АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем
України

23.01.2007  року
Справа № 16/541

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                   Бойченка
К.І.

суддів                                                       Баннової Т.М.

Медуниці О.Є.

Секретар судового засідання:               Антонова І.В.

За участю представників сторін:

від  позивача:                                  -ОСОБА_1, приватний
підприємець, паспорт

НОМЕР_1, виданий 29.03.00 Стахановським

МВ УМВС України в Луганській області;

-ОСОБА_2, представник

за дов. НОМЕР_2

від відповідача:                                  -повноважний
представник не прибув;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                             Приватного
підприємця ОСОБА_1,

м. Стаханов Луганської області;

на рішення

господарського суду                          Луганської області

від
01.12.06

по справі
№16/541 (суддя -Шеліхіна Р.М.)

за позовом:
Приватного підприємця ОСОБА_1,

м. Стаханов Луганської
області;

до відповідача:                                  Підприємства
Брянківської виправної колонії №11

Управління Державного
департаменту України з

питань виконання
покарань у Луганській області,

м. Брянка Луганської
області;

про
стягнення 11331 грн. 05 коп.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2006
року Приватний підприємець ОСОБА_1,                        м. Стаханов Луганської
області (далі за текстом -приватний підприємець ОСОБА_1, позивач), звернувся до
господарського суду Луганської області з позовною заявою  від 20.09.06 б/н про стягнення з відповідача,
повне найменування якого - Підприємство Брянківської виправної колонії №11
Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у
Луганській області, м. Брянка Луганської області, заборгованості у сумі 11331
грн. 05 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 01.12.06 по
справі №16/541 у задоволенні позову відмовлено, судові витрати по справі
покладено на позивача.

Дане рішення суду першої інстанції мотивовано спливом позовної
давності за вимогами позивача, про застосування якої заявлено відповідачем.

Не
погоджуючись з рішенням господарського суду Луганської області від 01.12.06 у
справі №16/541, позивач -приватний підприємець ОСОБА_1, м. Стаханов Луганської
області, звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою від 07.12.06 б/н, у якій просить зазначене рішення скасувати
та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у
відзиві від 12.01.07 №24/148 на апеляційну скаргу проти наявності заявленого до
стягнення боргу не заперечив, але вважає, що позивачем пропущений строк позовної
давності.

Позивач у
запереченнях від 17.01.07 б/н на відзив відповідача на апеляційну скаргу
посилається на пункт 5 статті 267 Цивільного кодексу України, яким визначено,
що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Позивач також
просить урахувати те, що він з 22.03.04 по 14.04.04 знаходився на стаціонарному
лікуванні у Донецькому онкологічному центрі, де йому робилося полосне
оперативне втручання (операція), та ще впродовж року після цього у нього був
реабілітаційний період, у який працездатність позивача була обмеженою, про
що  надав
суду документальне підтвердження викладених обставин.

Відповідач не
забезпечив участі свого повноважного представника у судове засідання, хоча про
час, місце розгляду даної справи та апеляційної скарги позивача був
повідомлений Луганським апеляційним господарським судом належним чином, про що
свідчать матеріали даної справи.

Розпорядженням
голови Луганського апеляційного господарського суду від 14.12.06., відповідно
до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України”, для розгляду апеляційної
скарги позивача -Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Стаханов Луганської області,
від 07.12.06 б/н на рішення господарського суду Луганської області від 01.12.06
у справі №16/541 призначено судову колегію у складі: головуючий суддя -Бойченко
К.І., суддя -Баннова Т.М., суддя -Медуниця О.Є.

Згідно з ч. 2 ст.
99  Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.
101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши представників позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України до
числа загальних засад цивільного законодавства
відносяться справедливість, добросовісність та розумність.

Як вбачається з
матеріалів даної справи, між сторонами 06.04.03 підписані договори
купівлі-продажу НОМЕР_3 і НОМЕР_4 (далі -за текстом -договір НОМЕР_3, договір
НОМЕР_4).

Згідно умов п. 1.1
договору НОМЕР_3 і договору НОМЕР_4 «Продавець»(позивач у  даній справі) продає, а «Покупець»(відповідач
у даній справі) приймає та оплачує продукцію згідно специфікації, у якій
зазначає асортимент та кількість.

