КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

10.04.07 р.          № 32/673-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Шипка  В.В.

суддів:            Алданової  С.О.

Борисенко  І.В.

при секретарі:          Дубінкіній Ю.А.

За участю представників:

від позивача: Кудіна З.П. – (дов. № 19-09/95 від 22.11.2006р.)                    Бесєдін В.І. – (дов. № 19-09/25 від 09.03.2007р.)

від відповідача:    Воронова О.Ю. – (дов. № 135/9/10-206 від 31.01.2007р.)

Тягульський О.В. – (дов. № 969/9/10-110 від

05.02.2007р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізована державна податкова інспекція у м.Києві по роботі з великими платниками податків

на постанову Господарського суду м.Києва від 29.11.2006

у справі № 32/673-А  (Хрипун О.О.)

за позовом           Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"

до           Спеціалізована державна податкова інспекція у м.Києві по роботі з великими платниками податків

про          визнання протиправною та скасування податкової вимоги

Ухвала приймається 10.04.2007р. у зв’язку з оголошенням у судовому засіданні 27.03.2007р. перерви відповідно до ст. 150 КАС України.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Державний ощадний банк України” звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків про визнання протиправної та скасування податкової вимоги.

Заявами від 14.11.2006 № 19/2-02/7769 та від 27.11.2006 № 19/2-02/1985 позивач змінив позовні вимоги. В їх остаточній редакції (згідно із заявою від 27.11.2006  № 19/2-02/1985) позивачем вимагається визнати протиправною та скасувати податкову вимогу СДПІ у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 02.11.2006 № 1/36.

Постановою Господарського суду міста Києва від 29.11.2006р. у справі № 32/673-А позов задоволено повністю; визнано протиправною та скасована перша податкова вимога Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 02.11.2006 3 1/36; стягнуто з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” 3,40 грн. судових витрат.

Спеціалізована державна податкова інспекція у м. Києві по роботі з великими платниками податків, не погоджуючись з вказаною постановою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ВАТ „Державний ощадний банк України”.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та  просив їх задовольнити.

Від представника позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу в яких він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

28.12.2005 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № /0, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на прибуток на загальну суму 26973309,78 грн., в тому числі 11876995,20 грн. основного платежу та 15096314,58 грн. штрафних санкцій.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржене позивачем в адміністративному порядку шляхом подання до відповідача первинної скарги від  13.01.2006 № 19/2-01/37/282.

01.02.2006 відповідачем прийняте рішення № 860/10/23-210 про продовження терміну розгляду вказаної скарги  позивача, а 16.03.2006  - рішення № 2824/10/23-210 про результати розгляду скарги, яким податкове повідомлення-рішення від 28.12.2005 №/0 скасоване в частині донарахування 7942556,16 грн. податку на прибуток та штрафних санкцій, здійснених на це нарахування.

21.03.2006 на підставі рішення про результати розгляду скарги від 16.03.2006 № 2824/10/23-210 відповідач видав податкове повідомлення-рішення № /1, у відповідності до якого сума податкових зобовязань позивача з податку на прибуток становить 11070378,98 грн., в тому числі 3934439,04 грн. основного платежу та 7135939,94 грн. штрафних санкцій.

03.04.2006 позивач звернувся до ДПА у м. Києві з повторною скаргою № 16/1-221 на податкове повідомлення-рішення від 21.03.2006 № /1.

Рішенням ДПА у м. Києві від 18.04.2006 № 936/10/25-114 термін розгляду цієї скарги продовжено по 01.06.2006 включно. А рішенням від 29.05.2006 № 1308/10/25-114 повторна скарга залишена без розгляду з посиланням на те, що позивачем не дотримано десятиденного строку для оскарження рішення про результати первинної скарги.

В подальшому податкове повідомлення-рішення від 21.03.2006 № /1 оскаржене позивачем до Господарського суду міста Києва (позовна заява від 09.06.2006  № 19/2-03/3937).

10.10.2006 відповідачем видана перша податкова вимога №1/28, згідно якої станом на 10.10.2006 сума податкового боргу позивача за узгодженими податковими зобовязаннями з податку на прибуток становить 11070077,19 грн., в тому числі 7135939,94 грн. основного платежу та 3934137,25 грн. штрафних санкцій.

