ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.07 р.                                                                                 Справа № 33/330

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Новикової Р.Г., при секретарі судового засідання Овчинніковій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали:

за позовною заявою Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова” м. Донецьк

про стягнення 5125грн.04коп.

в адміністративній справі №33/330.

за участю представників:

від позивача: Солодовник Н.М., дов. №03-01/2500 від 15.08.2006р.

від відповідача: Кульмінська В.В., дов. №81 від 04.12.2006р.

на підставі статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 18.12.2006р. було оголошено перерву по 15.01.2007р.

СУТЬ СПОРУ: Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Донецьк звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова” м. Донецьк із адміністративним позовом про стягнення штрафних санкцій у розмірі 4803грн.95коп. та нарахованої пені 321грн.09коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на недотримання відповідачем вимог Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-XII від 21.03.1991р., екземпляр звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005р. за формою №10-ПІ; лист Донецького міського центру зайнятості від 08.11.2006р. №02-09/3609, лист Управління праці та соціального захисту населення №02-06/4440-08 від 07.11.2006р., акт проведення перевірки виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів та сплати адміністративно-господарських санкцій за 2005 рік №10 від 12.10.2006р., розрахунок суми позову та пені.

Як зазначає позивач, відповідно до показників Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005р. (форма №10-ПІ) середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві відповідача становила 76 осіб. З урахуванням цих даних та на підставі статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-XII від 21.03.1991р. норматив робочих місць становить 3 робочих місця. Фактично на підприємстві працювало 2 інваліди.

Відповідно до статті 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” сума штрафних санкцій за 1 нестворене робоче місце для інваліда дорівнює 4803грн.95коп.

На підставі статі 20 вищенаведеного закону позивачем була нарахована пеня за період з 15.04.2006р. по 14.11.2006р., яка дорівнює 321грн.09коп.

Ухвалою від 23.11.2006р. було порушено провадження у справі в адміністративній справі №33/330 та призначено попереднє засідання на 07.12.2006р.

У підготовчому засіданні 07.12.2006р. представникам сторін було роз’яснено права та обов’язки та повідомлено про можливість примирення згідно зі статтею 113 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач не відмовився від заявлених вимог, відповідач заперечував проти адміністративного позову.

У листі під назвою „Правова позиція з приводу позовних вимог” №82 від 05.12.2006р. відповідач зазначив, що до 2005р. в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова” працевлаштовані два інваліди, що на той час відповідало нормам статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-XII від 21.03.1991р., пошук та працевлаштування яких підприємство здійснювало самостійно.

У зв’язку із збільшенням кількості працівників у 2005р. на підприємстві мали працювати три особи, яким встановлена інвалідність згідно із нормами вищевказаного закону.

04 січня 2005р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова” видало наказ, згідно з яким було створено додаткове робоче місце для працевлаштування інваліда та розмістило оголошення про наявність вакантного робочого місця для інваліда у засобах масової інформації. У зв’язку з тим, що самостійний пошук третьої особи, якій встановлена інвалідність, не дав результату ТОВ „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова” з метою отримання допомоги у пошуку інваліда звернулось до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів. У телефонній розмові представник ТОВ „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова” отримав відповідь, що Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів не займається працевлаштуванням інвалідів. Звернувшись з аналогічним питанням до Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району м. Донецька підприємство отримало відповідь, що по-перше потрібне документальне підтвердження створення робочого місця інваліда, підписане представниками Медико-соціальної експертної комісії і тільки після цього підприємство повинно займатись працевлаштуванням.

Отже, до моменту звернення до підприємства конкретної особи, якій установлена інвалідність з метою працевлаштування і без урахування рекомендації МСЕК, професійних навичок і знань цієї особи, неможливо передбачити яке робоче місце потрібно підготувати, тому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

За наслідками підготовчого провадження суд постановив ухвалу про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду на 18.12.2006р.

У судовому засіданні 18.12.2006р. головуючим були роз’яснені процесуальні права та обов’язки сторонам, передбачені статтями 49, 51, 54, 65-68 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України судом було оголошено перерву до 15.01.2007р.

