КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

21.03.07 р.          № 25/51-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Шипка  В.В.

суддів:            Алданової  С.О.

Борисенко  І.В.

при секретарі:          Дубінкіній Ю.А.

За участю представників:

від позивача -Якименко Ю.В. – (дов. № 831 від 09.01.2007р.)                Бугай Д.М. – (дов. № 10 від 12.02.2007р.)

Портянко С.П. – (дов. № 768 від 20.12.2006р.)

Лилик О.П. – (дов. № 833 від 15.01.2007р.)

відповідача:    Пустовіт Ю.Ю. – (дов. № 12433/9/10-213 від 21.11.2005р.)

Торута О.З. – (дов. № 12709/9/10-114 від 29.11.2005р.)

Загіка О.В. – (дов. № 1165/9/10-114 від 09.03.2006р.)

Хібен Ю.Г. – (дов. № 960/х/19-108 від 19.09.2005р.)

Тихонов С.В. – (дов. № 4252/9/10-114 від 07.09.2006р.)

Курганський Г.М. – (дов. № 10816/9/10-213 від

13.09.2005р.)

Експерт КНДІСЕ МЮ України        Карпенко В.М. – свідоцтво № 678 від 14.06.2001р.

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державна податкова інспекція у Шевченківському р-ні м.Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.06.2006

у справі № 25/51-А  (Євсіков О.О.)

за позовом           Відкрите акціонерне товариство "Укртранснафта"

до           Державна податкова інспекція у Шевченківському р-ні м.Києва

про          визнання недійсним повідомлення-рішення

Ухвала приймається 21.03.2007р. у зв’язку з оголошенням у судовому засіданні 26.02.2007р. перерви відповідно до ст. 150 КАС України.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Укртранснафта” звернулось з позовом до господарського суду м. Києва до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення № /0 від 13.02.2006р.

Постановою Господарського суду міста Києва від 06.06.2006р. у справі № 25/51-А позов задоволено.

Визнано недійсним податкове повідомлення – рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва № /0 від 13.02.2006р.

Не погоджуючись із згаданою постановою, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 06.06.2006р. по справі № 25/51-А, та прийняту нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2006р. у справі № 25/51-А було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2006р. у справі 25/51-А закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду та призначено розгляд справи на 13.09.2006р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2006р. у справі № 25/51-А провадження у справі зупинено та призначено судово-бухгалтерську експертизу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2007р. у справі № 25/51-А провадження у справі поновлено.

Представник апелянта (відповідача) в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Представника позивача заперечував проти апеляційної скарги відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

На підставі акту № 36/23-6/31570412 від 01.02.2006р. про результати комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ВАТ “Укртранснафта” за період з 01.07.2003р. по 01.07.2005р. відповідачем прийняте податкове повідомлення – рішення № /0 від 13.02.2006р., яким позивачу нараховані податкові зобов”язання з податку на прибуток у сумі 286319400,00 грн. (з них основного платежу 143159700,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій 143159700,00 грн.), в т.ч. по періодах: ІІІ квартал 2003року – 152900,00 грн., VІ квартал 2003року –152900,00 грн., І квартал 2004 року  - 19950,00 грн.

Колегія суддів, не погоджується з висновками відповідача викладеними в акті перевірки враховуючи наступне.

В матеріалах справи наявний висновок судово – бухгалтерської експертизи № 9320 від 27.12.2006р. з якого вбачається, що висновки акту № 36/23-6/31570412 від 01.02.2006р. (далі - Акт) в частині необґрунтованого віднесення ВАТ “Укртранснафта” до складу валових витрат вартості придбаних путівок за відповідний період документально не підтверджуються;

відображення в бухгалтерському обліку технологічної нафти в ІІІ кв. 2004р., яке здійснювало ВАТ “Укртранснафта”, відповідає вимогам чинних нормативних актів;

висновки Акту щодо необґрунтованого віднесення до валових витрат технологічної нафти (п. 2.2.1.1 Акту на стор. 34) документально не підтверджуються;

висновки Акту в частині необґрунтованого віднесення до складу валових витрат, що здійснювались в процесі будівництва та введення в експлуатації НПС “Миколаївська” (п. 2.2.2.3 І Акту на стор. 40), нормативно та документально не підтверджуються;

висновки Акту щодо необґрунтованого віднесення до валових витрат вартості палива (п. 2.2.2.3 ІІ, ІІІ, ІV Акту на стор. 41-42) нормативно та документально не підтверджуються;

висновки Акту щодо необґрунтованого віднесення до валових витрат вартості товарно-матеріальних цінностей (п. 2.2.2.3 V Акту на стор. 42-43) нормативно та документально не підтверджуються;

висновки Акту щодо необґрунтованого віднесення до валових витрат вартості робочого проекту інженерного обладнання дизельної електростанції (п. 2.2.3.1 Акту на стор. 44) нормативно та документально підтверджуються;

відображення операцій оприбуткування покупних товарів та паливно – мастильних матеріалів, що надходили за допомогою автотранспорту (п. 2.1.1.(1,2) Акту на стор. 32-33), в бухгалтерському обліку ВАТ “Укртранснафта” відповідає вимогам нормативних актів з бухгалтерського обліку.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування постанови Господарського суду м. Києва від 06.06.2006р., при цьому судова колегія виходить з наступного.

За першим епізодом.

Згідно акту перевірки (п.2.2.2.1 стр.40) позивачем в порушення пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" у податковому обліку віднесено до валових витрат видатки, не пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці. Загальна сума таких видатків згідно акту перевірки складає 519 487, 00 грн. До складу видатків, не пов'язаних з господарською діяльністю, Відповідач відніс вартість придбаних для працівників Позивача путівок до санаторію та бази відпочинку за 3 квартал 2003 року в сумі 292 087, 00 грн. та за 4 квартал 2003 року в сумі 227 400, 00 грн. (загалом за 2003 рік в сумі 519 487, 00 грн.).

Встановлено, що у перевіреному періоді філія Позивача реалізувала своїм працівникам путівки до санаторію та бази відпочинку за готівку в розмірі 10% від загальної вартості придбання таких путівок або надавала безкоштовно. Сума реалізації включалася до складу скоригованого доходу за 3 квартал 2003 року в сумі 16 952, 00 грн. та за 4 квартал 2003 року в сумі 8 871, 00 грн. (загалом за 2003 рік в сумі 25 823, 00 грн.)

Згідно із п.п.5.1 та 5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), що придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених п. п. 5.3 - 5.8 цієї статті. Підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону встановлено, що до складу валових витрат не включаються витрати на потреби, не пов'язані з веденням господарської діяльності, а саме: фінансування особистих потреб фізичних осіб, за винятком виплат, передбачених пунктами 5.6 і 5.7 цієї статті, та в інших випадках, передбачених нормами цього Закону. Відповідно до п.п.5.6.1 п.5.6 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат платника податку відносяться витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат, виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на виплату авторських винагород та виплат за виконання робіт (послуг), згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-які інші виплати в грошовій або натуральній формі, встановлені за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами закону, що регулює питання оподаткування доходів фізичних осіб (законодавства, що встановлює правила оподаткування прибутковим податком з громадян).

Перелік виплат, які відносяться до основної та додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат, не встановлений. Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.95р. N 108/95-ВР. З метою приведення у відповідність з Законами України "Про оплату праці" та "Про оподаткування прибутку підприємств" наказом Міністерства статистики України від 11.12.95 р. N 323 затверджена та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1995 р. за N 465/1001 Інструкція зі статистики заробітної плати, в якій наведений перелік виплат, що входять до складу витрат на оплату праці. Зокрема, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належить сума наданих підприємством трудових і соціальних пільг працівникам: ...вартість путівок на лікування і відпочинок або суми компенсацій, видані замість путівок" (пункт 2.42 Інструкції).

