донецький апеляційний господарський суд
УХВАЛА

Іменем України

10.04.2007 р.                                                                                  справа №26/315а

Донецькій апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретареві судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача:
Михайлик А.С. - довіреність б/н від 27.11.06р.,

від відповідача 1:

від відповідача 2:
Тіняєва В.А. - довіреність № 16431/10/10-013 від 30.10.06р.
Кутько О.М. - довіреність № 12659/10/10-013 від 21.08.06р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у Київському районі м.Донецьк

на ухвалу
господарського суду

Донецької області

від
22.01.2007 року

по справі
№26/315а

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Експометал" м.Донецьк

до
Державної податкової інспекції у Київському районі м.Донецьк
Головного управління державного казначейства України в Донецькій області

про
визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Експометал” м. Донецьк звернулось до господарського суду Донецької області з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька про   визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 07.06.2006 р. № /0-8930/10/23-413, від 04.07.2006р. № /1-10111/10/7-23-413, від 11.09.2006 р. № /2-13639/10/23-413, від 04.07.2006 р. № /0-10110/10/7/23-413,  від 29.08.2006 р. № /1-12936/10/23-413, від 11.09.2006 р. № /2, № /0-13638/10/23-413, від 11.09.2006 р. № /0-13641/10/23-413 та стягнення з коштів Держаного бюджету України з рахунку, відкритого на ім’я Головного управління  Державного казначейства України у Донецькій області м. Донецьк бюджетне відшкодування з ПДВ по податковим деклараціям за лютий, березень,  липень,  серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 р. у загальній сумі 9551260 грн. (в редакції заяви про доповнення позовних вимог від 30.11.2006 р.).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.01.07р. по справі № 26/315а було задоволено клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову, зупинена дія податкових повідомлень-рішень від 07.06.2006 р. № /0-8930/10/23-413, від 04.07.2006р. № /1-10111/10/7-23-413, від 11.09.2006 р. № /2-13639/10/23-413, від 04.07.2006 р. № /0-10110/10/7/23-413,  від 29.08.2006 р. № /1-12936/10/23-413, від 11.09.2006 р. № /2, № /0-13638/10/23-413, від 11.09.2006 р. № /0-13641/10/23-413 та заборонено ДПІ у Київському районі м.Донецька вчиняти дії, направлені на стягнення податкового боргу з податку на додану вартість з Товариства з обмеженою відповідальністю “Експометал” м. Донецьк, в тому числі пред’являти вимоги щодо сплати податкових векселів банком авалістом, у тому числі, але не виключно, ТОВ УКБ „Камбіо” та КБ „Південкомбанк”, податкових векселів, виданих позивачу - ТОВ „Експометал”.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову в оскарженій ухвалі, зазначив, що дії податкового органу по стягненню з позивача податкового боргу по податковим векселям, який виник внаслідок прийняття ДПІ вищезазначених спірних податкових повідомлень-рішень, можуть заподіяти шкоду правам та інтересам позивача. Господарський суд першої інстанції виходив також з того, що погашення векселів мало відбутися шляхом заліку сум до відшкодування, про що позивач зазначив у податкових деклараціях. З врахуванням викладеного, а також вимог ст.ст. 117-118 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевий господарський суд визнав обґрунтованим клопотання позивача.

За ухвалою господарського суду Донецької області від 22.01.07р. по справі № 26/315а до участі у справі було залучено у якості другого відповідача Головне управління державного казначейства України у Донецькій області.

