ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

м. Одеса

17 год. 45 хв.

"12" лютого 2007 р.
Справа  № 30/413-06-12391А

За позовом: Перший заступник військового прокурора Південного Регіону України в інтересах держави особі Міністерства оборони  України

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління

До відповідача: Виконавчий комітет Одеської міської  ради

Про  зобов’язання оформити свідоцтво про право власності

Суддя Рога Н.В.

Секретар Герасименко Н.П.

Представники:

Від прокуратури:  Посполітак О.П. –довіреність  №4243б від 09.10.2006р.

Від позивача: Добров Ю.І.- згідно довіреності „220409Д від 09.10.2006р.

Від третьої особи: Добров Ю.І.- довіреність №3032267 від 04.01.2007р.

Від  відповідача: Кіхтенко О.С.- довіреність №31вихд від 04.05.2006р.

СУТЬ СПОРУ: перший заступник військового прокурора Південного Регіону України в інтересах держави в особі Верховної ради України , за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління,   звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради  про зобов’язання оформити свідоцтво про право власності держави, в особі Верховної Ради України, на об’єкти нерухомого майна по вул.. Маріїнська, 1-А , а саме: будівлі за №№21, 27 військового містечка №2.

В ході розгляду справи, за клопотанням Верховної Ради України , на підставі ч. 1 ст.52 КАС України , здійснено заміну неналежного позивача - Верховної Ради України на належного Міністерство оборони України.

Представник позивача позов першого заступника прокурора Південного регіону України повністю підтримує, наполягає на його задоволенні.

Третя особа по справі - Південне територіальне квартирно-експлуатаційного управління, позов прокуратури підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач - виконком Одеської міської ради, письмових заперечень проти адміністративного позову до суду не надав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на відсутність у позивача всіх необхідних документів для оформлення свідоцтва.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та сторін,  суд встановив:

На території м. Одеси розташоване військове містечко №2, будівлі та споруди якого є державною власністю. Зазначені будівлі та споруди  відносяться до сфери управляння Міністерства оборони України та знаходяться на балансі Південного оперативного командування Міністерства оборони України  з будівництва і розквартирування військ (зараз Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління).

Розпорядженням Приморської рай адміністрації Одеської міської ради від 01.09.2005р. №2337 нежитловим будівлям військового містечка №2 (будівля №21 загальною площею 193,9 кв.м, та будівлі №27 загальною площею 113,8 кв.м)  присвоєно поштову адресу: вул. Мариїнська, 1-А.

У 2005 р. Південне оперативне командування звернулося до Виконкому Одеської міської ради з заявою щодо оформлення свідоцтва про право власності на об’єкти нерухомості , розташовані по вул. Мариїнська, 1 , але листом від 16.11.2005р. за №5167 исх. юридичне управління Одеської міської ради  відмовило в оформленні свідоцтва у зв’язку з ненаданням всіх необхідних для оформлення свідоцтва документів.

Листом від 17.01.2006р. (вих.№30322139) Південне оперативне командування знов звернулося щодо оформлення свідоцтва та надало необхідні документи щодо переліку.

Юридичне управління Одеської міської ради листом від 31.07.2006р. повідомило Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління  про підготовку та внесення на розгляд пленарного засідання виконкому Одеської міської ради проекту рішення виконкому Одеської міської ради  „Про оформлення свідоцтва про право власності держави, в особі Верховної ради України , на об’єкт нерухомого майна по вул. Мариїнській, 1а”. Але, за пропозицією  членів виконкому вказаний проект був знятий з розгляду, у зв’язку з чим не має підстав для оформлення свідоцтва.

Виходячи з зазначеної відповіді юридичного управління прокурор та позивач вважають, що ними були надані всі необхідні для оформлення свідоцтва документи, що стало підставою для підготовки юридичним управлінням проекту рішення виконкому   „Про оформлення свідоцтва про право власності держави, в особі Верховної ради України, на об’єкт нерухомого майна  по вул. Мариїнській , 1а”, а виконком Одеської міської ради неправомірно не оформлює свідоцтво, що є порушенням п.10 ст.30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” та п.6.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

За таких обставин, перший заступник військового прокурора Південного регіону України вважає, що існує порушення інтересів держави в особі Міністерства оборони України, тому звернувся до суду за захистом порушеного права та вимагає зобов’язання оформити свідоцтво про право власності держави, в особі Верховної Ради України, на об’єкти нерухомого майна по вул.. Маріїнська, 1-А, а саме: будівлі за №№ 21, 27 військового містечка № 2.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Відповідач  зазначив, що не заперечує проти наявності у держави в особі Міністерства оборони України права власності на об’єкти нерухомого майна по вул.. Маріїнська, 1-А , а саме: будівлі за №№21, 27 військового містечка № 2 , але вважає, що  у позивача відсутні встановлені чинним законодавством документи, необхідні для оформлення свідоцтва про право власності на спірні об’єкти.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача,  суд доходить до такого висновку:

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача - суб’єкта владних повноважень, вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно п.2 ч. 3 ст. 105 КАС України позивач має право вимагати зобов’язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Згідно  ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.2 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”  місцеве самоврядування в Україні –це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об’єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста –самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, і проти чого відповідач по справі не заперечує, об’єкти нерухомого майна –будівлі №№21, 27 військового містечка №2, розташовані  по вул. Мариїнській, 1а, є об’єктами  державної власності, які віднесені до сфери управління Міністерства оборони України.

Відповідно до п.6.1. Тимчасового положення  про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мінюсту України  28.01.2003р. №65 та зареєстрованого в Мінюсті України 28.01.2003р. за №667387 (із змінами та доповненнями),  оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності  місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування –фізичним та юридичним особам на підставі документів, встановлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об’єкти нерухомого майна.

Враховуючи відповідь юридичного управління Одеської міської ради від 31.07.2006р., якою управління повідомило Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління  про підготовку та внесення на розгляд пленарного засідання виконкому Одеської міської ради проекту рішення виконкому Одеської міської ради  „Про оформлення свідоцтва про право власності держави, в особі Верховної ради України , на об’єкт нерухомого майна  по вул. Мариїнській, 1а”, можна дійти до висновку про наявність у держави в особі Міністерства оборони України в особі Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління всіх встановлених законодавством документів, які підтверджують право державної власності на будівлі за 21, 27 військового містечка №2 по вул. Мариїнська, 1. Адже, у іншому випадку, у юридичного управління не було б підстав для підготовки проекту рішення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень  обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.  Відповідачем по справі не надано доказів  обґрунтованого зняття проекту рішення   з розгляду виконкомом.

Оцінюючи надані докази в сукупності, враховуючи наявні матеріали справи, господарський суд Одеської області вважає, що позовні вимоги першого заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України  обґрунтовані, у зв’язку з чим   підлягають  задоволенню.

Керуючись ст.ст.  158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовну заяву першого заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України   задовольнити.

2.          Зобов’язати виконавчий комітет Одеської міської ради  оформити свідоцтво про право власності Держави Україна, в особі Міністерства оборони України  на об’єкти нерухомого майна, а саме: будівлі „”21,27 військового містечка №2, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Мариїнська, 1-а.

Постанова може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у порядку ст.254  Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова підписна 13  лютого 2007р.

Суддя                                                                                 Рога Н. В.