КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2007                                                                                           № 2/360

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Теплюк В.С.

від відповідача - Лазебний А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління комунальної власності у м. Києві (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.10.2007

у справі № 2/360

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Стор-Сервіс"

до                                                   Головного управління комунальної власності у м. Києві (Київської міської державної адміністрації)

про                                                  спонукання щодо вчинення дій та підписання договорц купівлі-продажу нежилого приміщення

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Стор-Сервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про зобов'язання Головне управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснити дії по виконанню п.14 Додатку № 4 до рішення Київської міської ради від 08.02.07 № 62/723 «Про Програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2007 - 2010 роки», зареєструвати заяву про приватизацію, здійснити підготовчу роботу по приватизації та продаж нежилого приміщення загальною площею 123,0 кв. м. за адресою: м. Київ, вул.. Хрещатик, 42, літ. «А» Товариству з обмеженою відповідальністю «Стор-Сервіс», шляхом проведення оцінки, укладення договору купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 123,0 кв. м, що знаходяться на 3-му поверсі за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 42, літ. «А», та складання акту фактичної передачі зазначеного об'єкту нерухомого майна з Товариством з обмеженою відповідальністю «Стор-Сервіс».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2007 позовні вимоги задоволені повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального права.

Зокрема заявник посилається на те, що він правомірно відмовив позивачу в укладенні договору купівлі-продажу спірного приміщення, оскільки існує заборона на приватизацію пам’яток культурної спадщини.

Позивач просив суд рішення залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів відзначає наступне.

Спір у справі виник у зв’язку із тим, що Головне управління комунальної власності міста Києва листом 01.10.2007 № 042/9/1-6812 відмовило позивачу у проведенні оцінки, підготовці проекту та підписанні з ТОВ «Стор-Сервіс» договору купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 123,0 кв. м на 3-му поверсі по вулиці Хрещатик № 42 літ. «А» (копія відповіді додана до матеріалів справи), з посиланням на заборону, встановлену Законом України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини».

Позивач вважає, що відповідачем грубо порушено його права на проведення приватизації об'єкту оренди.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

23.01.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр «Дружба-Орбіта» та Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» був укладений договір оренди нежилих приміщень загальною площею 123,0 кв. м на 3-му поверсі по вулиці Хрещатик № 42 літ. «А», який діє до 21.01.2008 p., та підписано акт приймання-передачі вказаного приміщення.

Київська міська рада своїм рішенням від 08.02.07 № 62/723 «Про Програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2007 - 2010 роки» включила нежилі приміщення загальною площею 123,0 кв. м на 3-му поверсі по вулиці Хрещатик № 42 літ. «А» до переліку об'єктів, що підлягають приватизації (п.14 Додатку №4).

На виконання ч.І ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини», 06.07.2007р. ТОВ «Стор-Сервіс» уклало із Головним управлінням охорони культурної спадщини «Охоронний договір на щойно виявлений об'єкт культурної спадщини за адресою: м. Київ. вул. Хрещатик, 42 літ. «А» № 1605, копія якого додана до матеріалів справи.

Головне управління охорони культурної спадщини своїм висновком від 06.07.2007р., надало згоду Товариству з обмеженою відповідальністю «Стор-Сервіс» на приватизацію нежилих приміщень загальною площею 123,0 кв. м на 3-му поверсі по вулиці Хрещатик №42 літ. «А» в м. Києві.

ТОВ «Стор-Сервіс» подало Головному управлінню комунальної власності міста Києва заяву на приватизацію (вхід. № 19095) щодо приватизації нежитлових приміщень загальною площею 123,0 кв. м на 3-му поверсі по вулиці Хрещатик № 42 літ. «А» в м. Києві. У своєму листі ТОВ «Стор-Сервіс» просило ГУКВМК провести оцінку нежилих приміщень загальною площею 123,0 кв. м на 3-му поверсі по вулиці Хрещатик № 42 літ. «А», а також підготувати проект та підписати з ТОВ «Стор-Сервіс» договір купівлі-продажу вищезазначених приміщень.