Зазначена податкова вимога видана у зв’язку з несплатою позивачем сум податкових зобов’язань, визначених податковим повідомленням-рішенням СДПІ у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 21.03.2006 №/1. Сума боргу визначена з урахуванням наявних у позивача переплат з податку на прибуток.

Листом від 03.11.2006 №10214/10/24-025 СДПІ у м. Києві по роботі з великими платниками податків відкликала першу податкову вимогу від 10.10.2006 №1/28 з підстав  наявності в ній помилок щодо визначення кодів операцій по донарахованих сумах в картці особового рахунку, а також надіслала позивачу нову першу податкову вимогу від 02.11.2006 №1/36.

Згідно цієї податкової вимоги станом на 02.11.2006 за позивачем обліковується сума податкового боргу за узгодженими податковими зобовязаннями по податку на прибуток банківських організацій у розмірі 11070077,19 грн., в тому числі 3934439,04 грн. основного платежу та 7135638,15 грн. штрафних санкцій.

Підстава видачі першої податкової вимоги від 02.11.2006 №1/36 – несплата позивачем  податкового боргу за узгодженими податковими зобовязаннями, які визначені податковим повідомленням-рішенням від 21.03.2006 №/1.

Порядок апеляційного узгодження податкового зобовязання встановлений п.5.2 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами”, п.п. 5.2.2  якого передбачено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього.

Відповідач вважає, що у звязку з пропуском позивачем строку, передбаченого п.п. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами”, для звернення з повторною скаргою, процедура адміністративного оскарження донарахованого позивачу податкового зобовязання з податку на прибуток закінчилась 27.03.2006  - після закінчення десятиденного строку з дня отримання позивачем рішення про результати первинної скарги. У звязку з чим відповідач вважає, що податкове зобовязання, нараховане позивачу, є узгодженим, і його несплата зумовила видачу податкової вимоги.

Колегія суддів не погоджується з таким твердженням відповідача з огляду на наступне.

У відповідності до п. 2 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями, затвердженого наказом ДПА України від 11.12.1996 №29, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.1996 за № 723/1748, із змінами та доповненнями це Положення, розроблене на підставі норм, передбачених Законами України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, “Про державну податкову службу в Україні”, “Про звернення громадян”, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами України, визначає порядок подання та розгляду органами державної податкової служби скарг платників податків при оскарженні ними в адміністративному порядку:

1) податкових повідомлень, податкових повідомлень-рішень про визначення сум податкових зобов'язань, штрафних (фінансових) санкцій та податкових вимог щодо податкового боргу;

2) рішень про:

заборону здійснення операцій із заставленими активами платника податків (припис);

розподіл суми податкових зобов'язань або податкового боргу між платниками податків, що виникають унаслідок реорганізації;

погашення податкових зобов'язань, забезпечених податковою заставою, до проведення реорганізації;

установлення солідарної відповідальності за сплату податкових зобов'язань платника податку, що реорганізовується;

поширення права податкової застави на всі активи платника податків, який створюється шляхом об'єднання інших платників податків;

продаж активів, що перебувають у податковій заставі; самостійне визначення органами державної податкової служби складу активів, що підлягають продажу (акт опису);

арешт активів;

дострокове розірвання договорів про розстрочення, відстрочення податкових зобов'язань за ініціативою органу державної податкової служби;

подання платником податків нової податкової декларації з виправленими показниками;

застосування штрафних (фінансових) санкцій;

3) постанов по справі про адміністративне правопорушення.

Рішення про результати розгляду у вищеназваному переліку актів, які підлягають оскарженню в адміністративному порядку, відсутні.

Пунктом 5.1 названого Положення передбачається, що у  разі коли орган державної податкової служби надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до органу державної податкової служби вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до органу державної податкової служби вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього.

