КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2007                                                                                           № 42/534

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Кравчук А.М. – пров. юрисконсульт (дов. №27/06 від 01.06.2006);

від відповідача - Жерьобкін А.К. – представник (дов. №2 від 10.01.2007),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Автотранспортне підприємство №13057”

на рішення Господарського суду м.Києва від 05.12.2006

у справі № 42/534 (Паламар П.І.)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства “Київгаз”

до                                                   Відкритого акціонерного товариства “Автотранспортне підприємство №13057”

про                                                  стягнення боргу, ціна позову 5808,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 05.12.2006 у справі №42/534 позов Відкритого акціонерного товариства “Київгаз” до Відкритого акціонерного товариства “Автотранспортне підприємство № 13057” задоволено повністю. За рішенням підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 5 808,58 грн. боргу, 102,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судове рішення мотивоване тим, що: на виконання умов договору № 311138/2 від 13.10.2003 позивач поставив відповідачу протягом січня 2003 – липня 2006 років природний газ загальною вартістю 10 008,58 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками, проведеними відповідно до умов договору, та вимог чинного законодавства, на підставі актів звірки кількості мешканців та звітів по споживанню природного газу; місцевим господарським судом встановлено, що відповідач розрахувався частково, сплативши позивачу 4 200 грн., у зв’язку із чим розмір основного боргу відповідача перед позивачем становить 5 808,58 грн.; таким чином, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2006 у справі № 42/534 з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Заявник зазначає, що місцевим господарським судом були порушені норми процесуального права, оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України.

Також заявник вказує, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевим господарським судом були порушені норми матеріального права. Дані порушення, на думку заявника, полягають в тому, що при розгляді даного спору не було застосованого загальну позовну давність відповідно до положень ст. 257 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі відповідач посилався виключно на порушення місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального права, а саме норм Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд ухвалами від 13.02.2007 та від 20.03.2007 зобов’язав відповідача, зокрема, надати уточнення до апеляційної скарги з посиланням на норми Господарського процесуального кодексу України.

Однак відповідача вимог ухвал не виконав, уточнення до апеляційної скарги не надав.

Згідно із ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

В поясненнях на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів скарги та просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2006 у справі № 42/534 залишити без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення, посилаючись на наступне: в апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення місцевим господарським судом норм Цивільного процесуального кодексу України, однак, розгляд справи здійснюється господарським судом відповідно до встановленої законодавством підвідомчості справ, тому відповідач, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, повинен посилатися на норми Господарського процесуального кодексу України, які були порушені місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення; враховуючи, що відповідачем не наведено жодної норми ГПК України, порушення якої було допущено місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення, тому підстави для скасування рішення відсутні.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін та враховуючи доводи, викладені в поясненнях на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила наступне.

13.10.2003 між Державним комунальним підприємством газового господарства „Київгаз”, за договором постачальник, та Відкритим акціонерним товариством “Автотранспортне підприємство № 13057”, за договором одержувач, було укладено договір № 311138/2, предметом якого було визначено постачання природного газу, технічне обслуговування і ремонт газопроводів, газового обладнання житла, яке знаходиться на балансі або оперативному розпорядженні одержувача, перелік якого зазначається в додатку № 1 до договору та їх оплата.

Строк дії договору встановлено сторонами з 13.10.2003 по 13.10.2008 (розділ VIII договору).

Згідно із пунктом 1.1 статуту Відкритого акціонерного товариства „Київгаз” Відкрите акціонерне товариство „Київгаз” утворено на підставі рішення Київської міської ради від 27.02.2003 № 312/472 „Про реорганізацію Державного комунального підприємства газового господарства „Київгаз” у відкрите акціонерне товариство” та відповідно до наказу Головного управління комунальної власності м. Києва – виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.10.2003 № 329 шляхом перетворення Державного комунального підприємства газового господарства „Київгаз” у Відкрите акціонерне товариство „Київгаз”.

Відповідно до умов договору № 311138/2 постачальник (позивач) зобов’язався постачати природний газ мешканцям квартир в будинках, зазначених в додатку № 1 до договору. Із актів звірки кількості мешканців, підписаних обома договірними сторонами, та звітів по споживанню природного газу, належно завірені копії яких знаходяться в матеріалах справи, вбачається, що постачання природного газу за договором № 311138/2 здійснювалось в гуртожиток, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 127а.

В свою чергу, відповідач зобов’язався до 10 числа наступного за звітним місяцем забезпечувати надходження до транзитного рахунку ГІОЦ КМДА грошових коштів мешканців квартир – безпосередніх споживачів газу за діючими тарифами по єдиних розрахункових книжках платників комунальних послуг; якщо одержувач (відповідач) не користується послугами ГІОЦ КМДА з розщеплення платежів, щомісячно до 10 числа наступного за звітним місяцем, перерахувати на рахунок постачальника суму, яку сплатили мешканці квартир за спожитий природний газ (пункт 2.9. договору).