Під час судового розгляду були досліджені: Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005р., розрахунок суми позову; лист Донецького міського центру зайнятості від 08.11.2006р. №02-09/3609, лист Управління праці та соціального захисту населення №02-06/4440-08 від 07.11.2006р., акт проведення перевірки виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів та сплати адміністративно-господарських санкцій за 2005 рік №10 від 12.10.2006р., лист Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Донецька, Положення про Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №101-568, правова позиція з приводу позовних вимог №82 від 05.12.2006р., рішення №585 від 31.07.2002р., Установча угода ТОВ „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова”, Статут „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова”; свідоцтво №08167043 про реєстрацію платника податку на додану вартість, довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №725-472, Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №310209, звіти з праці за формою №1-ПВ за лютий – грудень 2005р., звіти про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках за формою №3-ПН за січень – грудень 2005р., звіти про фінансові результати за 2005 рік, за 9 місяців 2005 року, за півріччя 2005 року, за І квартал 2005 року, наказ №3-К від 04.01.2005р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін господарський суд встановив наступне.

Відповідно до пункту 5 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1434 від 26.09.2002р., Фонд має право здійснювати перевірки підприємств, установ, організацій щодо додержання ними нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Стаття 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-XII від 21.03.1991р. встановлює, що відділення Фонду соціального захисту інвалідів з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, мають право в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, здійснювати перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подачі ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування, та сплати ними адміністративно-господарських санкцій.

Працівниками Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Донецьк була проведена перевірка виконання відповідачем нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів та сплати адміністративно-господарських санкцій за 2005р. Під час перевірки були використані звіт з праці (ф №1-ПВ) за 2005р., копії довідок МСЕК, накази підприємства.

За її результатами складений акт №10 від 12.10.2006р., де відображено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу Товариства з обмеженою відповідальністю „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова” м. Донецьк у 2005 році становила 76 осіб. З них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, дорівнює 2 особи.

Крім того, Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №338 від 29.12.2004р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.12.2004р. за №1671/10270) відповідно до пункту 2 Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1767 від 28.12.2001р., була затверджена форма №10-ПІ поштова - річна „Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів”.

Вказана форма поширюється на всі юридичні особи та їх відокремлені підрозділи незалежно від форми власності і організаційно-правових форм господарювання, на яких працює від 8 і більше осіб. Звіт складається підприємствами щорічно і до 1 лютого, наступного після звітного періоду, подається за місцем державної реєстрації територіальному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів.

Відповідно до показників статистичної звітності форми №10-ПІ за 2005 рік, загальна кількість працюючих на підприємстві відповідача у 2005 році становила 76 осіб, чисельність штатних працівників з числа інвалідів становила 2 особи.

Відповідно до статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-XII від 21.03.1991р. для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця.

Кількість інвалідів – штатних працівників, які мають працювати на робочих місцях Товариства з обмеженою відповідальністю „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова” м. Донецьк, створених відповідно до вимог вищенаведеної статті становить 3 особи.

Відповідно до частини першої статті 20 цього Закону підприємства (об'єднання), установи і організації, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (об'єднанні), у відповідній установі, організації

Згідно пункту 3.6. Інструкції щодо заповнення форми №10-ПІ поштова – річна "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів", затвердженої наказом Мінпраці України №338 від 29.12.2004р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України  30 грудня 2004 р. за №1671/10270) дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (рядок 01) та фонду оплати праці штатних працівників (рядок 04) повинні збігатися з відповідними показниками державного статистичного спостереження форми №1-ПВ термінова-місячна за січень-грудень звітного року.

У рядку 05 відображається середньорічна заробітна плата штатного працівника, яка розраховується за формулою: рядок 05 = рядок 04 * 1000/рядок 01.

З урахуванням цієї формули, розмір середньої заробітної плати на підприємстві за 2005 рік становить 4803грн.95коп. Таким чином, сума штрафних санкцій за 1 робоче місце, не зайняте інвалідом дорівнює 4803грн.95коп.

