ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.02.2007
Справа №2-13/14014-2006А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі:

судді                                                   Жукової А.І.

при секретарі                               Ковальчук К.В.

за участю:

від позивача Іванченко Т.П. – представник, дов. від 01.09.2006 року

від відповідача Касаткіна О.С. – старший державний виконавець, дов. від 10.01.2007 року

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державного підприємства „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне” (АР Крим, Сімферопольський район с. Скворцове вул. Калініна, 74).

до відповідача Державної виконавчої служби у Сімферопольському районі АР Крим, (АР Крим, м. Сімферополь вул. Київська, 150)

про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Суть спору: позивач – ДП „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне„ звернувся до господарського суду з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби у Сімферопольському районі АР Крим та просить  скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесеної ДВС у Сімферопольському районі АР Крим 18.05.2006 року, згідно якої накладено арешт на все майно позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що  Державним виконавцем Державної виконавчої служби в Сімферопольському районі АРК Касаткіною О.С. 18 травня 2006 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно Державного підприємства „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне”. Цією ж постановою заборонено здійснювати відчуження будь - якого майна, яке належить підприємству.

Позивач вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню як така, що винесена всупереч вимогам норм Закону України „Про виконавче провадження” від 21.04.99 №606-XIV, оскільки вважає, що порушено права підприємства на здійснення ним господарсько-фінансової діяльності.

На думку позивача підставами для скасування постанови є наступні обставини.

Несвоєчасність повідомлення про накладення арешту на майно підприємства. Що виразилось у тому, що хоча постанова була винесена 18.05.06, інформація щодо її існування надійшла до підприємства від третіх осіб лише 04.07.06. В цей день директором підприємства отримано копію постанови, про що мається відповідна відмітка у матеріалах зведеного виконавчого провадження, відкритого відносно підприємства. Державним виконавцем не доведено факт направлення постанови на адресу підприємства у строки, передбачені ч.3 ст. 55 Закону України „Про виконавче провадження”. Також не дотримано порядок повідомлення уповноваженого органу, до сфери управління якого належить майно підприємства. Оскільки підприємство має статус державного, то його майно належить до сфери управління відповідного органу – Міністерства аграрної політики України, проте міністерству не повідомлено про накладання арешту на майно підприємства, внаслідок чого з дозволу міністерства в період дії постанови укладено деякі договори на відчуження об’єктів нерухомого майна. Крім того, арешт накладено на все майно підприємства, вартість якого перевищує суму стягнення за виконавчими документами. Відповідно до ч.2 ст.55 Закону України „Про виконавче провадження” державним виконавцем за постановою може бути накладений арешт лише у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат на проведення виконавчих дій. Проте державним виконавцем Касаткіною О.С. всупереч діючому законодавству накладено арешт на все майно підприємства, хоча сума стягнення за виконавчими документами не перевищує 1 млн. 200 тис. грн., а лише балансова вартість основних фондів підприємства складає близько 12 млн. грн. Недотримання зазначеного припису Закону має своїм наслідком призупинення господарсько-фінансової  діяльності підприємства, що в свою чергу, негативно впливає і на виконання виконавчих документів, на підставі яких відкрите виконавче провадження стосовно підприємства. За умов дії постанови підприємством може бути понесене додаткових збитків за цивільно-правовими договорами на постачання продукції, що виробляється (вирощується) підприємством, в частині стягнення штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов’язань.

На підставі вищезазначеного позивач й просить скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, складений державним виконавцем Державної виконавчої служби в Сімферопольському районі АРК Касаткіною О.С. 18 травня 2006 року, згідно якої накладено арешт на все майно ДП „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне”.

Відповідач проти позовних вимог позивача заперечує за мотивами, що на цей момент зводне провадження зупинене постановою від 13.07.06 року на підставі п.8 ст. 34 Закону України „Про виконавче провадження”, у зв’язку з порушення Господарським судом АРК справи про банкрутство ДП „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне”. Станом на 13.09.06 року на примусовому виконанні у ДВС у Сімферопольському районі АРК знаходяться 29 виконавчих документів про стягнення з ДП „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне” заборгованості по заробітній платні на користь громадян, недоїмки на користь Управління ПФУ у Сімферопольському районі АРК та інше на загальну суму 1748212 грн., не враховуючи виконавчого збору та витрат по виконавчому провадженні.

На думку відповідача із матеріалів виконавчого провадження виходить, що представники ДП „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне” не використовували свого права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, та не приймали заходів щодо погашення заборгованості з метою виконання рішення суду.

Ухвалою ГС АР Крим від 18.10.2006 року по справі була призначена судово-оціночна експертиза для з’ясування ринкової вартості майна, що знаходиться на баланс ДП „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне”.