Відповідно до п. 2.5. договору № 311138/2 на відповідача покладено обов’язок вести облік мешканців квартир, що проживають в будинку та надавати постачальнику щоквартально відомості про кількість мешканців квартир, списки мешканців квартир, в яких встановлені газові лічильники, списки пільговиків з оплати комунальних послуг у розрізі пільг, а також дані про кількість осіб членів сімей пільговиків, на яких розповсюджується пільговий порядок оплати споживаного газу.

На виконання умов договору № 311138/2 від 13.10.2003 позивач поставив відповідачу протягом січня 2003 – липня 2006 років природний газ загальною вартістю 10 008,58 грн.

Як вбачається із розрахунку суми боргу, наданого позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог (а.с. 5-6) та пояснень № 713/26 від 19.03.2007 з додатками, наданих позивачем апеляційному господарському суду, розрахунок боргу проводився наступним чином:

- до моменту встановлення газових лічильників за період з 01.01.2003 по 17.06.2005 (кількість мешканців * на тариф, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08.06.1996 та постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 10.03.1999 № 310, погодженого Головним управлінням з питань цінової політики Київської міської державної адміністрації), при цьому, кількість мешканців в будинку по вул. Фрунзе, 127а підтверджується актами звірки кількості мешканців (а.с. 11-34), всього було нараховано до сплати 7 920,83 грн., з них сплачено 4 200 грн., загальний борг до встановлення газових лічильників складає 3 720,83 грн.;

- після встановлення газових лічильників № 156243 та № 872752 з початковими показниками 407,3 м3 та 496,9 м3, що вбачається із відомості на пуск газу і одержання інструктажу з безпечного користування газовими приладами, встановленими в квартирах від 17.06.2005 (відомість надана представником позивача під час розгляду справи в апеляційному господарському суді), нарахування здійснювались на основі щомісячних показників газових лічильників відповідно до встановлених тарифів, погоджених Головним управлінням з питань цінової політики КМДА, за період з 17.06.2005 по 31.07.2006 було нараховано до сплати 2 087,75 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за січень 2003 – липень 2006 роки за договором № 311138/2 від 13.10.2003 становить 5 808,58 грн.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2007 та від 20.03.2007 було зобов’язано відповідача надати контррозрахунок суми боргу; уточнення до апеляційної скарги з посиланням на норми Господарського процесуального кодексу України.

Проте відповідач вимог зазначених ухвал не виконав, доказів відсутності заборгованості за договором № 311138/2 чи заперечень щодо розміру нарахованого позивачем боргу не надав.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок боргу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу у розмірі 5 808,58 грн. є обґрунтованими та підлягаються задоволенню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм Цивільного процесуального кодексу України. Як зазначалося вище, апеляційним господарський суд ухвалами від 13.02.2007 та від 20.03.2007 зобов’язував відповідача, зокрема, надати уточнення до апеляційної скарги з посиланням на норми Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач уточнень до апеляційної скарги не надав, під час судового засідання 05.04.2007 підтвердив свою позицію, викладену в апеляційній скарзі.

Згідно із ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи сторони повідомлялись про час і місце слухання справи належним чином, що підтверджується відмітками канцелярії Господарського суду міста Києва, здійсненими на зворотному боці ухвал від 30.10.2006 та від 14.11.2006 згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002 р. за № 75, а тому доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, про порушення його процесуальних прав безпідставні.

Твердження відповідача, що при розгляді даного спору місцевим господарським судом не було застосованого загальну позовну давність відповідно до положень ст. 257 Цивільного кодексу України не можуть бути прийняті апеляційним господарським судом до уваги, враховуючи наступне.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом про стягнення боргу за період з січня 2003 по липень 2006 роки, враховуючи те, що встановлений ст. 71 ЦК Української РСР загальний строк позовної давності в три роки, не сплив до набрання чинності Цивільним кодексом України, до правовідносин сторін повинні бути застосовані саме положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача із заявою про застосування строку позовної давності до винесення місцевим господарським судом оскаржуваного рішення, тому посилання відповідача на порушення місцевим господарським судом ст. 257 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 33 ГПК України є недоведеними і не приймаються апеляційним господарським судом до уваги.

Враховуючи викладене, немає підстав визнати доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, переконливими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Господарський суд міста Києва вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку відповідно до ст. 43 ГПК України та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2006 у справі №42/534 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 42/534 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.

10.04.07 (відправлено)