Відповідач, Державна податкова інспекція у Київському районі м. Донецька, не погодився з зазначеною ухвалою господарського суду Донецької області від 22.01.07р. в адміністративній справі № 26/315а про забезпечення адміністративного позову та подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу господарського суду Донецької області від 22.01.07р. в адміністративній справі № 26/315а скасувати та прийняти нову ухвалу, за  якою позивачу  відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Скаржник вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права та зазначає, що ним за листами від 01.09.06р. та від 07.09.06р. було відмовлено підприємству позивача у зарахуванні сум бюджетного відшкодування з ПДВ по деклараціям за березень та квітень 2006року в рахунок погашення податкових векселів у зв’язку з тим, що суми відшкодування не підтверджені податковим органом, як це передбачено вимогами п.11.5 ст.11 Закону України  „Про податок на додану вартість”  № 168/97-ВР від 03.04.97р. (зі змінами та доповненнями в редакції Закону України від 07.07.05р. № 2771-ІУ). Відповідач посилається на пп.3, 6 ч.1 п.11.5 ст.11 Закону України від 07.07.05р. № 2771-ІУ „Про внесення змін до Закону України „Про державний бюджет України  на 2005 рік” та деяких інших законів України” та наполягає на тому, що обов’язковою умовою щодо такого погашення податкових векселів є підтвердження суми бюджетного відшкодування податковим органом. З огляду на наведене скаржник повідомляє, що за результатами проведеної відповідно до вимог пп.7.7.5 п.7.5 ст.7 Закону України  „Про податок на додану вартість”  № 168/97-ВР від 03.04.97р. (зі змінами та доповненнями) невиїзної документальної перевірки платника, встановлена необхідність проведення виїзної позапланової документальної перевірки відповідно до п.9 абз.6 ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, якою встановлено порушення п.1.8 ст.1, пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України  „Про податок на додану вартість”  № 168/97-ВР від 03.04.97р. (зі змінами та доповненнями), відображене в акті перевірки від 04.07.06р. № 1424/23-4/32645745, на підставі якого і були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

З врахуванням викладеного, податковий орган зазначає, що суми бюджетного відшкодування податковим органом не підтверджені, тому позивачу необхідно було погасити податкові векселі шляхом перерахування коштів до бюджету відповідно до вимог п.11.5 ст.11 Закону України  „Про податок на додану вартість”  № 168/97-ВР від 03.04.97р. (зі змінами та доповненнями в редакції Закону України від 07.07.05р. № 2771-ІУ). Податковий орган зазначає, що звернувся з вимогою про погашення податкових векселів до банку, яким було авальовано ці векселі, та який відповідно до пп.2 ч.1 п.11.5 ст.11 вказаного вище Закону зобов’язаний їх оплатити у зв’язку з тим, що підприємство не виконало свій обов’язок з їх погашення у встановлений строк.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Експометал” м. Донецьк, у відзиві на апеляційну скаргу (вих. б/н від 12.03.07р.) доводи податкового органу відхилив, ухвалу місцевого господарського суду вважає законною та обґрунтованою, прийнятою відповідно до вимог діючого законодавства.

Головне управління державного казначейства України у Донецькій області, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні апеляційної інстанції його представник зазначив, що відшкодування податку на додану вартість здійснюється органами  держказначейства на підстав висновків податкового органу або рішення суду, а ведення особового рахунку платника податку не входить до компетенції органів державного казначейства, висновку на відшкодування сум ПДВ позивачу до третьої особи від відповідача не надходило.

За розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 23.02.07р. для розгляду апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Київському районі м.Донецька призначена колегія суддів у складі: судді Алєєвої І.В. (головуючий), судді Величко Н.Л., судді М”ясищева А.М.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд  встановив.

За результатами виїзної планової документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 25.09.03р. по 31.12.05р., податковим органом був складений акт перевірки № 1105/23-6-32645745 від 24.05.06р. в якому було встановлено порушення позивачем:

-  п. 1.8 ст.1,  п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” в редакції, яка діяла до 01.06.05р.), внаслідок чого встановлено завищення підприємством суми бюджетного відшкодування:  за лютий 2005 р. на 3011868 грн., за березень 2005 р. на 1001878 грн. (п. 4).

- порушення п. 1.8 ст.1, п.п. 7.4.1 п. 7.4, ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” (із змінами та доповненнями) внаслідок чого встановлено завищення підприємством  різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту з ПДВ поточного звітного періоду: за червень 2005 р. –412701 грн., за липень 2005 р. –1164146 грн., за серпень 2005 р. –9815824 грн.

На підставі даного акту ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від 07.06.2006 р. № /0-8930/10/23-413, за яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування  з ПДВ по деклараціям: лютий 2005 р. на суму 3011868 грн., березень 2005 р. на суму 1001878 грн., жовтень 2005 р. на суму 3101794 грн., листопад 2005 р. на 231517 грн., грудень 2005 р. на суму 1166298 грн., у загальній сумі на  8513355 грн.