Колегія судді не погоджується з висновками відповідача та вважає, що необхідно керуватися пп. 5.6.1 п.5.6 ст. 5 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств», в якому зазначено, що до складу валових витрат платника податку, крім витрат на виплату основної та додаткової заробітної плати, входять, зокрема витрати на виплату інших видів заохочень і виплат, а також будь-які інші виплати у грошовій та натуральній формах, установлені за домовленістю сторін. Також суд звертає увагу сторін на те, що відповідно до положень Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Міністерства статистики України від 11.12.95 р. № 323, яка діяла до 2004 року, містила норми стосовно включення вартості путівок до складу фонду оплати праці згідно пп. 5.6.1 ст. 5 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств». Нормою пп. 2.3.4 п. 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5 (далі – Інструкція № 5), вартість путівок працівникам і членам їх сімей на лікування та відпочинок, екскурсії або суми компенсації, видані замість путівок за рахунок коштів підприємства, належать до інших заохочувальних та компенсаційних виплат. У свою чергу, інші заохочувальні та компенсаційні виплати згідно з пп. 1.3 п. 1 зазначеної Інструкції – це витрати на оплату праці. Ґрунтуючись на положеннях Інструкції № 5, вартість наданих працівникам путівок може включатися до складу валових витрат підприємства.

Крім того, колективним договором, що діяв у 2003 році, укладеним між адміністрацією ВАТ «Укртранснафта» та трудовим колективом ВАТ «Укртранснафта», у тому числі колективом філії ПДМН, прийнятим на конференції трудового колективу ВАТ «Укртранснафта» 26.12.2002 року, передбачено надавати працівникам і непрацюючим пенсіонерам право на отримання працівниками путівок у санаторно-курортні та оздоровчі заклади для себе та членів сім'ї (чоловік, дружина, діти працівника віком до 18-ти років) за 10% вартості; вишукувати, в зв'язку з обмеженим виділенням санаторно-курортних путівок через Фонд соцстраху, можливість для забезпечення працівників Товариства, членів їх сімей (чоловік, жінка, діти працівника віком до 18 років), санаторно-курортними та оздоровчими путівками та непрацюючих пенсіонерів Товариства санаторно-курортними путівками, за рахунок коштів Товариства і Фонду соціального захисту з частковою оплатою 10% вартості путівок, а для працівників і непрацюючих пенсіонерів Товариства, які мають особливу потребу - безкоштовно. Наявність відповідних положень у колективному договорі свідчить про те, що путівки у санаторно-курортні та оздоровчі заклади придбавалися з метою заохочення працівників, що знаходилися у трудових стосунках з філією ПДМН.

Путівка в цьому випадку є формою письмового договору на туристичне чи екскурсійне обслуговування (ваучер) (ст. 23 Закону України «Про туризм» у редакції від 18.11.2003р.), і придбавається не з метою перепродажу чи отримання доходу, а з метою заохочення працівників, які перебувають із підприємством у трудових відносинах.

Наявність трудових відносин між фізичними особами, що отримували путівки, та  Позивачем підтверджуються наданими суду копіями наказів про прийняття на роботу, а рішення щодо безкоштовного надання путівок чи виділенні путівок за 10% їх вартості приймалися на засіданнях місткому апарату управління ПДМН, про що свідчать надані суду виписки з протоколів.

Отже, колегія суддів вважає неправомірними висновки Відповідача в частині виключення із складу валових витрат Управління філії «ПДМН» придбаних для своїх працівників путівок до санаторіїв та баз відпочинку. У зв’язку із цим є і неправомірним виключення Відповідачем із складу валових витрат в ІІІ кварталі 2003 р. 292 087, 00 грн., в ІV кварталі 2003р. 227 400, 00 грн. та відповідно – неправомірним є нарахування податку на прибуток (30%) у сумі 155 800, 00 грн. із штрафними санкціями у розмірі 155 800, 00 грн. (100% від суми нарахованого податку).

За другим епізодом колегія суддів визначила наступне.

Згідно висновків, наведених в акті перевірки (стор. 39) Позивачем в порушення п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2, п. 5.9 статті 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" у податковому обліку невірно віднесено до складу валових витрат вартість технологічної нафти в сумі 570 622 000, 00 грн.

Згідно акту перевірки (п.2.2.1 стр.34-39) придбання технологічної нафти для заповнення нафтопроводу „Одеса-Броди" пов'язане з підготовкою, організацією, веденням виробництва. Актом перевірки встановлено, що витрати на придбання технологічної нафти не підлягають амортизації і мають бути віднесені до складу валових витрат того періоду, коли вони були понесені. На думку Відповідача не включення її вартості до складу залишків запасів на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції є неправомірним, відповідач не згоден з віднесенням технологічної нафти до складу необоротних активів.

Судом встановлено, що Нафтопровід "Одеса-Броди", що був спроектований Інститутом транспорту та нафти (м. Київ) в 1996 році, був прийнятий в експлуатацію в 2002 році. Діаметр нафтопроводу 1020 мм, довжина 673,674 км. Нафтопровід реверсний. Заповнення нафтопроводу технологічною нафтою здійснювалось у напрямку МНТ "Південний" - ЛПДС "Броди" з витісненням води в передбачених місцях. За проектом для заповнення нафтопроводу "Одеса-Броди" технологічною нафтою передбачено накопичування нафти в резервуарному парку МНТ "Південний" в чотири етапи виходячи з товарної ємкості резервуарного парку МНТ "Південний" в об'ємі 180, 6 тис. куб. м.

Заповнення трубопроводу технологічною нафтою у кількості, визначеній технічними параметрами трубопроводу, є невід'ємною складовою підготовки трубопроводу до промислової експлуатації. Наявність такої нафти у трубопроводі є постійною і необхідною технологічною умовою для використання трубопроводу в цілях, передбачених Законом України "Про нафту і газ" від 12.07.2001р..

Правилами технічної експлуатації магістральних нафтопроводів", які були затверджені першим заступником міністра нафтової промисловості колишньої СРСР 14.12.1978 р. та діють і на теперішній час на Україні (далі - Правила) передбачено порядок приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів магістральних нафтопроводів.

Пунктом 1.39 зазначених Правил передбачено, що приймання в експлуатацію магістральних нафтопроводів повинно здійснюватись державними приймальними комісіями. До приймання державною приймальною комісією приймання нафтопроводу повинно бути здійснено робочою комісією, призначеною замовником. Експлуатація нафтопроводу, не прийнятого державною приймальною комісією, не дозволяється (п.1.40 Правил).

З метою вирішення питання щодо заповнення технологічною нафтою нафтопроводу "Одеса-Броди" 08.07.2004р. відбулося позачергове засідання спостережної ради ВАТ "Укртранснафта", на якому було погоджено укладання ВАТ "Укртранснафта" наступних документів: Зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу нафти з ВАТ "ТНК" (Росія) на загальну суму не більше 108 000 000, 00 доларів США; Угоди щодо залучення фінансових ресурсів (договір позики) з компанією "Скілтон Лтд" (Кіпр) на загальну суму не більше 108 000 000, 00 доларів США із сплатою 8 (восьми) % річних з терміном погашення три роки, із сплатою в перший рік тільки відсотків за позикою; Угоди застави майна з компанією "Скілтон Лтд" (Кіпр) на загальну суму не більше 108 000 000, 00 доларів США; Угоди уступки прав за банківським рахунком з компанією "Скілтон Лтд" (Кіпр); Угоди про надання послуг з приймання, транспортування та завантаження нафти компанією "Скілтон Лтд" (Кіпр). Вищезазначені договори в подальшому були укладені ВАТ "Укртранснафта".