До документів, які додаються до скарги (заяви), належать: податкове повідомлення про визначення суми податкового зобов'язання; акт перевірки та інші документи (розрахунки), на підставі яких визначено податкове зобов'язання; первинна скарга платника податків та документи, що підтверджують докази незгоди платника податків з визначеною сумою податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій або неправомірність прийнятого органом державної податкової служби рішення (п. 5.2 Положення).

Рішенням відповідача про результати розгляду скарги від 16.03.2006 №2824/10/23-210 частково скасовані донараховані за результатами перевірки зобовязання. Однак, в порушення вимог п. 10 Положення конкретного розміру  скасованих сум, зокрема, штрафних санкцій, в рішенні не наведено, що унеможливило виконання позивачем вказаного рішення та його оскарження.

Про розмір податкового зобовязання, визначеного в межах процедури адміністративного оскарження, позивач дізнався лише 24.03.2006 при отриманні податкового повідомлення - рішення від 21.03.2006 №/1. Скарга на зазначене податкове повідомлення  - рішення подана позивачем до ДПА у м. Києві 03.04.2006, тобто в межах десятиденного строку, встановленого п.п. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами”.

Таким чином, позивач не порушив строків подання повторної скарги, і визначене у податковому повідомленні-рішенні від 21.03.2006 №/1 податкове зобовязання не набуло статусу узгодженого.

Згідно п.п.5.2.4 п.5.2 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами” при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

З урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення. У цьому випадку зазначене рішення контролюючого органу не підлягає адміністративному оскарженню (п.п.5.2.5 п. 5.2 ст. 5 цього ж Закону).

Таким чином, платник податків має право звернутись до суду  з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення рішення незалежно від строків, визначених вищевказаним Законом, але в межах строків давності. В такому випадку податкове зобовязання вважається неузгодженим.

Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків ( п.п.5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами”).

Несплата платником податків узгодженої суми податкового зобов'язання в установлені строки, є підставою для надіслання такому платнику податкових вимог (п.п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 зазначеного Закону).

Як свідчать обставини справи, на момент прийняття відповідачем податкової вимоги від 02.11.2006 №1/36 в провадженні Господарського суду міста Києва знаходилась справа №11/281-А про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення відповідача від 21.03.2006 №/1, якими позивачу визначені податкові зобов’язання.

Розгляд цієї справи триває, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Виходячи з визначення поняття податкового боргу, наведеного у п. 1.3 ст. 1 та п.п. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами”, податковим боргом слід вважати узгоджену (самостійно, в адміністративному або судовому порядку) суму податкового зобовязання, яке не сплачено у встановлені цим  Законом строки.

Податкові зобов’язання, визначені податковим повідомленням-рішенням від 21.03.2006 №/1,  в силу положень п.п. 5.2.4 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” до розгляду судом справи №11/281-А по суті та прийняття  відповідного рішення є неузгодженими, а тому податковий борг у зв’язку з їх несплатою у позивача не виник.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з твердженням позивача про те, що законних підстав приймати спірну податкову вимогу на неіснуючий податковий борг у відповідача не було.

Оскільки податкові зобовязання, визначені податковим повідомленням – рішенням від 21.03.2006 №/1, є неузгодженими у звязку з  оскарженням зазначеного податкового повідомлення - рішення позивачем в адміністративному, а згодом, і в судовому порядку, відповідач не мав права вчиняти дії щодо примусового стягнення неіснуючого податкового боргу, у тому числі, направляти податкові вимоги та здійснювати опис активів позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень обов'язок  щодо доказування правомірності свого рішення, дії  чи  бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про визнання протиправною та скасувала першу податкову вимогу Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 02.11.2006р. № 1/36.

Виходячи з наведеного, колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків не підлягає задоволенню, а постанова Господарського суду м. Києва від 29.11.2006 року у справі № 32/673-А не підлягає скасуванню.

Керуючись п. 6 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення”, ст. ст. 195 198,200, 205-206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у м.Києві по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, постанову Господарського суду м. Києва від 29.11.2006 року у справі № 32/673-А залишити без змін.

Матеріали справи № 32/673-А повернути до Господарського суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена  до Вищого адміністративного суду України протягом місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя          Шипко  В.В.

Судді

Алданова  С.О.

Борисенко  І.В.