За умовами п. 3.2
договору НОМЕР_3 і договору НОМЕР_4 сторони передбачили перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок «Продавця»протягом трьох днів з моменту
поставки продукції.

Також позивач та
відповідач склали та підписали до договорів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 додаткові угоди,
за якими змінили умови п. 3.2 цих договорів та передбачили, що
«Покупець»зобов'язаний оплатити вартість продукції протягом трьох днів після її
отримання, а у випадку відсутності грошових коштів на розрахунковому рахунку
«Покупця», останній оплачує вартість матеріалів відвантаженням продуктів
харчування на суму, зазначену в специфікації.

За правилами ст.
153 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) договір вважається
укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди з усіх його істотних умов.

Також за правилами
ст. 638 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як свідчать
матеріали справи, до договору НОМЕР_3 сторони склали та підписали специфікацію,
але не зазначили яка ж саме продукція підлягала до реалізації за цим договором,
тобто сторони по справі при підписанні договору НОМЕР_3 не досягли згоди щодо
предмету договору. Специфікація до додаткової угоди до договору НОМЕР_3 також
не укладалась.

Судова колегія
визнає договір НОМЕР_3, на підставі якого заявлені позовні вимоги, неукладеним,
оскільки сторони за ним не досягли всіх істотних умов, а саме: щодо його
предмету, у зв'язку з чим і додаткова угода до договору НОМЕР_3 є неукладеною.

Як
вищезазначено,  до додаткової угоди до
договору НОМЕР_4 специфікація, що обумовлена в зміненій редакції п. 3.2
договору НОМЕР_4, не складалась, а тому сторони не досягли згоди відносно зміни
порядку оплати, не зазначивши якими саме продуктами харчування передбачалось
здійснювати розрахунки у випадку відсутності у відповідача грошових коштів.

Дані обставини судовою колегією враховуються
і додаткова угода до договору НОМЕР_4 визнається також неукладеною.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що він передав відповідачу продукцію згідно накладних:

-№ІНФОРМАЦІЯ_1;

-№ІНФОРМАЦІЯ_2;

-№ІНФОРМАЦІЯ_3.;

-№ІНФОРМАЦІЯ_4.

На загальну суму
відповідно до накладних: НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8 - 9584 грн.          50 коп.

Крім того, вказує
у позові позивач, він поставив відповідачу ковбасні вироби та субпродукти
згідно накладних:

-№ІНФОРМАЦІЯ_5;

-№ІНФОРМАЦІЯ_6;

-№ІНФОРМАЦІЯ_7.;

-№ІНФОРМАЦІЯ_8

На загальну суму
відповідно до накладних: НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12 -1746 грн. 55
коп.

Сторони 13.06.06
підписали акт звірення розрахунків, у якому позивач зазначив існування боргу з
боку відповідача за продукти харчування у сумі 11030 грн. 61 коп., а відповідач
підтвердив його борг перед позивачем у сумі 9584 грн. 66 коп.

У листі від
14.06.06 позивач заявив відповідачу вимогу про погашення фактично існуючого
боргу в сумі 11030 грн. 61 коп.

Відповіддю від
12.07.06НОМЕР_14 відповідач підтвердив факт отримання від позивача пшениці та
помідорів на загальну суму 9584 грн. 50 коп. та визнав борг у сумі 9584 грн. 50
коп. та не визнав факт отримання інших продуктів харчування з посиланням на
відсутність накладних та невидачу відповідної довіреності.

Судова колегія
зазначає, що реалізація пшениці згідно специфікації до договору НОМЕР_4
сторонами не передбачалась, відсутнє також посилання у вищевказаних накладних,
що пшениця реалізується за договором НОМЕР_4, а тому пшениця відповідачем
отримана від позивача не на умовах договору НОМЕР_4.

Відповідно до ч. 2
ст. 530 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року), якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок  негайного виконання не випливає із договору
або актів цивільного законодавства.

У даному випадку,
відповідач за отриману пшеницю повинен був сплатити позивачу 2394 грн. 50 коп.
протягом семи днів з дня отримання (16.06.06) від останнього вищевказаного
листаНОМЕР_15, але ці кошти відповідач позивачу не перерахував і строк позовної
давності за вимогами щодо стягнення вартості пшениці розпочався лише 24.06.06.