Позивачем надано Зовнішньоекономічний контракт TNК-1112/03/ ТNК-0478/04 від 09.07.2004 купівлі-продажу нафти між ЗАТ «ТНК» (Росія) та Позивачем. Відповідно до якого продавець (ЗАТ „ТНК”) зобов'язується передати у власність покупцю в серпні-жовтні 2004р. сиру нафту в обсязі від 420 до 450 тис. тон. на умовах DAFкордон. Придбання нафти здійснювалося для власних виробничих потреб. Передача нафти за договором здійснювалася шляхом поставки окремими партіями. Під партією нафти вважалася кількість нафти, яка була визначена у відповідному маршрутному дорученні. Фактично згідно вищезазначеного договору Позивачем було отримано 402627,0 тонн нафти на загальну суму 107 427 592, 0 доларів США, що складає еквівалент 570 737 112, 83 грн.

Оплата нафти була здійснена за рахунок кредитних коштів, отриманих згідно договору займу (позики) від 09.07.2004 року з компанією "Скілтон ЛТД" (Позикодавець) на суму 107 427 592, 0 доларів США. На виконання договору займу (позики) від 09.07.2004 року між компанією "Скілтон ЛТД" (Кіпр) і ВАТ «Укртранснафта» було укладено договір застави (угода № 02-04 від 09.07.2004р.). Загальна вартість предмета застави – 108000000,00 доларів США. Протягом строку дії договору займу (позики) предмет застави (нафта) повинна знаходитись у Позикодавця в ємкості магістрального нафтопроводу на ділянці «Одеса-Броди» (52 км - 674 км). Позивач зобов'язаний зберігати предмет застави в системі магістрального нафтопроводу на ділянці «Одеса - Броди» (52км - 674 км) та використовувати предмет застави виключно з метою забезпечення технологічного процесу роботи нафтопроводу «Одеса - Броди».

За даними бухгалтерського обліку ВАТ "Укртранснафта" придбана для технологічних потреб нафта оприбуткована в бухгалтерському обліку на суму 570656191,88 грн. за валютним курсом на момент перерахування грошових коштів на користь нерезидента.

В бухгалтерському обліку технологічна нафта оприбуткована на рахунку 18 "Інші необоротні активи" в III кварталі 2004 року та станом на 01.10.2004 року обліковувалась на балансі підприємства. Крім того, в серпні 2004 року на рахунок 18 "Інші необоротні активи" була оприбуткована технологічна нафта, що була одержана від філій ПДМН та "Дружба" у кількості 1 653, 2 тис. тонн на загальну суму 211 586 388, 00 грн., у тому числі: від Дружба – 568 898, 00 тонн на суму 130 633 459, 00 грн. (авізо №1096); від ПДМН - 1084,325 тис. тонн на суму 80 952 928, 00 грн. (авізо №785). Станом на 01.11.2004 року на ВАТ "Укртранснафта" була проведена інвентаризація основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків відповідно до вимог "Інструкції про інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків", яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 року №69. Інвентаризаційною комісією Позивача підтверджено наявність станом на 01.11.2004р. технологічної нафти у кількості 2 055 818, 079 тонн на загальну суму 782 230 434, 34 грн., про що свідчить інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей від 01.11.2004 року.

Відповідач, посилаючись на норму п.5.9 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, та на підставі того, що технологічна нафта обліковується на залишках в бухгалтерському обліку Позивача, вважає, що сума залишків технологічної нафти повинна  враховуватися при перерахунку згідно вимог п.5.9 Закону та відповідно повинна враховуватися при визначенні об’єкту оподаткування.

Встановлено та підтверджено даними перевірки, що Позивачем згідно чинного законодавства проводився перерахунок приросту (убутку) балансової вартості запасів, про що свідчать надані суду копії додатків К1/1 до податкових декларацій з податку на прибуток за 2003 рік, за 2004 рік, за 2005 рік. Вартість технологічної нафти в перерахунок Позивачем не включалася, оскільки не є запасом (товаром, готовою продукцією) а тому не підпадає під дію п.5.9 ст.5 Закону. Станом на 01.10.2004 року в додатку К1/1 до рядків 01.2, 01.5, 04.2, 04.10 та 07 декларації про прибуток підприємства за 9 місяців 2004 року в таблиці 1 відображено розрахунок приросту (убутку) балансової вартості запасів, згідно якого балансова вартість запасів на кінець звітного періоду становить 103 065, 6 тис. грн. Вартість технологічної нафти в перерахунку не враховувалась.

Пунктом 5.1 та п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону передбачено узагальнюючий критерій визначення валових витрат - це всі витрати в матеріальній та нематеріальній формах, що здійснюються як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності та витрати, які пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг). В податковому обліку Позивач відобразив витрати на придбання технологічної нафти у складі валових витрат як такі, що безпосередньо пов’язані з веденням господарської діяльності. Витрати були відображені в консолідованій декларації про прибуток підприємства за 9 місяців 2004 року у складі витрат на придбання товарів (робіт, послуг). При  проведенні перевірки факт включення до складу валових витрат вартості технологічної нафти, необхідної для забезпечення технологічного процесу транспортування нафти, визнано відповідним чинному законодавству.

Пункт 5.9 вищевказаного Закону зобов'язує вести податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно). У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді. У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

Законодавство України з питань оподаткування не містить спеціального визначення терміну „запаси", „оборотні та необоротні активи" для застосування в цілях податкового обліку, тобто для цілей податкового обліку застосовуються терміни, встановлених нормативними актами з питань бухгалтерського обліку. Листом ДПА України від 15.04.2004 р. № 2904/6/15-0116 були надані роз’яснення щодо заповнення рядку 04.2 та таблиці 1 „Розрахунок приросту (убутку) балансової вартості запасів" декларації про прибуток підприємств на підставі пункту 5.9 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 „Запаси". Відповідно до п.4 П(С)БУ 9 термін „запаси" застосовується до активів, що утримуються для подальшого продажу за умов звичайної діяльності; перебувають у процесі виробництва з метою подальшого продажу продуктів виробництва; утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством. Враховуючи вищенаведені визначення, нафта технологічна в нафтопроводі не може класифікуватися в якості запасів або інших оборотних активів, оскільки не призначена для подальшого продажу та споживання під час виробництва. Аналіз чинного податкового законодавства підтверджує, що вартість нафти технологічної в ємкості магістрального нафтопроводу не збільшує первісну вартість основних засобів і не підлягає амортизації. А тому суд вважає обґрунтованим рішення Позивача про оприбуткування нафти технологічної на рахунку бухгалтерського обліку 18 „Інші необоротні активи".

Згідно, з Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку 2 "Баланс", оборотні активи - грошові кошти та їх еквіваленти, що не обмежені у використанні, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу чи протягом дванадцяти місяців з дати балансу. Операційний цикл - проміжок часу між придбанням запасів для здійснення діяльності та отриманням коштів (еквівалентів грошових коштів) від реалізації виробленої з них продукції або товарів і послуг.

Проте витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта основних засобів в робочому стані та одержання первісно очікуваних майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу валових витрат того періоду, коли вони були понесені. Наповнення трубопроводу технологічною нафтою дозволяє розпочати його експлуатацію з отриманням економічних вигод, проте не веде до збільшення первісно очікуваних економічних вигод, тому вартість її придбання не збільшує первісну вартість основних засобів, і не підлягає амортизації згідно порядку, встановленого для необоротних матеріальних активів. Відповідно до п. 4 П(С)БУ-2 „Баланс" до складу оборотних активів включаються грошові кошти та їх еквіваленти, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу чи протягом дванадцяти місяців з дати балансу.

Виходячи з вищевикладеного, за своєю економічною природою технологічна нафта не може бути визначена як запаси, до яких застосовуються норми п.5.9. ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" з відображенням у Таблиці 1 "Розрахунок приросту (убутку) балансової вартості запасів" Додаток К1/1 Декларації з податку на прибуток. Таким чином, Позивач не порушував п. 5.9 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Атому, колегія суддів вважає правомірним неврахування Позивачем у консолідованій декларації з податку на прибуток у ІІІ-ІV кварталах 2004 року вартості технологічної нафти при розрахунку приросту (убутку) запасів. Отже, виключення із складу валових витрат 570 622 000, 00 грн., нарахування податку (25%) в сумі 142 655 500, 00 грн. та штрафних санкцій 142 655 500, 00 грн. є неправомірним, а повідомлення-рішення №/0 від 13.02.2006 р. в цій частині – нечинним.

За третім спірним епізодом судом встановлено:

Відповідачем виключено з валових витрат суми, що були віднесені до складу валових витрат у зв’язку з будівництвом НПС „Миколаївська”. Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки, данні порушення призвели до завищення валових витрат позивача на суму 99 367, 00 грн..

Відповідач в Акті перевірки вказує, що на протязі липня - жовтня 2003 року до складу валових витрат Одеського РНУ відносилися витрати, що здійснювалися в процесі будівництва та введення в експлуатацію НПС "Миколаївська", а саме: витрати на дизельне паливо в сумі 17 781, 0 грн., на бензин в сумі 10 230, 0 грн., витрати на заробітну плату робітників НПС та водіїв транспортних засобів у сумі 71 356, 0 грн. На думку Відповідача ці витрати замість включення до валових витрат ІІ-ІІІ-IV кварталів 2003 року повинні були бути враховані у загальній вартості побудованого об'єкту НПС "Миколаївська".

При цьому в акті перевірки нечітко викладений зміст порушення, не зазначені первинні документи, на підставі яких вчинені записи у податковому обліку, відсутні посилання на інші докази, що достовірно підтверджують наявність фактів порушень податкового законодавства.

Таким чином, Відповідачем виключено із складу валових витрат Позивача в III кварталі 2003р. – 70 240, 00 грн., в IV кварталі 2003р. – 29 127, 00 грн. Всього на суму 99367, 00 грн., у зв’язку з чим був нарахований податок на прибуток (30%) в сумі 29 800, 00 грн. та штрафні санкції 29 800, 00 грн.

Судом встановлено, що до Одеського районного нафтопровідного управління Філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" ВАТ "Укртранснафта" входять 8 підрозділів, у тому числі нафтоперекачувальна станція "Миколаївська".

Введення в експлуатацію будівництва даного об'єкту, здійснено згідно акту приймальної комісії від 18.11.2003р. "Щодо прийняття в експлуатацію закінченого будівництва НПС "Миколаївська" та Наказу НАК "Нафтогаз України" від 01.12.2003р. №545 "Про затвердження акту державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію закінченого будівництва тимчасової НПС "Миколаївська". Загальна вартість об'єкту згідно наданого від ПДМН авізо від 31.12.2003р. №2071 складає 24 284 765, 08 грн..

У відповідності з пп.8.2.1 п.8.2 ст.8 під терміном "основні фонди" слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1 000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом. Отже, нафтопереробна станція „Миколаївська” повністю відповідає визначенню „основні засоби”.

Згідно пп.5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону не включаються до складу валових витрат витрати на потреби, не пов'язані з веденням господарської діяльності, в т.ч. витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону. Відповідно до пп.8.1.2 п.8.1 амортизації підлягають витрати на придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання; самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні таких основних фондів; проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів.

Згідно наказу №12 від 06.06.2003р. РБУ філії ПДМН було доручено виконати роботи по будівництву тимчасової НПС „Миколаївська”. Фінансування будівельних робіт згідно графіку здійснювалось ВАТ «Укртранснафта» на адресу РБУ, якому доручалось для виконання окремих робіт залучати необхідні підрядні організації шляхом укладання з ними угод. Відповідно до Авізо від 31.12.2003 року №2071 Філією Позивача витрати по будівництву та введенню в експлуатацію об'єкта НПС «Миколаївська» у сумі 2 4284 765, 08 грн. передані Одеському районному нафтопровідному управлінню Філії.

Таким чином, витрати на будівництво НПС «Миколаївська», включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які безпосередньо були зайняті на її будівництві, здійснені РБУ Філії «ПДМН» та передані як введений в експлуатацію об'єкт для подальшого використання в виробничій діяльності ОРНУ.

Стосовно заробітної плати працівників ОРНУ, витрат на дизпаливо та бензин, слід зазначити наступне. Зарплата працівників НПС «Миколаївська» та водіїв у сумі 71 355, 79 грн. відповідно до зведених відомостей по заробітній платі за липень-жовтень 2003 року, наказів про прийняття на роботу працівників НПС "Миколаївська", нарахована згідно штатного розкладу за виконання ними своїх виробничих обов'язків.

Пп.5.6.1 п.5.6 ст.5 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» з урахуванням норм пункту 5.3 цієї статті до складу валових витрат платника податку відносяться витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат, виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на виплату авторських винагород та виплат за виконання робіт (послуг), згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-які інші виплати в грошовій або натуральній формі, встановлені за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами закону, що регулює питання оподаткування доходів фізичних осіб (законодавства, що встановлює правила оподаткування прибутковим податком з громадян).

Отже, витрати на оплату праці працівників включаються до валових витрат, якщо інше не передбачено п.5.3 ст.5 Закону. Виходячи з наведеного амортизується зарплата тільки тих працівників, які безпосередньо були зайняті на виготовленні основних фондів. Щодо працівників, заробітна плата яких була виключена Відповідачем із складу валових витрат, згідно наданих суду документів, відповідні працівники не були безпосередньо зайняті на виготовлені основних засобів та мали інші виробничі обов’язки. Так, до виробничих обов’язків водія автобусу входило забезпечення транспортом працюючого на НПС персоналу (ІТП, комірник); до виробничих обов’язків водія легкового автомобіля входило забезпечення транспортом представників ОРНУ; до обов’язків водія пожежної машини - навчання у м. Іллічівськ та стажування на робочому місці; до обов’язків електромонтера - експлуатація електричної підстанції "Нафтовик" (дата вводу в експлуатацію 30.09.2003 р.); до обов’язків комірника – прийом, облік та передача труб від перевізника (з/д) до РБУ (наказ ОРНУ №65 від 10.07.2003 р.), заправка автомобільної техніки підприємства, передача обладнання підприємства генпідряднику (РБУ); до обов’язків оператора - навчання, стажування, здача іспитів з охорони праці по професії, допуск до самостійної роботи; до обов’язків охоронників – забезпечення охорони та стажування; до обов’язків приладиста - стажування на робочому місці, обслуговування обладнання АСУТП; до обов’язків слюсаря - ревізія отриманого з ЛРНУ обладнання, обслуговування свердловин. Отже, жоден працівник не був зайнятий безпосередньо на виготовленні основного фонду НПС „Миколаївська”. Частина працівників до вводу об’єкта в експлуатацію проходили необхідне навчання та стажування.

Крім того, в акті перевірки помилково вказана загальна сума зарплати працівників НПС «Миколаївська», яка включена до валових витрат, в розмірі 71 355, 79 грн. Фактично Позивачем включена до валових витрат сума 69 059, 83 грн. Сума 2 295, 96 грн. нарахована та виплачена за рахунок інших джерел фінансування і до складу валових витрат не включалася.

На підтвердження позовних вимог Позивачем надані суду наступні документи: штатний розклад робітників по підрозділу ОРНУ на 2003 рік із змінами та доповненнями; звіти про витрати палива за 2003 рік на а/м ПАЗ 3205 (держ.номер 04776 ОВ), ВАЗ 21214 (№65404ОК); акти №7-11 від 27.07.2003р., №8-11 від 25.08.2003р., №270/1 від 27.10.2003р. на списання дизпалива для роботи дизель-електростанції; акт №25 від 25.09.2003р. на списання бензину для роботи електростанції, що забезпечувала роботу інструменту при розвантаженні залізничних платформ.