За результатами адміністративного оскарження відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення:  № /1-10111/10/7-23-413 від 04.07.2006 р. яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування  з ПДВ по вищезазначеним деклараціям на загальну суму 8513355 грн.

На підставі листа ДПА в Донецькій області від 18.08.2006 р. та направлення на перевірку від 23.08.2006 р. № 684 ДПІ у Київському районі м. Донецька здійснила позапланову виїзну перевірку позивача з питань зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за період з 25.09.2003 р. по 31.12.2005 р., за наслідками якої складено акт  № 1759/23-4/32645745 від 28.08.2006 р. „Про результати  виїзної планової перевірки ТОВ „Експометал” Код за з  питань зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість  за період з 25.09.2003 р. по 31.12.2005 р.”, висновки якого співпадають з вищенаведеними висновками попереднього акту, крім висновків по порушенню п.п. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7 закону України „Про податок на додану вартість”, внаслідок чого перевіряючими встановлено завищення підприємством суми відшкодування за: липень 2005 р.  на суму 284659 грн., серпень 2005 р. на суму  16780 грн., вересень 2005 р. на 30228 грн., жовтень 2005 р. на суму 2822083 грн., листопад 2005 р. на суму 817310 грн., грудень 2005 р. на суму 581507 грн. та прийняті податкові повідомлення-рішення від 11.09.2006р.: № /2-13639/10/23-413, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування: за лютий 2005 р. на  3011868 грн., за березень 2005 р. на 1001878 грн., за жовтень 2005 р. на 3101794 грн.,  за листопад 2005 р. на 231517 грн., за грудень 2005 р. на 1166298 грн. на загальну суму 8513355 грн., № /2-13640/10/23-413,  яким  застосовані фінансові санкції у сумі 17950 грн., № /0-13638/10/23-413, яким збільшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2005 р. на 279711 грн., за грудень 2005 р. на 584791 грн. на загальну сумі 864502 грн. та № /0-13641/10/23-413, яким зменшено суму бюджетного відшкодування: за липень 2005 р. на 284659 грн., за серпень 2005 р. на 16780 грн., за вересень 2005 р. на 30228 грн., за листопад 2005 р. , усього на 917460 грн. та застосовані фінансові санкції  у сумі 68818 грн.

Як вбачається, всі спірні податкові повідомлення-рішення, прийняті податковим органом на підставі вищезазначених актів перевірки, стосуються зменшення сум бюджетного відшкодування.

З акту позапланової виїзної перевірки № 1424/2333-4/32645745 від 04.07.06р. „Про результати виїзної позапланової перевірки ТОВ „Експометал” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за січень-квітень 2006р.” вбачається, що станом на січень 2006 року за даними платника податку (позивача) сума від’ємного значення попереднього звітного періоду складає 6897874грн. (рядок 23 декларації з податку на додану вартість), а за даними першого відповідача  зазначена сума становить 0,00грн. (стор.22 акту), що є наслідком зменшення сум бюджетного відшкодування за період з 01.01.05р. по 01.12.05р. за актами податкового органу № 1105/23-6-32645745 від 24.05.06р. та № 1759/23-4/32645745 від 28.08.2006 р., на підставі яких прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Таким чином, розбіжності між даними позивача та відповідача 1 при визначенні суми від’ємного значення податку, що підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного періоду виникло внаслідок зменшення податковим органом від’ємного значення податку попередніх податкових періодів (січня-грудня 2005 року), що стало причиною невизнання суми бюджетного відшкодування у наступних періодах, в тому числі і за  деклараціями за березень, квітень 2006 року, за якими у позивача виникли податкові зобов’язання у розмірі 1098863грн. та 1997183грн. відповідно, але, за даними податкового органу, відсутнє від’ємне значення ПДВ та, як наслідок, право на бюджетне відшкодування.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що внаслідок зменшення відповідачем 1 сум бюджетного відшкодування за спірними податковими повідомленнями –рішеннями, що є предметом спору у даній справі № 26/315а, відповідачем 1 не було підтверджено суму бюджетного відшкодування за березень та квітень 2006року за актом позапланової виїзної перевірки № 1424/2333-4/32645745 від 04.07.06р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд встановив, що ухвала місцевого господарського суду відповідає нормам діючого законодавства і не підлягає скасуванню з  підстав, викладених в апеляційній скарзі, з огляду на наступне.

