ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.07 р.                                                                               Справа № 40/432пд

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засіданні Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаське промислово-транспортне підприємство” м. Донецьк

до відповідача відкритого акціонерного товариства „Пролетарська залізниця” м. Донецьк

про визнання біржового контракту дійсним

за участю:

представників сторін:

від позивача Стрепетова Т.М. - юрисконсульт

від відповідача Мамчур В.В. - юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про визнання біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 317 від 02.11.06р., дійсним.

Відповідач надав суду відзив та вважає, що біржовий контракт № 317 від 02.11.06р. відповідає діючому законодавству, є дійсним, а право власності на здобуте майно виникло у позивача у відповідності до п. 3.1 біржового контракту після його повної сплати, крім того вважає, що спірне майно має ознаки нерухомого.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 02.11.06р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Донбаське промислово-транспортне підприємство” та відкритим акціонерним товариством „Пролетарська залізниця” був укладений біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 317, на покупку ділянки залізничної колії від стику рамної рейки стрілочного переводу № 11 станційних колій шахти Глубокая до стику рамної рейки стрілочного переводу № 11 звенозборочної бази товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаське промислово-транспортне підприємство” загальною відстанню 3276,96 м. (далі – об’єкт продажу).

Відповідно до п. 1.1 укладеного між сторонами біржового контракту відповідач зобов’язався по результатам відкритих торгів, організованих Міжрегіональною Українською біржею, передати об’єкт продажу, а позивач зобов’язався прийняти та оплатити об’єкт продажу.

Сторонами досягнуто суттєвих умов для договору про купівлю-продаж у розумінні ст. ст. 655, 656 ЦК України 2003р., тому у розумінні п. 8 ст. 181 ГК України подія відбулася і він вважається укладеним. Слід також зазначити, що метою будь-якої угоди є досягнення певного результату, яким у даному випадку є продаж об’єкту однією стороною та придбання його у свою власність другою стороною, що сторонами здійснено фактично.

Так, позивач сплатив відповідачеві вартість куплених об’єктів у повному обсязі, а відповідач – передав продані об’єкти позивачеві відповідно до акту приймання-передачі від 07.11.06р. до біржового контракту № 317 від 02.11.06р.

Однак, позивач вважає, що об’єкт продажу за своєю правовою природою є об’єктом нерухомого майна і згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає посвідченню.

У зв’язку з тим, що об’єкт продажу пов’язаний з землею, його переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення, оскільки в разі відриву від земельної ділянки, на якій він знаходиться, він втрачає можливість його використання для проїзду залізничних вагонів.

Позивач звернувся до відповідача з пропозицією про приведення договору у належну форму, на що останній відповів відмовою.

А тому позивач намагається визнати біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 317 від 02.11.06р., укладений між сторонами, дійсним та визнати за позивачем право власності на нерухоме майно – об’єкт продажу.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про іпотеку” нерухоме майно (нерухомість) – земельні ділянки, а також об’єкти, розташовані на земельній ділянці і невід’ємно пов’язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Законодавець визначає, що рухоме майно - все власне майно підприємства, крім землі, ще не видобутих корисних копалин, насаджень, будинків і споруд, міцно поєднаних із землею, квартир, інженерних обладнань житлових будинків, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів, а також майна, яке за прямою вказівкою закону може бути віднесено до нерухомого або згідно із законодавством не може бути предметом застави. Крім того, рухоме майно – це майно, що не призначене і не використовується безпосередньо у виробничому циклі: легковий автотранспорт, обладнання невиробничих приміщень, а також інші матеріальні цінності.

Стаття 657 ЦК України передбачає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Дійсно, ст. ст. 219, 220 ЦК України встановлюють наслідки недодержання вимоги про нотаріальне посвідчення правочинів. При цьому розрізняються дві ситуації: 1) порушення вимоги про нотаріальну форму одностороннього правочину; 2) порушення вимоги про нотаріальну форму дво- і багатостороннього правочину (договору).

Однак частина 2 ст. 219 ЦК України передбачає, що суд може визнати такий правочин дійсним за наступних умов:

1) якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила;

2) якщо нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від волі особи.

При визнанні такого правочину дійсним суд також має перевірити чи підлягав цей правочин нотаріальному посвідченню і чи не містить цей правочин якихось умов, що суперечать закону.

У разі позитивного рішення суду наступне нотаріальне посвідчення договору не потребується: судове рішення має тут “компенсаторне” значення.

Визнання рішенням суду договору, щодо якого не дотримано вимог з його нотаріального засвідчення, дійсним можливо за умов, наведених у а. 2 ст.220 ЦК України, зокрема:

1) сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору;

2) така домовленість підтверджується письмовими доказами;

3) відбулося повне або часткове виконання договору;

4) одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Судом перевірено, що даний правочин (укладання біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 317 від 02.11.06р.) дійсно підлягав нотаріальному посвідченню, однак не містить якихось протиправних умов, що суперечать закону, відповідає дійсним намірам сторін та відбулося його виконання сторонами.

За таких обставин, позов визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, у зв’язку з чим біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 317 від 02.11.06р. слід визнати дійсним.

Статті 4, 49 Закону України “Про власність” встановлюють, що власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджується належним йому майном, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Таким чином, позов щодо визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Донбаське промислово-транспортне підприємство” права власності на нерухоме майно ділянки залізничної колії від стику рамної рейки стрілочного переводу № 11 станційних у № 11 звенозборочної бази товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаське промислово-транспортне підприємство” загальною відстанню 3276,96 м. також обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Витрати по держмиту та по судовому процесу покладаються на відповідача згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Закону України „Про іпотеку”, п. 2 ст. 219, 220, 328, 334, 657 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 49 Закону України “Про власність”, ст.ст. 44, 49, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 317 від 02.11.06р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Донбаське промислово-транспортне підприємство” м. Донецьк та відкритим акціонерним товариством „Пролетарська залізниця” м. Донецьк, дійсним.

3.Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю „Донбаське промислово-транспортне підприємство”, ід. код 31366355, 83052, м. Донецьк, вул. Бурденка, 27, право власності на нерухоме майно ділянки залізничної колії від стику рамної рейки стрілочного переводу № 11 станційних колій шахти Глубокая до стику рамної рейки стрілочного переводу № 11 звенозборочної бази товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаське промислово-транспортне підприємство” загальною відстанню 3276,96 м., видавши наказ.

4.Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Пролетарська залізниця”, 83032, м. Донецьк, вул. Звєрькова, 63,  ід. код 00531281, р/р 70 в ВАТ КБ „Промекономбанк” м. Донецька, код банку 334922, на користь:

- товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаське промислово-транспортне підприємство”, 83052, м. Донецьк, вул. Бурденка, 27, ід. код 31366355, р/р 0 в ЗАТ „Донгорбанк” м. Донецька, код банку 334970,  витрати по держмиту в сумі 85 грн. 00 коп., витрати по судовому процесу в сумі 118 грн. 00 коп., видавши наказ.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 29.01.07р.

Суддя                                                                         Підченко Ю.О.