ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"05" лютого 2007 р.
справа № 20-9/220

за позовом  Державного комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 19 Управління житлового господарства  міста Севастополя

до   Суб’єкта підприємницької діяльності Бутенко Ірина Вікторівна

про  стягнення 1093,60 грн.

Суддя С.А. Рибіна

представники сторін:

позивача –  Єрмоленко А. І., довіреність № 380 від 05.05.2006,

відповідача –не з’явився.

Суть спору: Державне комунальне ремонтно-експлуатаційне підприємство № 19 Управління житлового господарства  міста Севастополя (далі –ДК РЕП № 19) звернулося з позовними вимогами до Бару “Виадук”  про стягнення 1093,60 грн.

Ухвалою від 05.12.2006 суд за клопотанням позивача замінив неналежного відповідача - Бар “Виадук” на належного відповідача –Суб’єкта підприємницької діяльності Бутенко Ірину Вікторівну.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, відзив на позов не надав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином  у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вирішив можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно  ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представнику позивача  роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням позивача, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ним російською мовою.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені докази, суд встановив:

01.11.2002 між ДК РЕП № 19 (підприємство) та власником Бару “Віадук” Суб’єктом підприємницької діяльності Бутенко Іриною Вікторівною (замовник) був укладений договір                 № 42/02 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (далі –Договір).

Пунктом 1.1 Договору встановлено, що замовнику належить нежитлове приміщення в будинку № 21 по вулиці Марінеску площею 70,10 м2.

Згідно пункту 1.2 Договору підприємство забезпечує обслуговування та ремонт будинку             № 21 по вулиці Марінеску в місті Севастополі,  та утримання прибудинкової території, а замовник приймає участь у витратах на виконання підприємством перелічених  робіт пропорційно своєї частини від загальної площі будинку та прибудинкової території.

Згідно пункту 2.2.5 Договору замовник зобов’язаний не пізніше 10 числа, слідуючого за поточним місяця вносити плату на рахунок підприємства за експлуатаційне обслуговування частини будинку, якою володіє замовник та прибудинкової території в розмірі 0,39 грн. за 1 м2   площі яку він займає.

Згідно Додатку № 2 до Договору розмір експлуатаційного обслуговування складає 27,34 грн. за місяць.

Відповідач зобов’язання за договором не виконує в результаті чого у нього утворилась заборгованість за період з 2002 року по 2006 роки в розмірі 1093,60 грн.

13.05.2006 позивач направив на адресу відповідача претензію (вих. № 486) з вимогою сплатити заборгованість за Договором.

Відповідач відповідь на претензію не надав, суму заборгованості в добровільному порядку не сплатив.

Викладене стало підставою для звернення  позивача з позовом до суду.

Суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.03 та пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.04.  Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним законної сили.

Правовідносини між сторонами виникли до 01.01.04, не припинені в порядку, встановленому  ст. 216-223 Цивільного кодексу України в редакції  1963 року,  тому при розгляді спору суд керується  Цивільним кодексом України  в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України  зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк згідно з вказівками закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок –згідно зі звичайними вимогами. Одностороння відмова від виконання зобов’язань та одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених  законом.

Відповідач в добровільному порядку суду заборгованості не сплатив.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлений строк загальної позовної давності протягом трьох років.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, строк позовної давності по вимогах 2002 та січня вересня 2003 року сплинув до звернення позивача з позовом до суду.

Згідно частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, яка заявлена до прийняття рішення.

Клопотання про застосування строків позовної давності відповідачем суду не надано, у зв’язку з чим суд не може застосувати строки позовної давності до частини вимог позивача.

На підставі викладеного заборгованість в розмірі 1093,60 грн. підлягає стягненню з Суб’єкта підприємницької діяльності Бутенко Ірина Вікторівна на користь Державного комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 19 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, виносить окрему ухвалу.

У відповідності до статті 90 Господарського процесуального кодексу України суд вирішив надіслати на адресу керівника відповідача окрему ухвалу  з питань невиконання  вимог  суду.

Керуючись ст. ст. 49,  82-85, 116, 117  Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Суб’єкта підприємницької діяльності Бутенко Ірини Вікторівни                              (м. Севастополь, вул. Б. Михайлова, буд. 17, кв. 14/3,4, відомості про рахунки відсутні,   ідентифікаційний код ) на користь Державного комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 19  (99006, м. Севастополь, вул. Шевченко, буд. 11, , р/р  19 в УСБ м. Севастополь, МФО 324195) 1313,60 грн., з яких: 1093,60 грн. –сума основного боргу, 102,00 грн. –державне мито, 118,00 грн. –витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Копії рішення направити сторонам.

Суддя                                                                                                                             С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 10.02.2007