Витрати дизпалива для роботи дизель-електростанції (для забезпечення електроенергією та освітлення) у сумі 17 781, 30 грн. та витрати бензину Аі 95 та Аі 80 для автомобілів а/м ВАЗ-21214 держ.№65404ОК та автобусу ПАЗ-3205 держ.№04776ОВ у кількості 6790,45 л на суму 10229,58 грн. здійснювались для забезпечення виробничих потреб ОРНУ, у тому числі транспортного обслуговування, а тому на підставі норм пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 включаються до складу валових витрат відповідного періоду. Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону про прибуток суми будь-яких витрат, оплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва включаються до складу валових витрат.

Отже, колегія судді не погоджується з висновками Відповідача в цій частині та вважає включення до складу валових витрат вартості дизельного палива, електроенергії, бензину Аі95 та Аі80, а також заробітної плати штатних працівників НПС «Миколаївська» ОРНУ філії «ПДМН», неправомірним. Відповідно суд не погоджується з висновками перевірки щодо виключення зі складу валових витрат ІІІ кварталу 2003 р. 70240,00 грн., ІV кварталу 2003 р. – 29127,00 грн. Отже, нарахування податку на прибуток в сумі 29800,00 грн. (30%) та штрафних санкцій 29800,00 грн., суд визнає таким, що не відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

За четвертим епізодом колегія суддів встановила наступне.

Згідно акту перевірки Одеського районного нафтопровідного управління філії „Придніпровські магістральні нафтопроводи" Відповідачем виключено зі складу валових витрат вартість палива на загальну суму 5 430, 00 грн.

Судом встановлено, що витрати на паливо для автомобілів на загальну суму 5 430,00 грн. здійснювались для забезпечення виробничих потреб ОРНУ з транспортного обслуговування, а саме: для пожежних автомобілів, для чергування РОВД, для забезпечення виробничої діяльності відділу робочого постачання.

Згідно ст.16 Закону України від 15.05.1996 р. №192/96-ВР "Про трубопровідний транспорт" підприємства, установи та організації трубопровідного транспорту зобов'язані забезпечувати дотримання діючих норм і правил безпеки та технічної експлуатації трубопроводів, правил пожежної охорони та охорони навколишнього природного середовища. В акті перевірки підставою для виключення вартості палива із складу валових витрат зазначається відсутність реквізитів подорожніх листів, «у зв'язку з чим не має практичної можливості характеризувати виробничу ознаку використання списаних з балансу паливно-мастильних матеріалів». Судом встановлено, що списання пального за наведеними подорожніми листами пов'язане з регламентними роботами пожежних автомобілів ОРНУ (без пробігу, але з роботою двигунів) з метою забезпечення протипожежної безпеки об'єктів, що знаходяться у виробничому використанні ОРНУ, а саме: щоденна перевірка обладнання, закачка води з колодців тощо. Отже, у зв’язку роботою двигунів пожежних автомобілів на вказаних роботах реквізити подорожніх листів в частині пробігу відсутні. Однак, вказані витрати на паливо пов’язані з господарською діяльністю Позивача, а тому підлягають включенню до складу валових витрат на підставі п.5.1 ст.5 Закону, тобто як сума витрат, які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Використання палива для забезпечення виробничої діяльності відділу робочого постачання (перевезення сільгоспродуктів, продуктів тощо) суд вважає також пов’язаним з   підготовкою, організацією, веденням виробництва, оскільки згідно Положення про відділ робочого постачання цей відділ забезпечує громадське харчування (в т.ч. працівників підприємства), має такі напрямки роботи як роздрібна та оптова торгівля, переробка та реалізація сільськогосподарської продукції. Отже, використання палива є необхідним для здійснення цих видів діяльності.

Стосовно надання транспортних засобів для чергування РОВД, то суд знайшов висновки Акту перевірки безпідставними та такими, що не базуються на чинному законодавстві на підставі нижчезазначеного.

Згідно ст.16 Закону України від 15.05.1996 р. №192/96-ВР "Про трубопровідний транспорт" підприємства, установи та організації трубопровідного транспорту зобов'язані забезпечувати охорону об'єктів трубопровідного транспорту. Об'єкти трубопровідного транспорту, магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об'єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту (ст. 1 вищенаведеного Закону).

Таким чином, витрати на пальне, яке використане при наданні транспортних засобів для чергування РОВД, здійснювалось для забезпечення охорони об'єктів трубопровідного транспорту - об'єктів та споруд, основного та допоміжного обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту. Міліція є державним озброєним орган виконавчої влади, що діє згідно Закону України «Про міліцію».

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону про прибуток суми будь-яких витрат, оплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва включаються до складу валових витрат.

Таким чином, Одеське районне нафтопровідне управління філії „Придніпровські магістральні нафтопроводи" на підставі п.п.5.2.1 та 5.2.2. п.5.2 ст.5 Закону про прибуток обґрунтовано включило до складу валових витрат вартість палива у сумі 5 430, 00 грн. як витрати, сплачені (нараховані) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає неправомірним виключення Відповідачем зі складу валових витрат вартості палива на суму 5 430, 00 грн. (в т.ч. в ІІІ кварталі 2003р. – 1412,00 грн., в ІV кварталі 2003р. – 2 564, 00 грн., в І кварталі 2004р. – 295, 00 грн., в ІІІ кварталі 2004р. – 774, 00 грн., в ІV кварталі 2004р. – 204, 00 грн., в ІІ кварталі 2005р. – 181, 00 грн.). У зв’язку з вищенаведеним вважає неправомірним нарахування податку на прибуток (30%; 25%) в сумі 1 550, 00 грн. та штрафних санкцій 1 550, 00 грн., а спірне повідомлення-рішення в цій частині – нечинним.

За п’ятим  епізодом суд визначив наступне.

Згідно матеріалів акту перевірки Одеського районного нафтопровідного управління філії „Придніпровські магістральні нафтопроводи" у податковому обліку не включались до вартості основних засобів витрати, пов'язані з їх транспортуванням автотранспортними засобами ОРНУ, внаслідок чого сума валових витрат завищена на 5314,00 грн. Відповідач вважає, що Позивачем порушені пп.5.3.2, п.5.3 ст.5, пп.8.1.1, пп. 8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та п.7, 8 "Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", оскільки при придбанні та оприбуткуванні основних фондів на баланс, до їх вартості не включались витрати пов'язані з транспортуванням автотранспортними засобами ОРНУ.

Як було встановлено судом, фактично витрати палива здійснювались:

- на перегін автомобіля МАН 33463 №ВН4180АА (п/л №003704) за маршрутом Кременчук (КРНУ-РБУ-КРНУ-ПДМН) - Одеса (ОРНУ), тобто переміщення автомобіля здійснене між структурними підрозділами ПДМН, що не пов'язане з його придбанням як основного засобу. Переміщення автомобіля здійснене від одного відокремленого підрозділу позивача до іншого. Автомобіль прийнято в експлуатацію 16.03.2004р. Філією ПДМН, про що свідчить Акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 23.03.2004р. №101, Авізо від 23.03.2004 року №393. Тобто переміщення основних засобів здійснене від управління до структурного підрозділу та не пов'язане з його придбанням, а є його внутрішнім переміщенням;

- для проведення технічного огляду МАН-33463 №ВН4180АА (п/л №003597) у МРЕО-2, тобто робота автомобіля пов'язана з здійсненням його технічного огляду, який проводиться систематично згідно Правил проведення державного технічного огляду автомобілів, автобусів, мототранспорту та причепів, затверджених постановою КМУ від 26.02.1993 року №141;

- для перевезення МАН-33463 №ВН4180АА (п/л №679881) поворотної тари;

- для перевезення МАН-33463 №ВН4180АА (п/л №679959) контейнеру з боновими загородженнями (накладна-вимога від 16.03.2005р. №80), які відпущені від ПДМН до ОРНУ. Тобто переміщення ТМЦ здійснене від управління до структурного підрозділу та не пов'язане з його придбанням, а є його внутрішнім переміщенням;

- для перевезення МАН-33463 №ВН4180АА (п/л №0021538) обладнання від управління до структурного підрозділу та не пов'язане з його придбанням, а є його внутрішнім переміщенням.

