ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

справа № 4/146

"14" листопада 2007 р.                                                                                                    м.Чернівці

10:30

Господарський суд Чернівецької області в складі головуючого судді Проскурняка О.Г., при секретарі Тинок О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов, де:

позивач   Прокурор Новоселицького району Чернівецької області в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України у Новоселицькому районі Чернівецької області

відповідач  Сільськогосподарського товариство з обмеженою відповідальністю “Тарасівці”

про стягнення заборгованості з відшкодування пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” –11841,18 грн.

Представники:

Від позивача –Раца В.В.

Від відповідача –не з’явився

В засіданні приймав участь прокурор Філіпець В.В.

СУТЬ СПОРУ: Прокурор Кельменецького району Чернівецької області в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Бабинське” про стягнення заборгованості у сумі 176,94 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у відповідності до пункту 6.1. розділу 6 Інструкції № 21-1 від 19 грудня 2003 року, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 16 січня 2004 року (далі - Інструкція), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2 Інструкції, - 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій. При цьому, згідно абзацу 3 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до п.6.2 Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Тарасівці” перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі і є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Оскільки громадяни, які представлені відповідачем на пільгову пенсію набули необхідного пільгового стажу в СТОВ "Тарасівці" (згідно поданих відповідачем довідок, які дають право на призначення пенсій на пільгових умовах), тому витрати відшкодовуються відповідачем.

Згідно виданих відповідачем пільгових довідок громадянам Безушка Л.Г. 1952 р. н., Рущук А.В. 1951 р.н., Грішка А.В. 1951 р.н.,3биркот В.Г., 1946 р.н., Русу О.Ф., 1952 р.н., Бурага В.Г. 1947 р.н., Кріган С.П. 1947 р.н., Грішка О.Д. 1961 р.н., Нігаєса С.В. 1948 р.н., Русу І.Ф. 1950 р.н., Команеску М.В. 1950 р.н.  означені особи відповідно до пункту “б”-“з” статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" мають право на пенсію на пільгових умовах. Тобто відшкодуванню підлягають витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, вищевказаним громадянам згідно з пунктами «б»,«з», статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", незалежно від часу їхнього призначення, до досягнення працівниками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а саме: для чоловіків - 60 років, для жінок –55 років. Станом на 1.06.2007 року заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату доставку пільгових пенсій становить 11841 грн.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та вказує, що позовні вимоги стосуються заборгованості, яка виникла у 2005 році, а тому позивач пропустив строк звернення до суду з адміністративним позовом передбачений статтею 99 КАС України. При цьому зазначає, що інших строків звернення до суду з адміністративним позовом не передбачено.

Відповідач явку повноваженого представника вкотре у судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце засідання суду.

Не з’явлення у судове засідання представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору по суті за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши подані прокурором та сторонами документи і матеріали, заслухавши їх  пояснення, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов встановив:

На підставі виданих відповідачем довідок, Управлінням пенсійного фонду України у Новоселицькому районі відповідно до протоколів, громадянам Безушко Л.Г. 1952 р. н., Рущук А.В. 1951 р.н., Грішка А.В. 1951 р.н.,3биркот В.Г., 1946 р.н., Русу О.Ф., 1952 р.н., Бурага В.Г. 1947 р.н., Кріган С.П. 1947 р.н., Грішка О.Д. 1961 р.н., Нігаєса С.В. 1948 р.н., Русу І.Ф. 1950 р.н., Команеску М.В. 1950 р.н. призначено пенсії на пільгових умовах згідно пунктів “в”, “д”, “ж” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Відповідно до розрахунку позовних вимог та листа Новоселицького відділення зв’язку означеним громадянам виплачено пенсії на пільгових умовах  за період з 01.10.2005 року по 31.12.2005 року.

Так, Статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 р. № 1788-ХІ зі змінами та доповненнями (надалі Закон № 1788-ХІ) визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. До 17.02.2000 р. вказана стаття також регулювала порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривають витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. “б”-“з” ст. 13 Закону № 1788 (відповідно до Закону України від 16.05.1996 р. № 198/96-ВР). Законом України “Про внесення змін до деяких законів України” від 17.02.2000 р. № 1461-ІІІ порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено, виключено норму, що регулювала дане питання у ст. 13 Закону № 1788-ХІ та врегульовано порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій шляхом введення окремого виду збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у Закон України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”. Законом України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” № 400/97-ВР від 26.06.1997 р. зі змінами та доповненнями (надалі Закон Л 400/97) передбачено, що платники збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, передбачені ст. 1 цього Закону, повинні сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірах, встановлених ст. 4  цього Закону, що визначається відсотковому відношенні від об’єкту оподаткування, який передбачений ст. 2 цього закону. Зокрема, відповідно до Закону № 400/97, суб’єкти підприємницьке діяльності, незалежно від форм власності, повинні сплачувати збір на обов'язкове  державне пенсійне страхування у 100 відсотковому розмірі від об’єкта оподаткування об’єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” –“з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах визначається у повідомленнях, які формуються працівниками Пенсійного фонду України, а підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду визначену у повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (п.п. 6.4, 6.8 п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, зате. Постановою Пенсійного фонду № 21-1 від 19.12.2003 р. зі змінами та доповненнями (надалі Інструкція.)

Окрім того, абзац 5 пункту 2 Розділу ХУ Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 09.07.2003 р, (надалі Закон № 1058-ІУ), який з 01.01.2006 р. стосується осіб, пенсії яким призначені відповідно до п.п. “б”-“е” та “ж” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” і має зворотну дію, регулює порядок виплати пенсій і не змінює порядок відшкодування, та не звільняє підприємства, зазначені у ст.1 (п.п.1, 2) Закону № 400/97 від сплати збору на відшкодування виплачених пільгових пенсій.

Згідно до ст. 3 Закону № 400/97 збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України.

П.2 Розділу ХУ “Прикінцеві положення” Закону № 1058-ІУ передбачено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто, зазначений вище порядок відшкодування.

Відповідно до пункту 6.1. Постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року  “Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України” передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно поданого позивачем розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, заборгованість відповідача складає 11841,18 грн., яку товариство повинно сплатити.

Окрім того, необґрунтованим є посилання відповідача на пропущення позивачем строків позовної давності.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, означені правовідносини також регулюються відповідно до Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІУ від 09.07.2003 р. пунктом 15 статті 106 якого передбачено, що строк давності щодо стягнення недоїмки не застосовується.

За таких обставин, суд дійшов висновку позов задовольнити.

Керуючись статтями 94, 99, 158, 160 –163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд —

ПОСТАНОВИВ :

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Тарасівці”  с. Тарасівці, Новоселицький район, Чернівецька область, код 03801924, р/р 260022238 в АППБ “Райффайзен Банк Аваль”, МФО 356464 на користь Управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області, вул. Чкалова, 7, м. Новоселиця, Чернівецька область, код 21430561, р/р 60 в Чернівецькій філії ВАТ “Державний Ощадбанк України”, МФО 356334 —11841,18 грн. заборгованості з  відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Порядок і строки апеляційного оскарження.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                               О. Г.Проскурняк