СУД
СУД
УХВАЛА

27.02.07                                                                                 Справа № 4/575(5/13(2/190)).

Суддя Батюк Г.М.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об’єднання»в особі Луганської філії, м.Луганськ

до Закритого акціонерного товариства «Луганське спеціалізоване управління № 8», м.Луганськ

про стягнення  5965 грн. 82 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Голоколосова Л.І., дов. № 48 від 04.01.07;

від відповідача –Крапівцева О.О., дов. № 354 від 12.09.06).

Суть справи: заявлена вимога про стягнення з відповідача суми 5965 грн. 82 коп. за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, згідно договору  від 05.06.03 № 291.

У судовому засіданні 16.02.07, згідно ст.77 ГПК України, по справі була оголошена перерва на 27.02.07.

Ухвала господарського суду Луганської області винесена 27.02.07.

Рішенням господарського суду Луганської області від 27.05.05 по справі №2/190 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об’єднання»в особі Луганської філії ( далі –ТОВ «ЛЕО») до Закритого акціонерного товариства «Луганське спеціалізоване управління № 8»( далі –ЗАТ»ЛСУ-8») про стягнення  з відповідача суми 5965 грн. 82 коп. за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, згідно договору  від 05.06.03 № 291, позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача 5965 грн. 82 коп. санкцій, 102 грн. 00 коп. витрат по держмиту та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Луганського апеляційного суду від 11.07.05 по справі №2/190 апеляційна скарга відповідача на рішення господарського суду Луганської області від 27.05.05 по справі №2/190 залишена без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.10.05 по справі №2/190  касаційна скарга відповідача задоволена частково, постанова  Луганського апеляційного суду від 11.07.05 по справі №2/190 на рішення господарського суду Луганської області від 27.05.05 по справі №2/190 скасована. Справу №2/190 передано на новий розгляд господарському суду Луганської області.

Рішенням господарського суду Луганської області від 16.03.06 по справі №5/13(2/190) позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача   5965 грн. 82 коп. за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 102 грн. 00 коп. витрат по держмиту.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.10.06 по справі №5/13(2/190)  касаційна скарга відповідача задоволена частково, рішення господарського суду Луганської області від 16.03.06 по справі №5/13(2/190  скасовано. Справу № 5/13(2/190) передано на новий розгляд господарському суду Луганської області  в іншому складі суддів.

Ухвалою Верховного суду України від 21.12.06 у порушенні провадження з перегляду у касаційному порядку постанови Вищого господарського суду України від 25.10.06 по справі №5/13(2/190)  відмовлено. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Відповідач у запереченні на позовну заяву №27 від 25.01.07, зданого до суду 26.01.07, позовні вимоги відхилив, з підстав викладених у відзиві.

Позивач надав заперечення на відзив на позовну заяву від 02.02.07 №1467юр та надав докази щодо сплати відповідачем суми заявлених позовних вимог, а саме: згідно  виписки  платежів з банку від 20.10.05 Ленінським ДВС Луганського МУЮ перераховано на розрахунковий рахунок позивача 5965 грн. 82 коп. с вказанням «призначення платежу: по виконавчому провадженню №7-560 від 29.08.05 перераховані грошові кошти, стягнення з ТОВ»ЛСУ-8»на користь ТОВ»ЛЕО»», та згідно виписки  платежів з банку від 18.10.05 Ленінським ДВС Луганського МУЮ перераховано на розрахунковий рахунок позивача суми судових витрат у розмірі 220 грн. 00 коп. з вказанням «призначення платежу: по виконавчому провадженню №7-561 від 29.08.05 перераховані грошові кошти, стягнення з ТОВ»ЛСУ-8» на користь ТОВ»ЛЕО»».

Дослідивши матеріали справи, додатково надані представниками сторін документи, вислухавши доводи представників сторін,  суд

в с т а н о в и в:

Луганська філія згідно п. 1.1 Положення про Луганську філію є структурним підрозділом ТОВ «Луганське енергетичне об’єднання». Та здійснює свою діяльність у відповідності з цим Положенням.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об’єднання”                      в особі Луганської  філії /позивачем/ та Закритим акціонерним товариством “Луганське спеціалізоване управління №8”/відповідачем/  було укладено договір  від 05.06.03 № 291,  за умовами яких  позивач прийняв на себе зобов’язання постачати  електроенергію, а відповідач –вносити відповідну плату.

Як було встановлено при розгляді справи, у періоді з 18.06.04 по 19.07.04   відповідачем було спожито електроенергії  у кількості 7768 кВт.год, що підтверджено матеріалами справи, у тому числі звітом відповідача про спожиту електроенергію за відповідний  період.

Статтею 26 Закону України “Про електроенергетику”( далі –Закон) встановлені права та відповідальність споживачів електроенергії. Частина п’ята цієї норми Закону передбачає, що споживачі у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам п’ятикратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини. Пункт 9 ст. 27 Закону зазначає, що санкції, передбачені ч.5 ст. 26, застосовуються у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 24.03.99 № 441 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок постачання електричної енергії, яким встановлена відповідальність за порушення вимог щодо дотримання граничних величин споживання електричної енергії та потужності відповідно до ч.5 та 6 ст. 26 Закону.

