АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

13.03.07 р.          № 11/487-А

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Борисенко  І.В.

суддів:
Алданової  С.О.

Шипка  В.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Варченко А.В. - дов. №
8031/9/10-12 від 13.09.2005

від відповідача 1 - не з'явився

від відповідача 2 - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 - дов. НОМЕР_1 від 09.10.2006,

Гасілова Н.І. -
дов. № 23-03 від 09.03.2007

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі м.Києва

на постанову Господарського суду м.Києва від
21.11.2006

у справі № 11/487-А  (Євсіков О.О.)

за позовом           Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м.Києва

до           Товариства з обмеженою
відповідальністю "Данклер"

Суб"єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

про          визнання угоди недійсною та стягнення
5220,98 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у
Оболонському районі м. Києва (надалі - позивач, апелянт) звернулась до
Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю
“Данклер” (надалі - відповідач-1) та Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 (надалі - відповідач-2) про:

- визнання недійсною угоди,
укладеної між СПД ФО ОСОБА_1 та ТОВ “Данклер” шляхом обміну документами
(податкова накладна НОМЕР_2 від 01.12.2003р., квитанція до прибуткового
касового ордеру НОМЕР_3 від 01.12.2003р.), недійсною на підставі ст. 49 ЦК
УРСР;

- зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю “Данклер” повернути Суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 кошти, отримані за угодою у сумі 5 220,98
грн.;

- стягнення з СПДФО ОСОБА_1 на
користь держави вартості товару, отриманого згідно податкової накладної НОМЕР_2
від 01.12.2003р. на суму 5 220,98 грн.

Постановою Господарського суду м.
Києва від 21.11.2006р. у справі № 11/487-А в позові відмовлено повністю.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на
підтвердження наявності умислу у відповідача-1 на укладення оспорюваної угоди з
метою, що суперечить інтересам держави та суспільства, а факт існування рішення
Святошинського районного суду м.Києва про визнання недійсними установчих
документів відповідача-1 не звільняє позивача від доведення наявності такого
умислу у відповідача-1.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою № 187/23-318 від 19.12.2006р., в якій просить скасувати
постанову Господарського суду м. Києва від 21.11.2006р. у справі №11/487-А та визнати
спірну угоду недійсною за ознаками ст. 49 ЦК УРСР, застосувати до ТОВ „Данклер”
та СПД ФО ОСОБА_1 наслідки, передбачені ст. 49 ЦК УРСР.

Доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що постанова суду першої інстанції винесена при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Від відповідача-2 надійшли письмові
заперечення на апеляційну скаргу, в яких він проти доводів позивача заперечує
та просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу прокурора підтримав та просив
її задовольнити.

Представники відповідача-2 в
судовому засіданні апеляційної інстанції проти доводів апелянта заперечували та
просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної
оцінки, перевіривши правильність застосування норм права місцевим господарським
судом, судова колегія Київського апеляційного господарського суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Між Суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1 (як покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю
„Данклер” (як продавцем) шляхом обміну документами 01.12.2003р. була укладена
угода купівлі-продажу товару згідно накладної НОМЕР_2 від 01.12.2003 на
загальну суму 5 220,98 грн.

Факт виконання вказаної угоди
відповідачами підтверджується:

- накладною НОМЕР_2 від 01.12.2003;

- податковою накладною від
01.12.2003 НОМЕР_2 на загальну суму 5 220,98 грн., у т.ч. ПДВ 870,16 грн.,
виписаною ТОВ „Данклер”;

- квитанцією ТОВ „Данклер” до
прибуткового касового ордеру НОМЕР_3 від 01.12.2003р., відповідно до якої
відповідачем -1 було прийнято від відповідача-2 на підставі накладної               НОМЕР_2 готівкові кошти у
розмірі 5 220,98 грн.

Копії названих документів наявні в
матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.10.2004р. у справі №
2-2425/2004р (яке набрало законної сили 05.11.2004р. та в апеляційному чи
касаційному порядку не оскаржувалось) визнано недійсним Статут Товариства з
обмеженою відповідальністю “Данклер” з моменту його складання - з 16.12.2002р.;
скасовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість
№36355279 з дати його видачі - з 26.12.2002р.; визнано недійсними
фінансово-господарські документи, документи бухгалтерського та податкового
обліку, які підписані від ТОВ „Данклер” з моменту державної реєстрації ТОВ
„Данклер” - з 16.12.2002р.

Актом № 21 від 01.02.2005р. ДПІ у
Святошинському районі м. Києва анульовано свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість ТОВ „Данклер”.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої
інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про визнання
оспорюваної угоди недійсною на підставі ст. 49 ЦК УРСР з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 ЦК УРСР якщо
угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства,
то при наявності умислу у однієї із сторін все одержане нею за угодою повинно
бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується в доход держави.

Доводи позивача про те, що
оспорювана угода укладена з метою, що суперечить інтересам держави та
суспільства при наявності умислу на ухилення від сплати податків з боку ТОВ
„Данклер” (відповідача-1), оскільки рішення Святошинського районного суду м.
Києва від 04.10.2004р. та виданий на підставі цього рішення акт про анулювання
Свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ № 21 від 01.02.2005р. свідчать про
наявність умислу з боку ТОВ „Данклер” (відповідача-1) на повну несплату
податків до бюджету при укладенні оспорюваного договору, судовою колегією до
уваги не приймаються з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
та не заперечується представниками позивача та відповідач-2, між відповідачами
була укладена угода купівлі-продажу, у відповідності до якої відповідачем -1
відпущено, а відповідчем-2 одержано товари на суму 5 220,98 грн., у т.ч. ПДВ
870,16 грн.

