ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  18/185

20.11.07

За позовом:          Фермерського господарства „Овен”;

До:                    АТ „Індустріально-експортний банк”;

Про:                     стягнення 53 298,51 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Зубрій Е.О., представник, довіреність б/н від 14.02.2007 р.;

Від відповідача:            Змієвський О.А., представник, довіреність б/н від 02.10.2007 р.

На підставі статті 77 ГПК України у справі з 02.10.2007 р. до 31.10.2007 р. була оголошена перерва; справа була відкладена слуханням з 31.10.2007 р. до 20.11.2007 р., про що господарським судом винесена відповідна ухвала від 31.10.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 20 913,42 грн. пені за незаконне списання грошових коштів, 27 472,90 грн. відсотків по депозиту, 3 193,46 грн. розміщеної на депозиті суми, 1 718,73 грн. пені по залишку неповернутої суми, 532,99 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представник останнього у судових засіданнях позовні вимоги позивача заперечує, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що відповідно до вироку Центрально-міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 26.03.2007 р. договір №03-11 від 01.12.2003 р., відповідно до якого позивачу був відкритий депозитний рахунок №2002 є фіктивним. Зазначений рахунок був закритий ще 27.11.2003 р. Позивачеві надавалися фіктивні відомості про нарахування процентного бонуса, а також фіктивні виписки по рахункам №2002 та №2002 та меморіальні ордери №9 від 20.11.2003 р., №11 від 27.11.2003 р., №13 від 04.12.2003 р. , №15 від 11.12.2003 р., №16 від 18.12.2003 р., №17 від 19.12.2003 р. Виписки із зазначеннями ДТ №2002 та КТ №2002 є нікчемними, оскільки це один і той же рахунок. Посилання позивача на зазначений договір, виписки руху коштів по рахунку та відомості про нарахування процентного бонусу, як на підставу для стягнення коштів, є безпідставними.

Генеральний договір короткострокового банківського вкладу юридичної особи в національній валюті України №04-01 від 05.03.2004 р., договір №03-11 від 01.12.2003 р. відповідно до вироку Центрально-міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 26.03.2007 р. є підробленим.

Додаткова угода №2 до генерального договору №04-01 від 05.03.2004 р. також є підробленою.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами 01.12.2003 р. укладений договір №03-11 на відкриття та обслуговування депозитної лінії у національній валюті України, за умовами якого позивач відкриває відповідачеві депозитний рахунок №2002, на якому обліковуються грошові кошти відповідача відповідно до вимог Інструкції Національного банку України „Про порядок відкриття та використання рахунків у національній та іноземній валюті”.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що відповідач розміщує на депозитному рахунку грошові кошти у розмірі 240 000,00 грн. строком на 9 місяців. Сума вкладу є не знижувальним залишком по депозитному рахунку. Відсоткова ставка за вкладом становить 16% річних.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наведеного нижче.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.14. статті 1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” депозит (вклад) –кошти, які надаються фізичними чи юридичними особами в управління резиденту, визначеному фінансовою організацією згідно з законодавством України, або нерезиденту на строк та під процент. Залучення депозитів може здійснюватися у формі випуску (емісії) ощадних (депозитних) сертифікатів. Правила здійснення депозитних операцій встановлюються: для банківських депозитів –Національним банком України відповідно до законодавства; для депозитів (внесків) до інших фінансових установ –державним органом, визначеним законом.

Згідно зі статтею 2 Інструкції з бухгалтерського обліку депозитних операцій установ комерційних банків України, затвердженої наказом НБУ від 20.08.1999 р. №418, депозит (вклад) –гроші або інші кошти в готівковій або безготівковій формі, у національній або іноземній валюті, передані власником (фізичною або юридичною особою) або третьою особою за дорученням і за рахунок власника до банку для зберігання на встановлених договором умовах, з обов’язковим поверненням вкладнику.

Відповідно до статті 1 Правил здійснення депозитних операцій для банківських депозитів, затверджених Постановою НБУ від 07.07.1997 р. №216, депозит (вклад) –кошти, що надаються фізичними чи юридичними особами в управління резиденту, визначеному фінансовою організацією згідно з чинним законодавством України, або нерезиденту на чітко визначений строк та під процент і оформлюють відповідною угодою

Відповідно до статті  6 Правил здійснення депозитних операцій для банківських депозитів, затверджених Постановою НБУ від 07.07.1997 р. №216, залучення депозитів (вкладів) юридичних і фізичних осіб оформляється банком шляхом:

—відкриття строкового депозитного рахунку з укладенням договору банківського вкладу (видачею ощадної книжки);

—видачі ощадного (депозитного) сертифіката.

За договором про банківський депозит (вклад) комерційний банк, який прийняв кошти від вкладника або кошти, що надійшли на рахунок вкладника від іншої сторони як у національній, так і в іноземній валюті, зобов’язується виплатити вкладнику суму депозиту (вкладу) та нараховані проценти у відповідній щодо залучення валюті на умовах та в порядку, що передбачені договором. Договір банківського вкладу має бути укладений письмово.

Відповідно до частини 5 статті 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Вироком Центрально-міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 26.03.2007 р. встановлено, що договір №03-11 від 01.12.2003 р., відповідно до якого позивачеві був відкритий депозитний рахунок №2002, є фіктивним.

Відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Фіктивний правочин –правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином.

Враховуючи вищезазначені обставини, та те, що договір №03-11 на відкриття та обслуговування депозитної лінії у національній валюті України від 01.12.2003 р. визнано підробленим, посилання позивача на нього та відповідно на додаткові угоди до нього та виписки по депозитному рахунку №2002 є безпідставним.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку це стосувалося позивача, який мав би довести наявність обставин, що є підставою для задоволення позовних вимог. Такі докази позивачем не доведені та господарському суду не надані.

Цивільно-правова відповідальність застосовується за наявності складу цивільного правопорушення, до якого відноситься протиправна поведінка, шкода та причинний зв’язок між ними. За відсутності хоча б однієї зі складової, особа не притягується до цивільно-правової відповідальності.

У даному випадку позивачем на доведена наявність складу цивільного правопорушення у діях відповідача, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
О.В. Мандриченко