СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.09.07                                                                                 Справа № 2/385н-ад.

Суддя Седляр О.О., розглянувши матеріали за позовом

Державного підприємства «Ровенькиантрацит», м. Ровеньки Луганської області

до Державної податкової інспекції у м. Ровеньки, м. Ровеньки Луганської області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

за участю представників сторін:

від позивача –Болдирєв Р.В., дов. від 29.12.06 № 1-3/3д-90,

від відповідача -  Сень О.М., дов. від 09.07.07 № 6139/8/100,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про відміну та визнання недійсним податкового повідомлення-рішення відповідача від 26.06.07 № 000112/1840/0 (форма «Ш»).

Відповідач відзивом на позовну заяву від 13.08.07 позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що посилання позивача на ст. 250 ГК України безпідставне, оскільки підприємство вчинило порушення, за яке передбачені штрафні санкції відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та яким взагалі щодо спірних правовідносин не передбачений строк позовної давності. Що стосується кількості вказаних днів у податковому повідомленні-рішенні (28), то це технічна помилка і підтвердженням цього є розрахунок кількості затримки який позивач надав суду. Як вбачається з розрахунку найбільша кількість днів затримки –508.

Позивач у запереченнях на відзив відповідача наполягає на задоволенні позовних вимог.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

26 червня 2007 року спеціалістами ДПІ у м. Ровеньки було проведено невиїзну документальну перевірку з питання своєчасності сплати до бюджету збору за ГГР підприємства позивача, про що було складено акт від 26.06.07  за № 334/1840/32320704.

В  акті  перевірки  зазначено, що перевіркою встановлено:

ДП «Ровенькиантрацит»в порушення вимог ст. 5 п.5.3 п.п. 5.3.1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.00 № 2181- ІІІ ( зі змінами та доповненнями) порушило термін сплати сум податкових зобов’язань по збору за ГРР який передбачено п.п 4.1.4 п.4.1 ст. 4 та п.п. 4.2.2 «б»п.4.2 ст. 4. Сума податкових зобов’язань визначена платником самостійно у  наданих ним податкових деклараціях:  від 04.11.05 № 10255, від 04.02.06 № 14733, від 10.05.06 № 5523.

На підставі   даного  акту  ДПІ в м. Ровеньки Луганської області  прийнято   повідомлення-рішення від 26.06.07 № 000112/1840/0  яким відповідно до п.п 17.1.17 п.17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»зобов’язано сплатити штрафні санкції у сумі 813816 грн. 38 коп.

Позивач  вважає,  що  вказані  рішення недійсне  з наступних  підстав:

Відповідно до вимог ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання протягом 6-ти місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків передбачених законодавством. Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.00 № 2181- ІІІ ( зі змінами та доповненнями) встановлює порядок застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення податкового законодавства, у зв’язку з чим слід керуватися нормами ст.. 250 Господарського кодексу України.  Відповідачем у порушення даних норм нарахований штраф пізніше як за один рік з дати правопорушення: а саме, за несвоєчасну сплату сум збору за геологорозвідувальні роботи  за ІІІ квартал 2005 року –збір у сумі 796545 грн. 80 коп. мав бути сплачений 21.11.05, фактично сплачено частинами протягом лютого-березня 2007 року із затримкою понад 500 днів, що є значно більшим, ніж 1 рік. За ІУ квартал 2005 року збір у сумі 831086 грн. 88 коп. мав бути сплачений –20.02.06, фактично сплачений частинами протягом квітня-травня 2007 року із затримкою понад 465 днів, що також перевищує річний строк застосування адміністративно-господарських санкцій.

Крім того, він вказує на те, що кількість днів затримки, що вказана у податковому повідомленні-рішенні (28 календарних днів) не відповідає кількості, що вказана в розрахунку суми штрафу в графі «Кількість днів затримки»(понад 500 днів).

У зв’язку з цим, він вважає неправомірним застосування адміністративно-господарських санкцій, а тому і податкове повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій 26.06.07 № 000112/1840/0 (форма «Ш») , як недійсне.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до вимог п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.00 № 2181- ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі –Закон № 2181-ІІІ) штрафні санкції за порушення податкового  законодавства накладаються  на  платника  податків  у розмірах,  визначених цією статтею,   крім   штрафних   санкцій   за   порушення    валютного законодавства, що встановлюються окремим законодавством. Згідно аб. 2 вказаного пункту Закону штрафні санкції  накладаються  контролюючими  органами,  а  у випадку,  передбаченому  пунктом  17.2  цієї  статті,   самостійно нараховуються та сплачуються платником податків.

На підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ у випадку, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податків зобов’язаний сплатити штраф у наступних розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання – у розмірі 10% такої суми;

- при затримці до 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання –у розмірі 20% такої суми;

- при затримці, яка перевищує 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання –у розмірі 50% такої суми.

У даному випадку прострочення стало підставою для застосування штрафної санкції в розмірі 50% в сумі 813816 грн. 38 коп.

Позивачем не оспорюються фактичні обставини донарахування, тобто позивач не спростовує відомостей, викладених в розрахунку штрафних санкцій щодо розміру узгоджених податкових зобов’язань, дати їх уплати, суми і строків фактичної сплати, періодів прострочення.

Щодо посилань позивача про кількості днів ( 28 днів) вказаних у повідомленні - рішенні то позивач пояснив , що це є технічною помилкою і підтвердженням цього є розрахунок кількості затримки доданого до суду.

У підставу заявленого позову позивачем покладено порушення податковим органом строків застосування адміністративно - господарських санкцій, у зв’язку з чим слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України, на порушення якої посилається позивач, адміністративно - господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Проте, суд виходить з того, що штрафи, що застосовуються до платників податків органами державної податкової служби, безпосередньо пов’язані з податковими зобов’язаннями платника податків, а відтак слід керуватися приписами спеціального  Закону № 2181-ІІІ з усіх питань, у тому числі щодо строку давності.

Відповідно до аб. 1 преамбули Закону № 2181-ІІІ цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів), включаючи збір на обов’язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення, тому у правовідносинах, по застосуванню штрафних санкцій, передбачених п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ, органи державної податкової служби не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, та безпосередньо не здійснюють організаційно-господарських повноважень відносно суб'єкта господарювання.

Пунктом 17.3 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ визначено, що сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених вищезазначеною статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Статтею 1 Господарського кодексу України визначені основні засади господарювання в Україні та вказано, що кодекс регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також; між цими суб’єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Учасниками відносин у сфері господарювання, поряд з суб’єктами господарювання, є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією.

В даних правовідносинах ДПІ у м. Ровеньки не є суб’єктом, наділеним господарською компетенцією та безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання.

Згідно ст. 4 Господарського кодексу України, не є предметом регулювання цього Кодексу адміністративні та інші відносини управління за участі суб’єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб’єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно - господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання.

За таких обставин, суд вважає безпідставним посилання позивача на необхідність застосування ст. 250 Господарського кодексу України. Аналогічна позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 28.03.06 у адміністративній справі за позовом КСП "Запоріжзеленгосп" до ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання недійсним податкового повідомлення –рішення.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з віднесенням судового збору на позивача.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п"ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.  У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.  Судовий збір покласти на позивача.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 01.10.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                           О.О. Седляр