СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № .

За позовом Спільного підприємства “ЛІК” м. Теплогорськ Луганської області

до Закритого акціонерного товариства “Луганська вугільна компанія” м. Луганськ

про стягнення  17852 грн.  85 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

Секретар  с.з.
За участю:
Савенко В.Ю.

Від позивача
Афанасьєв Р.В. дов. № 77 від 03.01.2006 р., директор Логвінов паспорт ЄК № 938878

Від відповідача
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості  в сумі 16935 грн. 10 коп., відсотки за користування чужими коштами –70 грн. 99 коп., штраф в сумі 846 грн. 76 коп.

Заявою від 02.04.2007 р. № 1/11 позивач повідомив суд про сплату відповідачем 12.03.2007 р. частини боргу в сумі 5000 грн. 00 коп.

Відповідач відзив на позов і витребуванні документи не надав, участь свого представника у засіданнях не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце проведення засідань,

Відповідач не повідомив суд про наявність поважних причин, що перешкоджають йому забезпечити участь у судовому засіданні свого представника, в зв’язку з чим відповідно до ст. 75 ГПК України спір розглядається за наявними в справі матеріалами

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що між сторонами по справі 01 грудня 2006 року був укладений договір № 7/12/06 купівлі-продажу нафтопродуктів за яким позивач зобов’язався передати, а відповідач прийняти та оплатити нафтопродукти протягом 3-х банківських днів з моменту поставки.

Згідно п. 5.2. договору у разі прострочення оплати відповідач зобов’язаний сплатити штраф в розмірі 5 % від суми неоплаченого товару., та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

01.02.2007 р. позивач за накладною № 526 передав відповідачу через Старовика В.М., о діяв на підставі довіреності ЯНВ № 837690 від 29.01.2007 р. дизельне паливо в кількості 4850 літрів на суму 16490 грн. 00 коп.

У встановлений договором строк відповідачем одержане паливо не оплатив.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 16935 грн. 10 коп., пню в сумі 70 грн. 99 коп., штраф в сумі 846 грн. 76 коп. , обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням зобов’язань за договором.

Відповідач заперечень проти позову, або доказів повної оплати боргу суду не надав.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Позивачем не надано суду доказів наявністю простроченого грошового зобов’язання відповідача в сумі 445 грн. 10 коп. За таких обставин в цій частині вимоги щодо стягнення основного боргу є необґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  Господарським  кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

За таких обставин вимога щодо стягнення основного боргу в сумі 16490 грн. 00 коп. є обґрунтованою.

Провадження у справі в частині стягнення боргу в сумі 5000 грн. 00 коп. підлягає припиненню відповідно до п. 1.1 ст. 80 Господарського  процесуального кодексу України в зв’язку з відсутністю предмета спору.

За таких обставин належить стягнути суму основного боргу в розмірі 11 490 грн. 00 коп.

Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення пені в сумі 70 грн. 99 коп., та штрафу в сумі 846 грн. 76 коп.

В  силу  ч.  ст.216,  ч.1  ст.218  ГК  України,  підставою господарсько-правової відповідальності   у   вигляді  застосування  господарських  санкцій  є  вчинене учасником  господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких   віднесені,   у   т.ч.   штраф   та   пеня   (ч.1   ст.230   ГК  України).

Відповідно до ч.4 ст.231 ЦК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не   визначено,  санкції  застосовуються  в  розмірі,  передбаченому  договором.

З врахуванням того, що обґрунтована сума заборгованості складає 16490 грн. 00 коп. зазначені вимоги позивача суд задовольняє частково, а саме пеня в розмірі 70 грн. 99 коп., та штраф в сумі 824 грн. 76 коп., в решті вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –173 грн. 85 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 114 грн. 91 коп., в решті на позивача.

Керуючись ст. 44,49, 82-85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Луганська вугільна компанія” м. Луганськ, Ленінський район, вул. Радянська 18 ідентифікаційний код  32474386 на користь Спільного підприємства “ЛІК” Луганська область м. Теплогорськ, вул. Ульяновська 11/1 ідентифікаційний код  20158097 заборгованість в сумі 11 490 грн. 00 коп., пеню в сумі 70 грн. 99 коп., штраф в сумі 824 грн. 76 коп., державне мито у сумі –173 грн. 85 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 114 грн. 91 коп., наказ видати.

3. Провадження в частини стягнення 5000 грн. 00 коп. заборгованості припинити.

4. В решті вимог відмовити.

У судовому засіданні за згодою сторін була оголошена  тільки вступна  та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько

Дата підписання рішення

10.04.2007 р.