01.12.2006 року від експерта на адресу суду надійшло клопотання про представлення додаткових матеріалів, які необхідні для проведення дослідження.

Документи, які були вказані у клопотанні експерта малися у позивача.

18.01.2007 року на адресу суду надійшли матеріали контрольної справи з повідомленням про неможливість дачі висновку № 01-14/175 від 12.01.2007 року у зв’язку з тим, що сторонами не були надані витребувані експертом матеріали, які необхідні для здійснення експертизи.

Провадження по справи здійснювалось відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони    відмовились від послуг перекладача.

Відповідно до внесених змін до Кодексу Адміністративного судочинства України (від 08.09.2005р. № 2875-ІУ) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі, або за ініціативою суду.

Сторони   відмовилися від фіксування судового процесу.

Відповідно до статті 130 Кодексу Адміністративного судочинства України перед початком слухання справи сторонам були вручені пам'ятки про права та обов'язки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,   суд, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до п.6, 8 ст.3 КАС України адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч.ч.1, ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що на виконанні у державної виконавчої служби у Сімферопольському районі АРК знаходиться зводне виконавче провадження у відношенні боржника – Державного підприємства „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне”.

18.05.06 року старшим державним виконавцем Касаткіною О.С., на підставі ст. 55 ЗУ „Про виконавче провадження”, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що мають бути доведені до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам з супровідними листами простою кореспонденцією.

18.05.06 року копія вищевказаної постанови направлена на адресу Державного підприємства „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне” , що підтверджується записом у книзі реєстрації вихідної кореспонденції №01-30/8/2468, яка була оглянута судом у судовому засіданні.

Ст. 55 Закону України „Про виконавче провадження” передбачає накладення арешту як на окремо вказане, так і на все майно боржника. Постановою від 18.05.05 року накладено арешт та заборону на відчуження майна з метою забезпечення вимог кредиторів, що не заважає підприємству використовувати це майно у своїй господарській діяльності. Довідка ДП „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне” № 416 від 13.07.06 року про наявність основних коштів містить інформацію про балансову вартість майна, а реальна залишкова вартість майна може бути встановлена тільки після проведення експертної оцінки.

Судом встановлено, що на цей момент зводне виконавче провадження зупинене постановою від 13.07.06 року на підставі п.8 ст. 34 ЗУ „Про виконавче провадження”, у зв’язку з порушення Господарським судом АРК справи про банкрутство ДП „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне”.

Станом на 13.09.06 року на примусовому виконанні у ДВС у Сімферопольському районі АРК знаходяться 29 виконавчих документів про стягнення з ДП „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне” заборгованості по заробітній платні на користь громадян , недоїмки на користь Управління ПФУ у Сімферопольському районі АРК та ін. на загальну суму 1748212 грн., не враховуючи виконавчого збору та витрат по виконавчому провадженні.

Із матеріалів виконавчого провадження виходить, що представники ДП „ДСГП „Сонячне” не використовували свого права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, та не приймали заходів щодо погашення заборгованості з метою виконання рішення суду.

Крім того, Ухвалою ГС АР Крим від 18.10.2006 року по справі була призначена судово-оціночна експертиза для з’ясування ринкової вартості майна, що знаходиться на баланс ДП „Державне сільськогосподарське підприємство „Сонячне”.

01.12.2006 року від експерта на адресу суду надійшло клопотання про представлення додаткових матеріалів, які необхідні для проведення дослідження.

Документи, які були вказані у клопотанні експерта малися у позивача, відповідач мав лише матеріали звідного виконавчого провадження.

18.01.2007 року на адресу суду надійшли матеріали контрольної справи з повідомленням про неможливість дачі висновку № 01-14/175 від 12.01.2007 року у зв’язку з тим, що сторонами не були надані витребувані експертом матеріали, які необхідні для здійснення експертизи.

Відповідно до статті 69 ГПК України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показані свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Оскільки позивачем не були представлені матеріали, необхідні для проведення судово-оціночної експертизи, то суд вважає, що позивач не доказав факту того, що арешт накладений на майно, перевищує суму стягнення за виконавчими документами.

Крім того, у позивача відсутні документи, які свідчать про право власності на це майно, що перешкоджає фактичній реалізації цього май          на ДВС у Сімферопольському районі АР Крим.

Відповідно до частини 4 статті 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Судові витрати відносяться на позивача на підставі  ст. 94 КАС України.

У судовому засіданні проголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова складена відповідно до статті 163 КАС України та підписана 20.02.2007 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 94, 98, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України у Севастопольський апеляційний господарський суд.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.