Відповідно до пункту 4 Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1767 від 28.12.2001р. суми штрафних санкцій сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

Згідно із частиною 2 статті 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-XII від 21.03.1991р. порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Позивачем була нарахована пеня у розмірі 321грн.09коп. за період з 15.04.2006р. по 14.11.2006р. з використанням ставки Національного банку України у розмірі 9,5%, чинної до 10.06.2006р.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що державне управління в галузі забезпечення соціальної захищеності інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, Міністерством охорони здоров'я України та органами місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 року, Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного управління, який діє у складі Міністерства праці та соціальної політики України та підпорядковується йому. Пунктом 3 Положення визначено основні завдання Фонду соціального захисту інвалідів:

-          участь у межах своєї компетенції в реалізації державної політики у сфері соціального захисту інвалідів;

-          здійснення контролю за додержанням підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності і господарювання нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Для реалізації покладених на Фонд соціального захисту інвалідів завдань за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України утворюються територіальні відділення Фонду.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій установлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів. Підприємства, установи, організації, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у встановленому частиною першою статті 20 цього Закону розмірі. Відповідно до покладених на нього завдань Фонд соціального захисту інвалідів здійснює контроль за своєчасним перерахуванням сум штрафних санкцій, що надходять від підприємств, установ і організацій за недодержання ними нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів (підпункт 3 пункту 4 Положення.

Пунктом 11 Порядку сплати штрафних санкцій передбачено, що у разі несплати підприємствами, установами організаціями, які не забезпечують нормативу робочих місць, штрафних санкцій в установлений термін відділення Фонду соціального захисту інвалідів вживають заходів щодо їх стягнення в судовому порядку.

Таким чином, Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є органом державної влади, який у правовідносинах з Товариством реалізує владні управлінські функції, а право Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів на звернення до суду у спірних відносинах визначено у законодавчому порядку.

Аналогічна точка зору викладена у постановах Верховного Суду України від 24.01.2006р. та від 31.10.2006р.

Відповідно ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України – розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-XII від 21.03.1991р. працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

Крім того, відповідно до п.10 Положення про робоче місце інваліда та про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995р. №314 (далі - Положення), працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Міністерства соціального захисту, місцевими радами, суспільними організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров’я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Відповідно до п.2 Положення  “Робочим місцем інваліда може бути:

- звичайне робоче місце, якщо за умовами праці та з урахуванням фізичних можливостей інваліда воно може бути використано для його працевлаштування;

- спеціалізоване робоче місце інваліда - робоче місце, обладнане спеціальним технічним оснащенням, пристосуваннями і пристроями для праці інваліда залежно від анатомічних дефектів чи нозологічних форм захворювання та з урахуванням рекомендації медико-соціальної експертної комісії (МСЕК), професійних навичок і знань інваліда.

Тобто, інвалід може бути працевлаштований як на спеціалізоване робоче місце так і звичайне робоче місце.

Разом з тим, згідно з пунктом 5 Положення підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Пунктом 14 Положення визначено, що підприємства, зокрема, у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів; розробляють і затверджують інструкцію про робоче місце інваліда.

Відповідно до вимог пункту 3 Положення робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Аналіз наведених положень чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що виконанню відповідними органами обов’язку працевлаштовувати інвалідів повинно передувати вжиття підприємством необхідних заходів для забезпечення такого працевлаштування, до яких належать, зокрема, здійснення заходів зі створення в установленому порядку робочих місць у межах нормативу та інформування названих органів про наявність вакантних посад для інвалідів.

Відповідно до ч.1 ст. 218 Господарського кодексу підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У пункті 14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів визначено, що підприємства інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Отже, працевлаштування інвалідів може здійснюватись органами, визначеними у частині першій статті 18 Закону, лише за наявності отриманої від підприємства інформації про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця  інвалідів.

Відповідно до наявних у матеріалах справи листа Донецького міського центру зайнятості №02-09/3609 від 08.11.2006р., листа Управління праці та соціального захисту населення №02-06/4440-08 від 07.11.2006р., відповідач не повідомляв державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про наявність вільних робочих місць та посад, на яких може використовуватися праця інвалідів протягом 2005 року.

Суд не приймає як доказ здійснення всіх можливих заходів для недопущення господарського правопорушення наказ №3-к від 04.01.2005р.

