважає висновок відповідача про завищення з боку позивача суми бюджетного відшкодування ПДВ лютий 2007р. на 107072 грн. та за березень 2007р. на 56289 грн. обґрунтованим, і відповідно відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ТОВ „ВАС-ТРАНС” про скасування податкового повідомлення-рішення від 20.07.2007р. № 0, яким позивачеві зменшено заявлену до відшкодування суму ПДВ у розмірі 107072 грн. за лютий 2007р. та 56289 грн. за березень 2007р.

Приписами статті 11 Закону України „Про державну податкову службу” передбачено, що податкові органи мають право проводити перевірку своєчасності, достовірності та повноти нарахування і сплати податків і зборів під час планових та позапланових виїзних перевірок.

Частиною 6 ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу” передбачено, що позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності підстав, перелічених в законі. Позапланова виїзна перевірка здійснюється за рішенням керівника податкового органу, яке оформлюється наказом.

У відповідності до ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються зокрема шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживачів; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб’єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Таким чином, позивач, звернувшись до суду, скористався своїм правом на судовий захист і його право не може бути обмежене.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що Роз’ясненням Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів” № 02-5/35 від 26.01.2000 передбачено, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації –позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Викладене не дає підстав вважати оспорюване у справі рішення таким, що не відповідає приписам чинного податкового законодавства і відповідно відсутні підстави для його скасування.

Судові витрати (3,40 грн. судового збору) розподіляються відповідно до вимог ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України..

Враховуючи наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 –163, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

постановив:

1 У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя Попікова О. В.

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі – 5 грудня 2007р.

С