Як встановлено судом, спірний
договір був укладений відповідачами до прийняття Святошинським районним судом
м.Києва рішення від 04.10.2004 у справі № 2-2/2425/2004 та набрання ним
законної сили.

Предметом дослідження у цій
цивільній справі була, зокрема, відповідність установчих документів
відповідача-1 вимогам чинного законодавства, а не наявність протиправного
умислу при укладення угод, що мали місце під час підприємницької діяльності
цього товариства.

Станом на час укладення
оспорюваного договору відповідач-1 був зареєстрований належним чином.
Підставами для реєстрації громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у податкових органах як
засновників ТОВ „Данклер” стали визначені законодавством документи, на підставі
яких здійснювалась відповідна реєстрація, і їх відповідність законодавству
перевірялась податковими органами під час реєстрації.

Колегія суддів погоджується з
твердженням місцевого суду, що позивачем не доведено факту наявності
суб'єктивного чинника правопорушення, а відповідно, і умислу у відповідачів, чи
одного з них, на укладення спірної угоди з метою приховування від оподаткування
доходів, а ухилення однією із сторін від сплати податків, після здійснення
угоди відповідно до діючого законодавства України, не може бути підставою для
визнання угоди недійсною, а тягне за собою адміністративну та кримінальну
відповідальність посадових осіб суб'єкта підприємницької діяльності.

Позивачем не надано належних
доказів притягнення до кримінальної відповідальності (за ухилення від
оподаткування, фіктивне підприємництво, підроблення документів тощо) посадових
осіб відповідача-1.

Місцевим судом правомірно відхилено
посилання позивача на те, що за результатами укладання та виконання спірної
угоди СПД ФО ОСОБА_1 безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суму
ПДВ у розмірі 870,00 грн., фактично сплачену у складі вартості придбаного за
спірним договором товару.

Як вбачається з акту перевірки від
14.06.2005 НОМЕР_4, СПД ФО ОСОБА_1 фактично сплачено ТОВ „Данклер” суму ПДВ у
розмірі 1 167,66 грн., а тому не має жодних намірів зі сторони СПД ФО ОСОБА_1
на ухилення від сплати податків. Крім того, матеріали справи не містять та
позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що
відповідач-2 не звітувався до податкових органів. Позивачем також не надано
належних доказів на підтвердження того, що цим суб'єктом підприємницької
діяльності у встановленому порядку не сплачувались податки (зокрема, податкових
повідомлень-рішень про визначення контролюючими органами відповідачу-2 сум
податкових зобов'язань).

Апелянт стверджує про наявність
умислу на ухилення від оподаткування саме зі сторони ТОВ „Данклер”, але
позивачем не надано суду належних доказів ні про існування у відповідача-1
податкового боргу, ані про порушення кримінальної справи відносно посадових
осіб відповідача-1 за ухилення від сплати податків.

Крім того, сам по собі факт
визнання недійсними установчих
документів відповідача-1 та анулювання його свідоцтва платника ПДВ не
може бути підставою для визнання недійсними усіх угод, укладених цим
підприємством.

Таким чином, належними та
допустимими доказами позивачем не доведено, що оспорювана угода між
відповідачами укладена саме з метою, завідомо суперечною інтересам держави, та
була направлена на ухилення сплати податків при наявності умислу у
відповідача-1.

Судова колегія також погоджується з
висновком суду першої інстанції про те, що безпідставними є посилання позивача
на застосування наслідків, передбачених ст. 49 ЦК УРСР, враховуючи наступне.

Згідно з п. 1 та п. 2 Прикінцевих
та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс Української
РСР від 18.07.1963 року втратив чинність.

Чинний на даний час Цивільний
кодекс України не містить такі публічно-правові наслідки укладення недійсної
угоди, які були встановлені ст. 49 Цивільного кодексу УРСР. Цивільним кодексом
України скасована відповідальність (правові наслідки) у вигляді
публічно-правової санкції - стягнення в доход держави, одержаного однією чи
обома сторонами за угодою, за укладення угоди з метою, суперечною інтересам
держави та суспільства. Наслідком укладення угоди, яка порушує публічний
порядок (ст. 228 Цивільного кодексу України), не є адміністративно-правова
конфіскація.

Таким чином, застосування при
вирішенні спору публічно-правових санкцій, які були встановлені законом, чинним
на момент укладення угоди, але відсутні в Цивільному кодексі України на момент
ухвалення рішення про притягнення до відповідальності, є необґрунтованим.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновками Господарського суду м. Києва щодо відмови в позові
про визнання оспорюваної угоди недійсною.

Враховуючи викладене, судова
колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені
обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому апеляційна скарга ДПІ у Оболонському районі м.
Києва підлягає залишенню без задоволення, а постанова Господарського суду м.
Києва від 21.11.2006р. у справі № 11/487-А - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 86, 160, 167,
195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 212 та 254, п.6 Прикінцевих та перехідних
положень  Кодексу адміністративного
судочинства України, Київський апеляційний господарський суд,  -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м. Києва № 187/23-318 від 19.12.2006р. на
постанову Господарського суду м. Києва від 21.11.2006р. у справі № 11/487-А
залишити без задоволення, а постанову Господарського суду м. Києва від
21.11.2006р. у справі № 11/487-А за позовом Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю
“Данклер” та Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 - без
змін.

2.
Матеріали справи № 11/487-А направити до Господарського суду м. Києва.

3.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки,
передбачені ст.ст. 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя          Борисенко  І.В.

Судді

Алданова  С.О.

Шипко
В.В.