Як свідчить наведене, витрати на паливо для автомобілів на загальну суму 5 314, 29 грн. здійснювались для забезпечення виробничих потреб ОРНУ з транспортного обслуговування, що належним чином оформлено. Вказані витрати відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону про прибуток були включені Позивачем до складу валових витрат як суми будь-яких витрат, оплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва включаються до складу валових витрат.

Відповідно до пп.5.3.2 п.5.3 ст.5 до складу валових витрат не включаються витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону. Амортизація основних фондів і нематеріальних активів (пп.8.1.1) - поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

Відповідно до пп.8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону амортизації підлягають витрати на:

- придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання, закладення і вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення;  самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні таких основних фондів; проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів;  капітальні поліпшення землі, не пов'язані з будівництвом, а саме: іригація, осушення, збагачення та інші подібні капітальні поліпшення землі.

Усі перелічені випадки транспортування не були пов’язані з придбанням (виготовленням) чи ремонтом основних засобів, не підлягають амортизації відповідно до пп.8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону, а тому Позивач не мав підстав для застосування пп.5.3.2, п.5.3 ст.5, пп.8.1.1, пп. 8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Таким чином, Одеське районне нафтопровідне управління філії „Придніпровські магістральні нафтопроводи" на підставі п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» обґрунтовано включило до складу валових витрат вартість палива у сумі 5 314, 00 грн. як витрати, сплачені (нараховані) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, в т.ч. по періодах: в  І кварталі 2004р. - 488,0 грн.; в II кварталі 2004р. - 62, 0 грн.; в I кварталі 2005р. – 4 431, 0 грн.; в II кварталі 2005р. - 333, 0 грн. Отже, колегія судддів вважає нарахування податку на прибуток в сумі 1 300, 00 грн. (25%) та штрафних санкцій в сумі 1 300, 00 грн. неправомірним та таким, що не відповідає чинному законодавству.

За шостим  епізодом суд визначив наступне.

Згідно матеріалів акту перевірки позивачем в порушення пп. 5.2.10 п. 5.2

пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 п.п 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" у податковому обліку ОРНУ філії „Придніпровські магістральні  нафтопроводи" до складу валових витрат віднесено вартість палива, використання якого за своїй змістом пов'язане з придбанням, введенням в дію, поліпшенням, модернізацією або ремонтом основних засобів, у зв’язку з чим валові витрати Позивача на завищені  на 47001,00 грн. Відповідач вказує на те, що Позивачем до складу валових витрат було включено вартість палива, використання якого, зважаючи на відображену у подорожніх листах мету слідування авто, номенклатуру перевезеного вантажу та напрямок роботи підрозділу, що його використовував (відділ капітального будівництва), за своїм змістом пов'язані з придбанням, введенням в дію, поліпшенням, модернізацією або ремонтом основних засобів, які можуть бути віднесені до валових витрат згідно розрахунку, виходячи з сукупної балансової вартості основних фондів станом на початок звітного року, а при перевищенні розрахункової суми на збільшення відповідної групи основних фондів або відповідного об'єкту основних фондів 1-ої групи.

Судом встановлено, що наведені у Акті перевірки посилання на підпункти, пункти та статті Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» не регулюють питання здійснення витрат на доставку товарно-матеріальних цінностей власним транспортом для виробничих потреб.

Дійсно п.п.5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону передбачено, що не включаються до складу валових витрат витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів, які підлягають амортизації, згідно із статтею 8 цього Закону. Відповідно до п.п.8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» амортизації підлягають витрати на: придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання, закладення і вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення; самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні таких основних фондів; проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів; капітальні поліпшення землі, не пов'язані з будівництвом, а саме: іригація, осушення, збагачення та інші подібні капітальні поліпшення землі.

Витрати на перевезення власним транспортом ТМЦ, які наведені в Акті перевірки, не пов'язані з придбанням основних фондів. Ці витрати не є витратами з будівництва, реконструкції, модернізації, ремонту та інших поліпшень основних фондів. Це є транспортні витрати. Витрати на паливо для автомобілів на загальну суму 47 001, 40 грн. здійснювались для забезпечення виробничих потреб ОРНУ з транспортного обслуговування, що належним чином оформлено.

Таким чином, Одеське районне нафтопровідне управління філії „Придніпровські магістральні нафтопроводи" на підставі п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» обґрунтовано включило до складу валових витрат вартість палива у сумі 47 001, 40 грн. як витрати, сплачені (нараховані) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва. Таким чином, судом не підтверджується завищення суми валових витрат на 47 001, 0 грн., в тому числі: ІІІ квартал 2003 року - 1193,0 грн.; IV квартал 2003 року – 1 459, 0 грн.; I квартал 2004 року – 3 145, 0 грн.; II квартал 2004 року – 1 093, 0 грн.; III квартал 2004 року – 6 235, 0 грн.; IV квартал 2004 року – 8 411, 0 грн.; I квартал 2005 року – 11 081, 0 грн.; II квартал 2005 року – 14 384, 0 грн.

Крім того, в акті перевірки всупереч п.п.2.3.2 п.2 (абз.3-4) Порядку №327 щодо оформлення перевірок платників податку, нечітко викладений зміст порушення, не зазначені первинні документи, на підставі яких вчинені записи у податковому обліку, відсутні посилання на інші докази, що достовірно підтверджують наявність фактів порушень податкового законодавства.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає неправомірно нарахованим податок на прибуток (30%; 25%)  в сумі 11 900, 00 грн. та штрафних санкцій в сумі 11 900, 00 грн.

За сьомим  епізодом суд визначив наступне.

Згідно акту перевірки позивачем в порушення п.п 5.2.10 п. 5.2 п.п 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 п.п 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" у податковому обліку ОРНУ філії „Придніпровські магістральні нафтопроводи" до складу валових витрат включена вартість товарно-матеріальних цінностей, які використовувалися для виконання господарчим способом поточних та капітальних ремонтів основних засобів, які можуть бути віднесені до валових витрат згідно розрахунку, виходячи з сукупної балансової вартості основних фондів станом на початок звітного року, а при перевищенні розрахункової суми на збільшення відповідної групи основних фондів або відповідного об'єкту основних фондів 1-ої групи, внаслідок чого валові витрати завищені на загальну суму 1 128 322, 43 грн. При цьому в акті перевірки не зазначені первинні документи, на підставі яких вчинені записи у податковому обліку, відсутні посилання на інші докази, що достовірно підтверджують наявність фактів порушень податкового законодавства.

Судом встановлено, що у відповідності з абз.2 пп.3.2 п.3 Положення про Одеське районне нафтопровідне управління, затверджене загальними зборами акціонерів ВАТ Укртранснафта" Додаток №38 до протоколу №1 від 21 листопада 2001р. метою та предметом діяльності відділення є забезпечення будівництва і капітального ремонту основних засобів та оформлення належних документів у відповідних державних органів. Наявність у структурі відділення відділу капітального будівництва, Бази виробничого обслуговування „Херсон", розширеної номенклатури ремонтних спеціальностей, відповідних основних фондів (трактори, бульдозери, крани, вантажної техніки і т.д.) та списання у значної кількості та вартості матеріальних цінностей, визначає можливість для самостійного проведення ремонтних робіт (господарським способом). Згідно даних обліку ОРНУ відсутнє списання матеріальних цінностей для проведення ремонтних робіт власними силами.

Перевіркою аналітичного обліку списання матеріалів, а саме, щомісячних „Звітів про витрати документів, балансових та кореспондуючих рахунків" у розрізі підрозділів та первинних документів (накладних, актів списання ТМЦ, актів виконаних робіт), що були надані, встановлені факти списання по бухгалтерському обліку матеріальних цінностей для здійснення капітальних та поточних ремонтів основних засобів. В окремих випадках, списання матеріалів (будматеріалів, запчастин, окремих агрегатів) проводилося на підставі оформлених актів виконаних робіт, з зазначенням вартості матеріалів.

Позивач посилається на лист Державного комітету з будівництва та архітектури України „Щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів" від 30.04.2003р. №7/7-401 щодо визначення поточного та капітального ремонту. Але цей лист має відношення тільки до основних засобів першої групи.

Відповідач в Акті перевірки зазначає, що Позивачем не вівся облік витрат на поліпшення основних засобів та їх ремонт у відповідності з пп.5.2.10 п.5.2, пп.5.3.2. п.5.3 ст.5, п.п.8.7.1. п.8.7. ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", у відповідності до норм яких до складу валових витрат підприємством враховувалася вартість товарно-матеріальних цінностей, які використовувалися для виконання господарчим способом поточних та капітальних ремонтів основних засобів, які можуть бути віднесені до валових витрат згідно розрахунку, виходячи з сукупної балансової вартості основних фондів станом на початок звітного року, а при перевищенні розрахункової суми на збільшення відповідної групи основних фондів або відповідного об'єкту основних фондів 1-ої групи.  Відповідачем у зв’язку із цим спірним питанням було виключено із складу валових витрат суму 1 128 322, 0 грн., у тому числі: ІІІ квартал 2003 року – 142 725, 0 грн.; IV квартал 2003 року – 246 824,0 грн.; I квартал 2004 року - 75330,0 грн.; II квартал 2004 року - 103855,0 грн.; ІІІ квартал 2004 року – 213 418, 0 грн.; IV квартал 2004 року – 316 828, 0 грн.; II квартал 2005 року – 29 342, грн.

Судом визначено, що згідно з пп.5.2.10 п.5.2 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» суми витрат, пов'язаних з поліпшенням основних фондів у межах, встановлених підпунктом 8.7.1 цього Закону, та суми перевищення балансової вартості основних фондів та нематеріальних активів над вартістю їх продажу, визначені у порядку, встановленому статтею 8 цього Закону, включаються до складу валових витрат платника податків звітного періоду. Підпункт 8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону встановлює обмеження щодо включення таких витрат у звітному періоді, а саме: платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

Щодо відображення в податковому обліку поліпшень основних фондів, які знаходяться на балансі філій та відокремлених підрозділів при консолідованій сплаті податку на прибуток, судом встановлено, що відповідно до чинного законодавства підприємство, що має філії, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не мають статусу юридичної особи, є єдиним власником майна цих філій. Підпунктом 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" встановлено, що платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

Відповідно до абзацу другого пп. 2.1.3 п. 2.1 ст. 2 Закону платник податку, який має Філії, може прийняти рішення щодо сплати консолідованого податку та сплачувати податок до бюджетів територіальних громад за місцезнаходженням Філій, а також до бюджету територіальної громади за своїм місцезнаходженням, визначений згідно з нормами цього Закону та зменшений на суму податку, сплаченого до бюджетів територіальних громад за місцезнаходженням Філій. При цьому сума податку на прибуток Філій за відповідний звітний (податковий) період визначається розрахунково виходячи із загальної суми податку, нарахованого платником податку, розподіленого пропорційно питомій вазі суми валових витрат Філій та амортизаційних відрахувань, нарахованих по основних фондах такого платника податку, які розташовані за місцезнаходженням Філії, у загальній сумі валових витрат та амортизаційних відрахувань цього платника податку.

Згідно з п. 8 Порядку складання розрахунку податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства, затвердженого наказом ДПА України від 10.02.2003р. N 68, з метою визначення суми консолідованого податку на прибуток платник податку веде узагальнюючий облік валових витрат та амортизаційних відрахувань Філій відповідно до порядку їх нарахування, встановленого Законом. За даними податкового обліку платник податку складає консолідовану декларацію та розрахунок податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства, які подаються до державної податкової інспекції за місцем реєстрації такого платника податку.

Водночас слід зазначити, що з метою визначення податкових зобов'язань Філії, основні фонди якої поліпшувалися, у складі валових витрат цієї Філії повинні відображатися суми витрат на поліпшення основних фондів у розмірі не більше 10 відсотків балансової вартості її основних засобів на початок року.

Отже, при розподілі суми консолідованого податку між філіями загальна сума валових витрат і амортизації не співпаде з валовими витратами і амортизаційними відрахуваннями підприємства у консолідованій декларації. У зв'язку з чим на підприємстві ведеться окремий податковий облік валових витрат і амортизаційних відрахувань в цілому по підприємству для складання консолідованої декларації та окремий облік цих показників філіями для визначення своєї частки у консолідованому податку. Розподіл податку, що сплачується за місцем розташування філій, відображається в таблиці 2 Додатка К6 до Декларації з податку на прибуток підприємства (далі - таблиця). Показники цієї таблиці переносяться у розрахунок податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток, який подається філією до податкових органів за своїм місцезнаходженням (далі - розрахунок). При цьому показники рядка 13.6. N граф 3, 4, 5, 6, 7 таблиці переносяться відповідно до рядка 2 граф 3, 4, 5, 6, 8 розрахунку.

Таким чином, платник податку має право віднести до складу валових витрат витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, у сумі, що не перевищує десять відсотків сукупної балансової вартості груп всіх основних фондів підприємства на початок року, визначеної у консолідованій декларації. Витрати, що перевищують зазначену суму, розподіляються пропорційно сумі фактично понесених платником податку витрат на поліпшення основних фондів груп 2, 3, 4 чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 та збільшують балансову вартість основних фондів відповідних груп чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 станом на початок розрахункового кварталу.

Отже, місцевий суд вірно встановив, що висновки Відповідача щодо порушень при визначенні граничної величини валових витрат, пов'язаних з поліпшенням основних засобів, в акті документальної перевірки приведено без урахування специфіки побудови системи бухгалтерського та податкового обліку Позивача, та відповідно без врахування того факту, що ОРНУ є платником консолідованого податку на прибуток в складі ВАТ „Укртранснафта". Система побудови консолідованого податкового обліку передбачає, що ОРНУ в декларації про прибуток не відображає витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості груп основних фондів на початок звітного року, а передає їх до ВАТ „Укртранснафта" (через філію ПДМН) для включення в консолідовану декларацію.

Відповідно до даних рядків 4.10 "Витрати на поліпшення основних фондів" консолідованих декларацій з податку на прибуток ВАТ „Укртранснафта" та балансової вартості груп основних фондів гранична сума вартості поліпшення основних засобів, що може бути включена до валових витрат складала: в 2003 році – 98 225, 6 тис. грн., в 2004 році -125 538, 0 тис. грн., в 2005 році – 192 740, 7 тис. грн. Фактична сума вартості поліпшення основних засобів, яка була включена до валових витрат складала: в 2003 р. – 89 986,6 тис. грн., в 2004 р.- 107 342, 1 тис. грн., в 2005р. – 40 072, 6 тис. грн. Таким чином відповідно до вимог п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" позивач мав право включати до складу валових витрат вартість товарно-матеріальних цінностей, використаних для проведення ремонтів в загальній сумі 1 128 000,00 грн.

Крім вищенаведеного, деякі з наведених в акті перевірки первинних документів на списання ТМЦ не були пов'язані з ремонтом та іншими поліпшеннями основних фондів, оскільки відносяться до витрат на технічне обслуговування технологічного обладнання та лінійної частини магістральних нафтопроводів (резервуари, апарати, насоси арматура, трубопроводи, тощо) у відповідності з Інструкцією з технічного обслуговування та ремонту технологічного обладнання магістральних нафтопроводів, затвердженою Міннафтопромом СРСР 30.06.1980 року, та Положенням з технічного обслуговування та ремонту лінійної частини магістральних нафтопроводів, затвердженого Міннафтопромом СРСР 30.12.1980 року, діючими в Україні на підставі Постанови Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" від 12.09.1991 року №1545-12.

Згідно ст.16 "Про трубопровідний транспорт" (від 15.05.1996 року №192/96-ВР) підприємства, установи та організації трубопровідного транспорту зобов'язані забезпечувати: дотримання діючих норм і правил безпеки та технічної експлуатації трубопроводів, правил пожежної охорони та охорони навколишнього природного середовища.

Витрати на технічне обслуговування технологічного обладнання та лінійної частини магістральних нафтопроводів на загальну суму 124 436, 82 грн. здійснені для забезпечення виробничих потреб ОРНУ, що належним чином оформлено.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону про прибуток суми будь-яких витрат, оплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва включаються до складу валових витрат.

Таким чином, Одеське районне нафтопровідне управління філії „Придніпровські магістральні нафтопроводи" на підставі п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону про прибуток обґрунтовано включило до складу валових витрат суму 124 436, 82 грн. як витрати, сплачені (нараховані) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва. Отже, у частині виключення із складу валових витрат 1 128 322, 00 грн. (ІІІ квартал 2003р. – 142 725, 00 грн., ІV квартал 2003р. – 246 824, 00 грн., І квартал 2004р. – 75 330, 00 грн., ІІ квартал 2004р. – 103 855, 00 грн., ІІІ квартал 2004р. – 213 418, 00 грн., ІV квартал 2004 р. – 316 828, 00 грн., ІІ квартал 2005р. – 29 342, 00 грн.) та нарахування податку в сумі 301 550, 00 грн., штрафних санкцій – 301 550, 00 грн. колегія суддів визнає спірне повідомлення-рішення нечинним.

За восьмим  епізодом суд визначив наступне.

Висновки щодо заниження Позивачем суми валових доходів за цим епізодом були зроблені Спеціалізованою ДПІ по роботі з ВПП в Одеській області в Акті перевірки №978/13-31.1/26113285/15 від 28.12.2005р. (стор.12-13) в Акті про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства Одеського районного нафтопровідного управління (ОРНУ) Філії «Придніпровські магістральні нафтопроводи» за період з 01.07.2003р. по 30.06.2005р..

Згідно матеріалів акту перевірки позивачем в порушення п. 5.9 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" та п.9 „Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №9 „Запаси" затвердженого Наказом Мінфіну України від 20.10.99р. №246 у податковому обліку Одеського районного нафтопровідного управління філії „Придніпровські магістральні нафтопроводи" при оприбуткуванні покупних товарів (продуктів харчування, матеріалів), що надходили за допомогою автотранспорту ОРНУ, при визначенні їх вартості, не враховувались витрати по доставці, як складової транспортно-заготівельних витрат (п.2.2.1 стр.32-33 акту). На думку Відповідача, внаслідок таких порушень сума валових доходів позивача занижена на 7 124, 00 грн. Відповідач вважає, що Позивач не повинен був врахувати транспортно-заготівельні витрати на суму 5 510, 00 грн., що були пов’язані перевезенням обладнання, електрообладнання, матеріалів, продуктів (додаток №2.3 акту №978/13-31.1/26113285/15 від 28.12.2005 р.), в т.ч. по періодах: за 3 квартал 2003 р. – 1926,87 грн., за 4 квартал 2003 р. – 1718,11 грн., за 3 квартал 2004 р. – 173,40 грн., за 4 квартал 2004 р. – 622,02 грн., за 1 квартал 2005 р. – 507,32 грн., за 2 квартал 2005 р. – 562,69 грн.

Крім того, перевіркою було проведено розрахунок частини витрат на утримання автоцистерни в сумі 1 614, 00 грн., на яку Відповідач збільшив вартість матеріалів (ПММ) на підставі факту переобладнання автомобіля МАЗ-5337 №301-38ОВ на вантажний (акт технічної експертизи, виданого Одеським сертифікаційним центром мобільної техніки від 09.03.2005 р.).

За період з 01.07.2003 по 09.03.2005р. для заправлення автоцистерни було списано дизельного палива у кількості 1064,12 літрів на загальну суму 1614,0 грн. Згідно висновків відповідача ця сума підлягає виключенню із складу валових витрат та підлягає перерахунку за вимогами п.5.9 ст.5 Закону.

Колегія суддів вважає такі висновки безпідставними та належним чином не обґрунтованими на підставі нижчевикладеного.

У п.9 П(С)БО 9 «Запаси» наведено вичерпний перелік транспортно-заготівельних витрат (ТЗВ) «транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів)». З наведеного випливає висновок про те, що до ТЗВ і, відповідно до вартості запасів, можуть включатися тільки витрати підприємства на оплату тарифів стороннього транспорту; якщо витрати проводяться за рахунок власних сил (власним транспортом), то зазначені витрати включаються до складу витрат.

Абз. 8 п.5.9 ст.5 Закону "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що з метою податкового обліку платник податку за своїм вибором здійснює оцінку вибуття запасів за одним з методів бухгалтерського обліку, визначених у відповідному стандарті. З чого можна зробити висновок щодо  використання норм бухгалтерського обліку тільки для цілей вибуття (списання) запасів, а не для їх первісної оцінки (визначення балансової вартості). Тому, виходячи з норм п.5.1 ст.5 Закону, балансовою вартістю запасів у цілях податкового обліку є сума витрат, понесених (нарахованих) як компенсація вартості товарів, а тому в розрахунку згідно п.5.9 ст.5 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» використовується купівельна вартість запасів без транспортно-заготівельних витрат. Отже, Позивач обґрунтовано не включив у перерахунок залишків запасів в податковому обліку транспортно-заготівельні витрати, здійснені власним транспортом, до вартості запасів у залишках.

У відповідності з п.8 П(С)БУ-9 придбані  (отримані) чи виготовлені запаси зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю. В п. 9 П(С)БУ-9 наведені складові, з яких складається первісна вартість запасів, придбаних за плату, зокрема, ціна договору без податку на додану вартість, транспортно-заготівельні витрати, суми ввізного мита, інші витрати, безпосередньо пов’язані з придбанням запасів та доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання в запланованих цілях. До таких витрат, відносяться прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати підприємства на доробку та підвищення якісних технічних характеристик запасів. Пункт 10 П(С)БУ 9 встановлює, що первісною вартістю запасів, що виготовляються власними силами підприємства, визнається їх виробнича собівартість, що визначається П(С)БУ 16 "Витрати". Крім того, судом встановлено, що понесені витрати пов’язані з виробничою діяльністю Позивача.

Отже, розглянувши надані сторонами документи, колегія суддів дійшла висновку щодо правомірного включення до складу валових витрат 7 124, 31 грн., а  нарахування податку на прибуток в сумі 2 000, 00 грн. та штрафних санкцій в сумі 2 000, 00 грн. є неправомірним.

Враховуючи викладене, та висновки експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення – рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва № /0 від 13.02.2006р. підлягає визнанню недійсним.

Виходячи з наведеного, колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва не підлягає задоволенню, а постанова Господарського суду м. Києва від 06.06.2006 року у справі № 25/51-А не підлягає скасуванню.

Керуючись п. 6 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення”, ст. ст. 9, 195 198,200, 205-206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва залишити без задоволення, постанову Господарського суду м. Києва від 06.06.2006 року у справі № 25/51-А залишити без змін.

Матеріали справи № 25/51-А повернути до Господарського суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена  до Вищого адміністративного суду України протягом місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя          Шипко  В.В.

Судді

Алданова  С.О.

Борисенко  І.В.