Строк позовної
давності за вимогами щодо стягнення боргу за отримані помідори за накладною
НОМЕР_5 від 19.08.03 і за накладною НОМЕР_6 від 19.08.03 на загальну суму 7190
грн. 00 коп. при неперериванні  сплинув
би 29.08.06.

Позивач з позовом
по даній справі звернувся до господарського суду Луганської області 29.09.06.

Згідно з частиною 1 статті 264 Цивільного
кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії,
що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання
перебіг позовної давності починається заново (ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу
України).

Дії відповідача
щодо визнання боргу за актом звірення від 13.06.06 у сумі 9584 грн.          66 коп. і у відповіді від
12.07.06НОМЕР_14 на лист позивачаНОМЕР_15 у сумі 9584 грн.        50 коп., з яких 7190 грн. 00 коп. -за
отримані продукти харчування за накладними НОМЕР_5 і НОМЕР_6 від 19.08.03,
свідчать про переривання перебігу позовної давності.

Позивачем та
матеріалами даної справи не спростовані доводи відповідача щодо неотримання
останнім ковбасних виробів та субпродуктів за накладними НОМЕР_9 від 18.07.03,
НОМЕР_10 від 07.08.03, НОМЕР_11 від 10.06.03 і НОМЕР_12 від 24.06.03 на
загальну суму 1746 грн. 55 коп.

Місцевий
господарський суд дійшов помилкового висновку щодо спливу позовної давності за
вимогами позивача по дані справі, про застосування якої заявив відповідач.

Відповідно до ст.
33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням
викладеного, оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 01.12.06 у
даній справі судовою колегією Луганського апеляційного господарського суду
скасовується і приймається нове рішення: про часткове задоволення позову і
стягнення з відповідача на користь позивача боргу у сумі 9584 грн. 50 коп.; про
відмову у стягненні боргу у сумі 1746 грн. 55 коп.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу
України:

-за позовом:

-на позивача покладаються витрати по сплаті державного мита у сумі
17 грн. 72 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу у сумі 18 грн. 18 коп.;

-на відповідача покладаються витрати по сплаті державного мита у
сумі 95 грн. 59 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу у сумі 99 грн. 82 коп.;

-за апеляційною скаргою:

-на позивача покладаються витрати по сплаті державного мита у сумі
08 грн. 44 коп.;

-на відповідача покладаються витрати по сплаті державного мита у
сумі 48 грн. 22 коп.

У судовому засіданні за згодою представників
позивача оголошені вступна та резолютивна частини даної постанови.

Керуючись
ст.ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105
Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу позивача -Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Стаханов Луганської області, від 07.12.06 б/н на рішення місцевого
господарського суду Луганської області від 01.12.06 по справі №16/541  задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 01.12.06 по
справі №16/541 скасувати.

3.Прийняти нове рішення.

4.Позов задовольнити частково.

5.“Стягнути з Підприємства Брянківської виправної колонії №11
Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у
Луганській області, вул. Желєзняка, 6,
м. Брянка-6 Луганської області, 94106, ідентифікаційний код №08680313,
рахунок №7531 в ВЛО АКБ “Укрсоцбанк” у м. Брянка, МФО 304018, на
користь Приватного підприємця ОСОБА_1,АДРЕСА_1 (фактична адреса: АДРЕСА_2),
ідентифікаційний кодНОМЕР_13 ІНФОРМАЦІЯ_9, борг у сумі 9584 грн. 50 коп.,
витрати по сплаті державного мита у сумі 95 грн. 59 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі  99 грн. 82 коп.”

6.В решті позову відмовити.

7.Стягнути з Підприємства Брянківської виправної колонії №11
Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у
Луганській області, вул. Желєзняка, 6,
м. Брянка-6 Луганської області, 94106, ідентифікаційний код №08680313,
рахунок №7531 в ВЛО АКБ “Укрсоцбанк” у м. Брянка, МФО 304018, на
користь Приватного підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 (фактична адреса: АДРЕСА_2), ідентифікаційний кодНОМЕР_13
ІНФОРМАЦІЯ_9, витрати по сплаті державного мита у розмірі   48 грн. 22 коп. за подання апеляційної
скарги до Луганського апеляційного господарського суду.

Доручити господарському суду Луганської області видати відповідні
накази.

Відповідно до ч.
3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає
законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                  К.І. Бойченко

Суддя
Т.М. Баннова

Суддя
О.Є. Медуниця