Так, у відповідності з умовами п. 2.2.3 та  п. 5 “Порядку розрахунків”укладеного договору відповідач прийняв на себе зобов”язання поряд з оплатою боргу за активну та реактивну електроенергію розраховуватись за перевищення договірних величин споживання електроенергії та потужності, встановлення яких та коригування має проводитись згідно розділу 5 договору відповідно до Порядку постачання електричної енергії споживачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.99 № 441.

Також п. 5.3  укладеного договору  передбачено, що у разі наявності у споживача заборгованості за використану електричну енергію, що має місце за матеріалами даної справи,  та невиконання боргових зобов”язань договірні величини споживання електроенергії не встановлюються. За підсумками розрахункового періоду договірна величина споживання електроенергії коригується постачальником електроенергії до рівня фактично оплаченої за цей розрахунковий період величини спожитої електричної енергії.

Як свідчать матеріали справи, рахунок від 19.07.04 № 25082 на сплату вартості електроенергії, спожитої  за період з  18.06.04 по 19.07.04, позивачем був вручений відповідачеві 21.07.04 та мав бути сплачений останнім згідно умов договору в 5-ти денний термін з дня його отримання. Оплату електроенергії було здійснено відповідачем 27.04.04 за платіжним дорученням № 5 у сумі 1790 грн. 09 коп. З врахуванням здійснення передплати від 23.06.04 позивачем було правомірно здійснено коригування договірної величини спожитої електроенергії до фактично сплаченої .

Позивачем надані відповідні докази у підтвердження встановлення /коригування/ договірних величин споживання електроенергії відповідачу згідно вказаного Порядку та умов укладеного договору, надіслання йому повідомлення про встановлення договірних /граничних/ величин споживання електричної енергії та потужності, повідомлення про коригування договірних /граничних/ величин, а також надіслання рахунку від 17.08.04 № 28190 на сплату 5965 грн. 82 коп. загальної суми  за перевищення договірних величин, яку пред”явлено до стягнення.

У встановлений пунктом 9 Порядку розрахунків, що є додатком до укладеного договору,  строк  зобов”язання відповідачем не було виконане вчасно та до даного часу.

Посилання відповідача на своєчасність здійснення оплати за спожиту електроенергію з врахуванням з його думкою банківських днів суд відхиляється за необґрунтованістю.

Таким чином факт неналежного виконання відповідачем умов договору по сплаті суми за перевищення договірних величин споживання електроенергії, яка є санкцією у відповідності зі ст. ст. 26, 27 Закону України “Про електроенергетику”, підтверджується матеріалами справи.

Позивач звернувся до господарського суду  з позовом про  стягнення з відповідача суми 5965 грн. 82 коп. за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, згідно договору  від 05.06.03 № 291.

Як вбачається з матеріалів справи, після пред’явлення позивачем позову до господарського суду, відповідачем проведено оплату суми за  перевищення договірної величини споживання електричної енергії,  згідно  виписки  платежів з банку від 20.10.05 Ленінським ДВС Луганського МУЮ перераховано на розрахунковий рахунок позивача 5965 грн. 82 коп. з вказанням «призначення платежу: по виконавчому провадженню №7-560 від 29.08.05 перераховані грошові кошти, стягнення з ТОВ»ЛСУ-8»на користь ТОВ»ЛЕО»», та згідно виписки  платежів з банку від 18.10.05 Ленінським ДВС Луганського МУЮ перераховано на розрахунковий рахунок позивача суми судових витрат 220 грн. 00 коп. з вказанням «призначення платежу: по виконавчому провадженню №7-561 від 29.08.05 перераховані грошові кошти, стягнення з ТОВ»ЛСУ-8»на користь ТОВ»ЛЕО»».

Як свідчать матеріали справи, відповідач згідно виписки  платежів з банку від 18.10.05 Ленінським ДВС Луганського МУЮ перераховано на розрахунковий рахунок позивача суми судових витрат 220 грн. 00 коп. з вказанням «призначення платежу: по виконавчому провадженню №7-561 від 29.08.05 перераховані грошові кошти, стягнення з ТОВ»ЛСУ-8»на користь ТОВ»ЛЕО»», а саме  провів оплату  витрат по держмиту у сумі 102 грн. 00 коп., витрат  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі  118 грн.00 коп.

За таких обставин, провадження по справі про стягнення з відповідача суми за  перевищення договірної величини споживання електричної енергії у сумі 5965 грн. 82 коп. підлягає припиненню на підставі п.1.1 ст. 80 ГПК України, у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України, витрати по держмиту та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу не стягується з відповідача, оскільки відповідачем згідно  виписки  платежів з банку від 18.10.05 Ленінським ДВС Луганського МУЮ перераховано на розрахунковий рахунок позивача суми судових витрат 220 грн. 00 коп. з вказанням «призначення платежу: по виконавчому провадженню №7-561 від 29.08.05 перераховані грошові кошти, стягнення з ТОВ»ЛСУ-8»на користь ТОВ»ЛЕО»»проведено оплату зазначених виплат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.  44, 49, 77, п.1.1 ст.80 , ст. 86 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1.Провадження по справі припинити.

СУДДЯ                                                                           Г.М.Батюк