ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 лютого 2007 р.

№ 10/1-06 (02-2)

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Удовиченко О.С.-головуючого

Панової І.Ю.,

Хандуріна М.І.

розглянувши касаційну скаргу

Державного підприємства
"Тростянецький спиртовий завод"

на постанову

Житомирського  апеляційного господарського суду від
05.10.2006

у справі  господарського суду

№ 10/1-06 (02-2)
Вінницької області

за заявою

СПД ФО ОСОБА_1

до

Державного підприємства
"Тростянецький спиртовий завод"

про

стягнення 19766,85

за
участю представників сторін:

не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 22.06.2006 у справі №10/1-06 (02-2) (суддя: Даценко
М.В.) у прийнятті позовної заяви відмовлено. Позовні матеріали повернуто
позивачу.

Постановою Житомирського
апеляційного господарського суду від 05.10.2006 у справі №10/1-06 (02-2)
(судді: Вечірко І.О.; Зарудяна Л.О.; Ляхевич А.А.) апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу суду Вінницької області
від 22.06.2006 у справі №10/1-06 (02-2) скасовано. Справу №10/1-06 (02-2)
передано на розгляд  до господарського
суду Вінницької області.

Не погоджуючись з постановою  суду апеляційної інстанції , Державне
підприємство "Тростянецький спиртовий завод" звернулось до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить скасувати
постанову Житомирського  апеляційного
господарського суду від 05.10.2006.

Касаційна скарга мотивована тим, що
при розгляді апеляційної скарги арбітражного керуючого ОСОБА_1 не врахована та
обставина, що позовна заява подана саме від арбітражного керуючого а не від
фізичної особи -суб'єкта підприємницької діяльності.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України
,переглянувши у касаційному порядку
ухвалу  місцевого господарського
суду та постанову  суду апеляційної
інстанції ,  перевіривши застосування
судами першої та  апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга  не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено  господарським судом , подано позовну заяву
про стягнення з Державного підприємства " Тростянецький спиртовий
завод" на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 суму заборгованості у
розмірі 19766,85 грн.

Ухвалою від 22.06.2006р.
господарський суд відмовив  у прийнятті
позовної заяви на підставі п.1 ст. 62 ГПК України. В своїй ухвалі від
22.06.2006р. місцевий господарський суд послався на те, що позовна заява не
підлягає розгляду в господарських судах України, оскільки ухвалою
господарського суду Вінницької області від 07.10.2005р. у справі №10/67-05
затверджено мирову угоду, укладену між боржником ДП "Тростянецький
спиртовий завод" та кредиторами, провадження у справі №10/67-05 припинено
та припинено повноваження арбітражного керуючого (розпорядника майна) ОСОБА_1

Постанова Житомирського
апеляційного господарського суду від 05 жовтня 2006 у справі № 10/1-06(02-2),
згідно якої  ухвалу господарського суду
Вінницької області від 22.06.2006 скасовано а справу передано на розгляд
господарському суду Вінницької області мотивована тим, що відповідно до частини
1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому
процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1 ГПК України
встановлено, що право на звернення до господарського суду мають підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому законом порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності,
за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом
інтересів.

Апеляційним судом досліджено, що
23.04.2002р. Виконавчим комітетом Вінницької міської ради проведено державну
реєстрацію фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
та видано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ВОО
НОМЕР_2.

У відповідності з ч. 1 ст. 3-1
Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом" арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим
санацією, ліквідатором) може бути призначено фізичну особу - суб'єкта
підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту,
володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і
кредиторів.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що в позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що ухвалою
підготовчого засідання господарського суду Вінницької області від 16.05.2005р.
у справі №10/67-05 про банкрутство Державного підприємства "Тростянецький
спиртовий завод" введено процедуру розпорядження майном боржника та
призначено розпорядником майна - арбітражного керуючого ОСОБА_1 (ліцензія
НОМЕР_3)-

Апеляційний суд вірно зазначив, що
із змісту позовної заяви, також вбачається, що заборгованість ДП
"Тростянецький спиртовий завод" виникла у зв'язку із наданням ОСОБА_1
послуг розпорядника майна на підставі договору від 17.05.2005р., укладеного між
розпорядником майна (арбітражним керуючим) ОСОБА_1 та ДП "Тростянецький
спиртовий завод" в особі виконуючого обов'язки директора Нижника О.О.
Ухвалою господарського суду від 07.10.2005р. затверджено мирову угоду між
боржником - ДП "Тростянецький спиртовий завод" та кредиторами,
припинено провадження у справі №10/67-05 та припинено повноваження арбітражного
керуючого - розпорядника майна ОСОБА_1. В позовній заяві позивач посилався на
те, що ДП "Тростянецький спиртовий завод" не погасив заборгованість
перед арбітражним керуючим ОСОБА_1 за надання послуг відповідно до договору від
17.05.2005р.

Таким чином,  Колегія суддів Вищого господарського суду
України вважає, що суд апеляційної інстанції,
в силу  вимог ст. 3-1 Закону
України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"
, дійшов  правомірного висновку, що  ОСОБА_1, будучи арбітражним керуючим -  суб'єктом підприємницької діяльності,
відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України, не може бути позбавлений права на
звернення до господарського суду з метою захисту порушених прав та охоронюваних
законом інтересів.

Послуги арбітражного керуючого  є видом ліцензійних послуг, які можуть
надаватися суб'єктом підприємницької діяльності в порядку, передбаченому
Законом України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом", факт припинення повноважень арбітражного керуючого (
розпорядника майна) в зв'язку з припиненням провадження у справі про
банкрутство не є підставою для відмови у прийнятті позовної заяви про стягнення
заборгованості з оплати  наданих до
припинення провадження у справі  послуг
арбітражного керуючого в процедурах банкрутства.

З огляду на викладене, висновок
суду апеляційної  інстанції, що місцевий
господарський суд безпідставно відмовив
у прийнятті позовної заяви, є вірним.

Керуючись статтями 1117,
1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Тростянецький спиртовий завод" залишити без
задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного
господарського суду від 05.10.2006 у справі №10/1-06 (02-2) залишити без змін.

Головуючий                                                                           О.С.
Удовиченко

Судді                                                                                            І.Ю.
Панова

М.І. Хандурін