ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 6/5пн-ад.
Суддя господарського суду Луганської області Василенко Т.А., при
секретарі судового засідання Шмалько О.М., розглянувши матеріали
справи за позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності -ОСОБА_1, смт. Новопсков
до Управління Пенсійного фонду України у Новопсковському районі
Луганської області, смт. Новопсков Луганської області
про визнання неправомірними дій по накладенню
присутності представників сторін:
позивача -після перерви не прибув;
відповідача -Іванюта І.М., дов. № 204/03-10 від 15.01.07.;
судовому засіданні 09.02.2007. було оголошено перерву до 20.02.2007.;
Суть спору: заявлено вимоги про поновлення строку на
оскарження вимоги відповідача від 04.10.2006. та визнання неправомірними дій по
накладенню недоїмки у розмірі 1 047 грн. 47 коп.
Після перерви позивач або його представник до суду не з'явилися, у
зв'язку з чим справа розглядається  у
порядку ч.2 ст. 128 КАСУ.
Так, відповідно до ч.2 ст. 128 КАСУ неприбуття в судове засідання
без поважних причин представника сторони або третьої особи, не є перешкодою для
розгляду справи.
Аналіз викладених вище норм законодавства вказує на те, що неприбуття
в судове засідання представника сторони, належним чином повідомленої про час та
місце проведення судового засідання не зобов'язує суд відкласти розгляд справи.
Позивач надав до суду позов за яким зазначає, що 10.01.2006.,
працівниками відповідача, у нього була зроблена перевірка щодо правильності
обчислення та сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. За
результатами перевірки до позивача зауважень не було.
17.11.2006. 2006. позивачем була отримана постанова ДВС у
Новопсковському районі про відкриття виконавчого провадження про стягнення
недоїмки на користь ПФУ у Новопсковському районі  у суму 1 047 грн. 70 коп. та у постанові було
посилання на вимогу відповідача від 04.10.2006.
Позивач вказує на те,  що
зазначену вимогу не одержував.
З огляду на викладене позивач просить суд поновити пропущений
строк на оскарження вимоги УПФ України від 04.10.2006. та визнати
неправомірними дії УПФ України по накладенню недоїмки у розмірі 1 047 грн. 47
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву від 11.01.07. за
яким доводи позивач вважає необґрунтованими та зокрема, зазначає, що:
страхувальником, як зареєстрований як платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в УПФУ в Новопсковському
районі. Розмір страхового внесуку для даного платника встановлюється на
підставі п.4.3. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління  ПФУ від 19.12.03 № 21-1 та  затвердженої
в Міністерстві юстиції України 16.01.04 № 64/8663 (далі -Інструкція) за
Таким чином за кожен місяць
2005 року платником повинно було сплачувати страхові внески які
підлягають доплаті за результатами підприємницької діяльності (акт НОМЕР_1).
19.09.2006. працівниками УПФУ в Новопсковському районі було
складно акт НОМЕР_1 про здійснення розрахунку сум страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, які підлягають доплаті за
результатами перевірки підприємницької діяльності ПП ОСОБА_1 за 2005 рік.
19.09.2006. це акт для узгодження і підписання був направлений
ОСОБА_1, що підтверджується фіскальним чеком НОМЕР_2.
Оскільки суми несплачених страхових внесків стягуються у порядку
ст.. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
недоїмки, та направлено останньому замовним листом з повідомленням про вручення
поштового відправлення згідно фіскальному чеку НОМЕР_4.
В той же час, 06.11.2006. відповідачем позивачу була повторно
направлена вказана вимога (згідно фіскальному чеку НОМЕР_5), яку позивач
Вказана вимога позивачем узгоджена або оскаржена не була.
Сторони не досягли примирення.
З огляду на доводи позивача, суд вважає за можливе  поновити останньому строк на оскарження
вимоги УПФ України від 04.10.2006.
Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного.
Засади і механізми системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів  Пенсійного фонду, що формуються  за рахунок страхових внесків  роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає
Закон  України  від 09.07.2003 № 1058-ІУ “Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне  страхування” (далі
ч. 2 ст.17  Закону  страхувальники  (роботодавці) зобов'язані нараховувати,  обчислювати
і сплачувати  в установлені
строки  та в повному обсязі страхові
і сплати  страхувальниками  та застрахованими  особами внесків  на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування  до Пенсійного фонду  України
встановлений однойменною
Інструкцією,   затвердженою
Постановою  Правління Пенсійного
фонду  України від 19.12.03 № 21-1 та
зареєстрованою в Міністерстві  юстиції
України 16.01.04 № 64/8663 (далі -Інструкція).
Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №
1058/ІV (далі - Закон) "Страхувальниками вiдповiдно до цього Закону є:
роботодавцi: пiдприємства, установи i органiзацiї, створенi вiдповiдно до
законодавства України, незалежно вiд форми власностi, виду дiяльностi та
господарювання, об'єднання громадян, профспiлки, полiтичнi партiї (у тому числi
фiлiї, представництва, вiддiлення та iншi вiдокремленi пiдроздiли зазначених
пiдприємств, установ, органiзацiй, об'єднань громадян, профспiлок, полiтичних
партiй, якi мають окремий баланс i самостiйно ведуть розрахунки iз
застрахованими особами), фiзичнi особи - суб'єкти пiдприємницької дiяльностi та
iншi особи (включаючи юридичних та фiзичних осiб - суб'єктiв пiдприємницької
дiяльностi, якi обрали особливий спосiб оподаткування (фiксований податок, єдиний
податок, фiксований сiльськогосподарський податок, придбали спецiальний
торговий патент), якi використовують працю фiзичних осiб на умовах трудового
договору (контракту) або на iнших умовах, передбачених законодавством, або за
договорами цивiльно-правового характеру, - для осiб, зазначених у пунктах 1,
10, 15 статтi 11 цього Закону".
Пунктом 5.1.1. Інструкції визначено, що обчислення страхових
внесків здійснюється  щомісячно за
ставками визначеними пунктами 4.1,4.1,4.5. Інструкції на підставі
бухгалтерських та інших документів відповідно до яких провадиться нарахування.
10.01.2006. відповідачем був складений акт НОМЕР_6 планової
перевірки правильності обчислення та сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування та страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а також цільового використання коштів ПФУ та перевірки
достовірності подання відомостей про застраховану особу для персоніфікованого
За результатами вказаної перевірки
порушень з боку позивача виявлено не було.
В той же час, 19.09.2006. відповідачем щодо позивача було складено
акт НОМЕР_1  про здійснення розрахунку
сум страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, які підлягають доплаті за результатами
підприємницької діяльності, згідно якого позивачу було донараховано 1 047 грн.
70 коп. та запропоновано сплатити вказану суму у 10-ти денний строк.
Вказаний акт був направлений позивачу 19.09.2006., що
підтверджується відповідним фіскальним чеком.
Окрім цього,  позивачу була
виставлена  вимога НОМЕР_3 від
04.10.2006., яка двічі направлялася останньому та ним у встановленому законом
порядку узгоджена або оскаржена не була.
Відповідно до ст. 106 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
пенсійне  страхування”  страхувальник у разі незгоди з розрахунком
суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами
Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в
разі   неузгодження вимоги із органами
Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.
Пунктами 8.4., 8.5. Інструкції
про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України (затвердженої Постановою Правління ПФУ від 19.12.2003.
№ 21-1, зареєстровано в Мін'юсті 16.01.2004. за № 64/8663, далі -Інструкція)
визначено, що протягом десяти днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми.
У разі незгоди з розрахунком суми, недоїмки, зазначеної у вимозі
про сплату боргу, страхувальник узгоджує її з органами Пенсійного фонду, а у
разі неузгодження із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в
судовому порядку.
Узгодження вимоги територіального органу Пенсійного фонду про  сплату недоїмки здійснюється на підставі
заяви страхувальника, яка розглядається територіальним органом пенсійного фонду
протягом трьох робочих днів після її отримання, та поданих страхувальником
документів, що свідчать про неправильність обчислення сум недоїмки, зазначеної
Відповідно до п. 2.1.Порядку розгляду органами Пенсійного фонду
України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв
страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати
страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»(затвердженого Постановою Правління ПФУ
від 19.12.2003. № 21-1, зареєстровано в Мін'юсті 20.01.2004. за № 81/8680, далі
за текстом -Порядок) встановлено, що у разі коли страхувальник вважає, що орган
Пенсійного фонду в районі, місті (територіальний орган ПФ) невірно визначив
суму недоїмки, такий страхувальник має право звернутися до територіального
органу Пенсійного фонду, вимога про сплату недоїмки якого оскаржується, з
заявою про узгодження вимоги, яка подається у письмовій формі та
супроводжується документами.
Заява, згідно п.2.2. Порядку, повинна бути подана до
територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 робочих днів, наступних за
днем отримання вимоги про сплату недоїмки.
Позивачем вказані вимоги дотримані не були.
Відповідно до ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Позивачем вимоги за позовом не доведені, у зв'язку з чим, у
задоволенні позову слід відмовити з віднесенням судового збору на позивача.
Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у
судовому засіданні, в  якому закінчився
розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та
повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде
виготовлено протягом п'ятиденного строку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 128,
158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд
п о с т а н о в и в:
1. У задоволенні позову
2. Судовий
збір покласти на позивача.
Постанова  набирає законної
сили після  закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку
заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява.  Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду апеляційної
інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне
оскарження  та  апеляційна
скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної
інстанції  через суд  першої
інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне
оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення,  а в
разі   складення   постанови
у  повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього Кодексу
-  з
дня  складення  в
повному  обсязі. Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти
днів  після  подання
заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може
бути  подана  без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 26.02.2007.

Суддя
Т.А.
Василенко

Спеціаліст
Т.В.Шкуть