Відповідно до п.2.1 Інструкції щодо заповнення державної статистичної звітності за формами №3-ПН “Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках”, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 06.07.1998р. №244 (чинної до 01.01.2006р.), звіт за формою №3-ПН подається підприємствами незалежно від форм власності і господарювання, місцевому центру зайнятості 28 числа щомісячно; ... у графі 4 проставляється наявність вільних робочих місць (вакантних посад) в рахунок річної броні, встановленої місцевими державними адміністраціями відповідно до ст. 5 Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про зайнятість населення” для працевлаштування громадян, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних конкурувати на ринку праці, а також для пенсіонерів, учнів, студентів, інвалідів.

Отже, звіти за формою державної статистичної звітності №3-ПН містять вичерпну інформацію про наявність на підприємстві вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів протягом звітного періоду.

Доказів звернення до засобів масової інформації з метою розташування оголошення про потребу у працевлаштуванні та розміщення самого оголошення відповідачем не надано.

Відповідачем також не надано доказів вжиття інших заходів, направлених на виконання обов’язку встановленого Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-ХІІ від 21.03.1991р., а саме - визначення видів виробництв, цехів та дільниць, посад, де доцільно використовувати працю інвалідів; включення заходів до колективного договору, та інше.

Норми Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-ХІІ від 21.03.1991р., встановлюючи обов’язковість забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, не роблять виключень з цього правила залежно від результатів фінансово-господарської діяльності підприємства.

Відповідно до пункту 4 Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1767 від 28.12.2001р. (далі –Порядок) суми штрафних санкцій сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

Згідно із частиною 2 статті 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-XII від 21.03.1991р. порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Порядок сплати адміністративно-господарських санкцій і пені до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, їх акумуляції, обліку, а також з урахуванням пропозицій всеукраїнських громадських організацій інвалідів - використання цих коштів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку встановлено, що порушення термінів сплати штрафних санкцій тягне за собою нарахування пені із суми недоїмки за кожний день прострочення, включаючи день сплати, в розмірі, передбаченому законом.

Таким чином, сума пені розраховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання із використанням облікової ставки Національного банку України, чинної на кожний конкретний день.

Згідно Постанови Національного банку України №275 від 09.08.2005р. з 10 серпня 2005 року був встановлений розмір облікової ставки на рівні 9,5% річних.

Листом Національного банку України №14-011/1373-6039 від 06.06.2006р. з 10 червня 2006 року розмір облікової ставки встановлений на рівні 8,5% річних.

З урахуванням викладеного, розмір пені за період з 15.04.2006р. по 14.11.2006р., нарахований внаслідок несплати штрафних санкцій, становить 297грн.25коп.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова” м. Донецьк про стягнення штрафних санкцій у розмірі 4803грн.95коп. та нарахованої пені в сумі 297грн.25коп. У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення 23грн.84коп. пені слід відмовити.

На підставі норм матеріального права, передбачених ст.ст. 18, 19, 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-ХІІ від 21.03.1991 року, Положенням про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №314 від 03.05.1995року, ст. 218 Господарського кодексу України, а також керуючись ст.ст. 2, 9, 17, 48, 51, 69, 71, 86, 111, 112, 160, 162, 163, 167, 185, 186, 254, 257, 263, Прикінцевими та Перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова” м. Донецьк про стягнення штрафних санкцій у розмірі 4803грн.95коп. та нарахованої пені в сумі 321грн.09коп. – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Дистриб’юторські системи Донбасу Нова” м. Донецьк (83045, м. Донецьк, вул. Куйбишева, б. 34, МФО 335593, ) на користь Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Донецьк (83073, м. Донецьк, вул. Університетська, буд. 91, МФО 834016, ) суму штрафних санкцій у розмірі 4803грн.95коп. та нарахованої пені в сумі 297грн.25коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованої пені в розмірі 23грн.84коп. відмовити.

У судовому засіданні 15.01.2007р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня виготовлення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст виготовлено 19.01.2007р.

Суддя                                                                                                Новікова Р.Г.

Надруковано 3 примірника:

1 –позивачу;

1 – відповідачу;

1 – до справи