Відповіддю від 01.10.2007 № 042/9/1-6812 Головне управління комунальної власності міста Києва відмовило у проведенні оцінки, підготовці проекту та підписанні з ТОВ «Стор-Сервіс» договору купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 123,0 кв. м на 3-му поверсі по вулиці Хрещатик № 42 літ. «А», з посиланням на заборону, встановлену Законом України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлює, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Положеннями статей 2, 3, 5 Закону України від 06.03.1992 року № 2171 «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» визначено порядок проведення приватизації невеликих державних підприємств, та зокрема, встановлено наступне. Об'єктами малої приватизації є цілісні майнові комплекси невеликих державних підприємств, віднесених Державною програмою приватизації до групи А; окреме індивідуально визначене майно; об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти. У випадках, коли до складу підприємств входять структурні підрозділи (магазини, перукарні, майстерні, їдальні тощо), які можуть бути виділені у самостійні підприємства, об'єктами малої приватизації є названі структурні підрозділи. Не можуть бути об'єктами малої приватизації будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави. Приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом викупу або продажу з аукціону, при цьому продавцями об'єктів малої приватизації, що перебувають у загальнодержавній та комунальній власності, є відповідно: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва; органи приватизації, створені місцевими Радами, а покупцями можуть бути юридичні особи, які визнаються покупцями відповідно до Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств".

Відповідно до приписів ст. 7 вказаного Закону, Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у загальнодержавній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають викупу.

Статтею 8 вказаного Закону встановлено, що з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства здійснюється його підготовка до приватизації. Підготовка об'єкта малої приватизації до продажу здійснюється органами приватизації, які: визначають ціну продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, або початкову вартість продажу об'єкта на аукціоні, за конкурсом; готують та публікують інформацію про об'єкти малої приватизації у відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації. Строк підготовки об'єкта малої приватизації до продажу не повинен перевищувати двох місяців з дня прийняття рішення про включення його до відповідного переліку об'єктів, що підлягають приватизації.

Право власності на державне майно, згідно з положеннями ч. 1 ст.23 Закону України, підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна.

Відповідно до Закону України від 8 червня 2000 року «Про охорону культурної спадщини», об'єкт культурної спадщини - це визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти, інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; нерухомий об'єкт культурної спадщини - об'єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності; при цьому пам'ятка - це об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини» заборонено приватизацію пам'яток культурної спадщини до затвердження Верховною радою України переліку пам'яток культурної спадщини, які підлягають приватизації.

Таким чином, за змісту Закону України «Про охорону культурної спадщини» та Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини» вбачається, що пам'яткою є об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, тобто саме на ці об'єкти розповсюджуються дію заборони.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що нежитлове приміщення загальною площею 123,0 кв. м на 3-му поверсі по вулиці Хрещатик № 42 літ. «А» в м. Києві є пам'яткою архітектури місцевого значення. При цьому відповідачем не надано доказів включення цього приміщення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. Таким чином, відповідачем не доведено, що дія Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини» розповсюджується на приватизацію нежитлового приміщення загальною площею 123,0 кв. м на 3-му поверсі по вулиці Хрещатик № 42 літ. «А» в м. Києві.

Згідно з положеннями ст.ст.17, 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб'єкти права власності на пам'ятку визначаються згідно із законом. Об'єкти культурної спадщини, що є пам'ятками (за винятком пам'яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини. Порядок надання погоджень встановлюється центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. Перелік пам'яток, які не підлягають приватизації, затверджується Верховною Радою України.

Статтею 325 Цивільного кодексу України встановлено, що суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до п.6 Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішення Київської міської ради від 10 липня 2003 p. N 584/744, основними завданнями Головного управління є, зокрема, організація та проведення приватизації майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва згідно з програмою приватизації, затвердженою Київською міською радою. Фінансування витрат, пов'язаних з приватизацією майна, здійснюється за рахунок бюджетних коштів; здійснення повноважень власника щодо майна, яке приватизується та відчужується згідно з прийнятими Київською міською радою рішеннями.

Згідно підпункту 33 пункту 7 вказаного вище Положення, відповідач здійснює продаж об'єктів приватизації та їх відчуження згідно з рішеннями Київської міської ради.

Отже, доводи апелянта в обґрунтування причин відмови позивачу в проведенні приватизації спірного об'єкту є необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки положення Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини», щодо заборони приватизації пам'яток культурної спадщини, не поширюються на нежитлове приміщення загальною площею 123,0 кв. м на 3-му поверсі по вулиці Хрещатик № 42 літ. «А» в м. Києві, яке є об'єктом культурної спадщини.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 26.10.2007 року у справі № 2/360 про задоволення позовних вимог прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 26.10.2007 року у справі № 2/360 залишити без змін, а апеляційну скаргу Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

24.12.07 (відправлено)