Протягом 2006р. позивачем при імпорті товарів на митну територію України на підставі положень п.11.5 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.97р. (зі змінами та доповненнями в редакції Закону України від 07.07.05р. № 2771-ІУ) були видані митним органам податкові векселі на суму податкового зобов’язання, що були підтверджені комерційними банками шляхом авалю.

Частиною 4 пункту 11.5 ст.11 вказаного Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.97р. (зі змінами та доповненнями в редакції Закону України від 07.07.05р. № 2771-ІУ„Про внесення змін до Закону України „Про державний бюджет України  на 2005 рік” та деяких інших законів України”) передбачено, що зазначений податковий вексель має бути сплаченим комерційним банком у разі його непогашення платником у строк, а також може бути погашеним самостійно платником податку шляхом перерахування коштів до бюджету або шляхом заліку сум бюджетного відшкодування, підтвердженого податковим органом.

Листом № 545 від 01.09.06р. позивач звернувся до податкового органу з вимогами щодо погашення зазначених податкових векселів за рахунок бюджетного відшкодування за деклараціями за березень –травень  2006 року.

За листами від 01.09.06р. та від 07.09.06р. позивачу було відмовлено з причин не підтвердження зазначених сум бюджетного відшкодування результатами проведених податковим органом перевірок.

13.09.2006р. відповідач 1 звернувся до ВАТ КБ „Південкомбанк” із листом № 169/10/1523 з вимогою щодо виконання зобов’язань авалиста та погасити зазначені податкові векселі шляхом перерахування коштів до бюджету.

Враховуючи, що погашення зазначених векселів мало відбутися шляхом заліку сум до відшкодування, про що позивач зазначив у податкових деклараціях, а спірними податковими повідомленнями-рішеннями, що є предметом спору по цій справі, було зменшено суму бюджетного відшкодування, належного позивачу, він не має можливості здійснити погашення виданих ним векселів шляхом заліку сум бюджетного відшкодування.

За умовами п.3.2 Генеральної угоди № А-648-05 про надання авалю, підписаної  14.09.2005р. між позивачем та ВАТ КБ „Південкомбанк”, у разі несплати позивачем авальованих банком векселів та оплати зазначених векселів самостійно банком,   ТОВ „Експометал” приймає на себе зобов’язання сплатити відсотки за користування авальним кредитом у розмірі 36% річних.

З врахуванням викладеного, судова колегія вважає  обґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно того, що дії податкового органу по стягненню з позивача податкового боргу по податковим векселям, який виник внаслідок прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, можуть заподіяти шкоду правам та інтересам позивача та правомірно, на підставі вимог ст.ст. 117, 118 Кодексу адміністративного судочинства України постановив ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Крім зазначеного, судова колегія враховує ті обставини, що правомірність або безпідставність зменшення сум бюджетного відшкодування за спірними податковими повідомленнями-рішеннями, а також право позивача на отримання бюджетного відшкодування та погашення векселів за рахунок сум бюджетного відшкодування повинні бути встановлені місцевим господарським судом під час розгляду цієї справи та є у прямій залежності від вирішення господарським судом Донецької області справи № 26/315а.

За таких обставин, судова колегія не приймає до уваги доводи заявника апеляційної скарги стосовно того, що внаслідок не підтвердження відповідачем 1 сум бюджетного відшкодування позивачу необхідно було погасити податкові векселі шляхом перерахування коштів до бюджету відповідно до вимог п.11.5 ст.11 Закону України  „Про податок на додану вартість”  № 168/97-ВР від 03.04.97р. (зі змінами та доповненнями в редакції Закону України від 07.07.05р. № 2771-ІУ).

Враховуючи вищевикладене  та керуючись ст.ст. 101, 103, 118, 165, 167, 195-196, п.1 ст.199, ст.200, п.1 ст.205, ст..206,  п.5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 та п.7 розділу VІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України  № 2953-ІУ від 6 жовтня 2005 року, Донецький апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м.Донецька на ухвалу господарського суду  Донецької області від 22.01.07р. по справі № 26/315а  –залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 22.01.07р. по справі № 26/315а  –залишити без змін.

Ухвала суду  апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня її складення в повному обсязі.

Ухвала  складена в повному обсязі  13.04.2007 року.

Головуючий:

Судді: