ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2007 р.                                                           Справа № 16/303

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарях                                                              ,                     Гаврилюк Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача:     Олексієнко В.М. (довіреність № 4984 від 19.07.2006 року),

від відповідача: Борисенко Т.А. (довіреність № 786 від 05.12.2006 року),

Сілімінчук А.В. (довіреність № 787 від 05.12.2006 року),

розглянувши апеляційну скаргу Малинської міжрайонної державної податкової інспекції (м. Малин Житомирської області)

на рішення господарського суду Житомирської області

від "11" квітня 2006 р. у справі

за позовом Малинської міжрайонної державної податкової інспекції, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Малинському районі (м. Малин Житомирської області)

до виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області (м.Малин Житомирської області)

про стягнення 6834,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2006 року Малинська міжрайонна державна податкова інспекціязвернулась до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з виконавчого комітету Малинської міської ради за рахунок його активів 6834,74 грн. заборгованості із штрафних санкцій по податку на додану вартість, застосованих згідно податкового повідомлення-рішення Малинської МДПІ №/0-4077 від 25.09.2003 року, прийнятого на підставі акта документальної перевірки №44/23-10 від 25.09.2003 року за порушення п.15 Указу Президента України від 07.08.1998 року №857/98 "Про деякі зміни в оподаткуванні", а саме за здійснення оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) без реєстрації платником податку на додану вартість.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 11 квітня 2006 року у справі №16/303 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Малинська міжрайонна державна податкова інспекція подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, вказує на те, що місцевий господарський суд не взяв до уваги, що відповідач, захищаючи свої права і інтереси, посилався на норми законодавства, які не діяли на момент проведення перевірки.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення отримано головним бухгалтером виконавчого комітету Малинської міської ради і не оскаржене в установленому законодавством порядку, у зв’язку з чим сума штрафних санкцій – 6834,74 грн. є узгодженою і підлягає стягненню.

Виконком Малинської міської ради у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вказує, що операції з продажу земельних ділянок несільськогосподарського призначення не можна розглядати як компенсацію за продаж об’єкта власності, а надання таких ділянок у тимчасове користування не вважаються послугами з оренди, а відповідно ці операції не є об’єктом оподаткування податком на додану вартість.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримує.

Представники відповідача проти апеляційної скарги заперечують, просять залишити її без задоволення, а судове рішення – без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що виконавчий комітет Малинської міської ради не є платником податку на додану вартість в розумінні Закону України "Про податок на додану вартість" від операцій з продажу та передачі в оренду земельних ділянок і тому не повинен реєструватись як платник даного податку.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив.

Малинською міжрайонною державною податковою інспекцією проведено документальну перевірку правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на додану вартість виконавчим комітетом Малинської міської ради за період з 01.01.2000 року по 01.09.2003 року, про що складено акт №44/23-10/04053364 від 25 вересня 2003 року (а.с. 10-12).

Перевіркою встановлено здійснення Малинською міською радою оподатковуваних операцій з продажу земельних ділянок та оренди землі без реєстрації платником податку на додану вартість.

На підставі зазначеного акта перевірки Малинською міжрайонною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" №/0-4077 від 25.09.2003 року, яким виконавчому комітету Малинської міської ради визначено суму податкового зобов’язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій по податку на додану вартість у розмірі 6834,74 грн. (а.с. 5).

Дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги, виходячи з наступного.

П.15 Указу Президента України від 07.08.1998 року №857/98 "Про деякі зміни в оподаткуванні" встановлено, що в разі коли особа, яка зобов’язана зареєструватися як платник податку, не здійснює таку реєстрацію протягом строків, визначених законодавством, орган державної податкової служби застосовує такі санкції, зокрема, у разі здійснення такою особою після закінчення граничного строку, встановленого для реєстрації її як платника податку на додану вартість, оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) без нарахування податку на додану вартість, - штраф у розмірі податку на додану вартість, нарахованого на загальну суму такого продажу.

Згідно п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України "Про податок на додану вартість" об’єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України, в тому числі операції з оплати вартості послуг за договорами оперативної оренди та операції передачі права власності на об’єкти застави постачальнику (кредитору) для погашення кредиторської заборгованості заставодавця.

П.1.4 ст.1 цього ж Закону встановлює норму, відповідно до якої продаж послуг (робіт) - будь-які операції цивільно-правового характеру з надання послуг (результатів робіт), надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з надання будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного надання послуг (робіт).

Відповідно до п.п.5.1.17 п.5.1 ст.5 вищевказаного Закону звільняються від оподаткування операції з передачі земельних ділянок, що знаходяться під об’єктами нерухомості або незабудованої землі у разі, коли така передача дозволена згідно з положеннями Земельного кодексу України.

Відповідно до пунктів а, б, в ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

-          розпорядження землями територіальних громад;

-          передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

-          надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 05 лютого 2004 року у справі №1-5/2004 термін "передача", який вживається у словосполученні "звільняються від оподаткування операції з передачі земельних ділянок, що знаходяться під об’єктами нерухомості, або незабудованої землі" підпункту 5.1.17 пункту 5.1 статті 5 Закону України "Про податок на додану вартість", означає набуття (перехід) права на вказані земельні ділянки (права власності, права користування) на підставі відповідних юридичних актів, у тому числі за договорами купівлі-продажу, коли така передача дозволена Земельним кодексом України.

Матеріали справи свідчать, що відповідачу за перевіряємий період надійшли кошти від сплати за оренду землі та за викуп землі несільськогосподарського призначення, яка розташована в межах міста Малина.

Відносини з продажу та оренди земельних ділянок несільськогосподарського призначення, маючи зовнішню форму цивільно-правових угод, за своїми юридичними ознаками є адміністративно-правовими та фінансово-правовими відносинами, оскільки їх предметом є дії державних органів та суб’єктів підприємницької діяльності, наслідком яких є акумуляція коштів у державному та місцевих бюджетах.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що операції, здійснені відповідачем, не можна розглядати як об’єкт оподаткування податком на додану вартість і погоджується з висновком місцевого господарського суду, що виконавчий комітет Малинської міської ради не є платником податку на додану вартість в розумінні Закону України "Про податок на додану вартість" від операцій по продажу та передачі в оренду земельних ділянок, у зв’язку з чим не повинен був реєструватись як платник даного податку, а відтак відсутні правові підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій, встановлених п.15 Указу Президента України "Про деякі зміни в оподаткуванні".

Крім того, слід зазначити, що штрафні санкції, передбачені вищезазначеним Указом, не є податковим зобов’язанням (податковим боргом) в розумінні пунктів 1.2, 1.3 ст.1 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ст.ст.14, 15 Закону України "Про систему оподаткування", у зв’язку з чим застосування до стягуваної суми процедур, передбачених Законом України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є безпідставним.

Застосовані до відповідача штрафні санкції є за своєю суттю адміністративно-господарськими санкціями, стягнення яких повинно здійснюватися з дотриманням вимог статті 250 Господарського кодексу України.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, господарським судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не враховано п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якого до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а відповідно до ст.158 КАС України, судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови.

Враховуючи, що місцевий господарський суд вирішив справу правильно по суті, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, рішення господарського суду Житомирської області від 11 квітня 2006 року у справі №16/303 слід правильно найменувати постановою, залишаючи по суті судовий акт без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, п.п.6 і 7 Прикінцевих таперехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Малинської міжрайонної державної податкової інспекції, правонаступником якої є Державна податкова інспекція в Малинському районі залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 11 квітня 2006 року - без змін та вважати його постановою.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя

судді:

Віддрук. 4 прим.

1- в справу

2-3- сторонам

4- в наряд