ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

29.11.07
Справа №20/365/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду
у складі:

Головуючий суддя Зубкова Т.П. судді  Зубкова Т.П.    , Кагітіна Л.П.  , Мірошниченко М.В.

при секретарі: Соколові А.А.

За участю представників сторін:       від позивача -  Колодка В.Д. (довіреність № 16/1  від 02.01.2007 р. )

від відповідача - ОСОБА_2  (довіреність № 1-747  від 21.06.2007 р. )

від 3-ої особи
-   не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали
справи та апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (м. Охтирка
Сумської області)

на рішення господарського суду Запорізької області від
14.09.2007 р.
у  справі  № 20/365/07

за позовом
Відкритого     акціонерного       товариства       «Михайлівське    міжрайонне

підприємство матеріально -
технічного забезпечення Запорізької області»

(смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області)

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (м.
Охтирка

Сумської області)

третя особа,  яка
не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача     Приватне підприємство «Лугстройторг» (м.
Луганськ)

про визнання права власності на майно,

та

за зустрічним позовом
Фізичної    особи  -
підприємця   ОСОБА_1

(м.
Охтирка Сумської області)

до відповідача
Відкритого акціонерного товариства «Михайлівське міжрайонне

підприємство матеріально - технічного забезпечення Запорізької

області»
(смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області)

про витребування майна,

Відкритим акціонерним товариством «Михайлівське міжрайонне                           підприємство матеріально
- технічного забезпечення Запорізької області» заявлено позов  про визнання права власності ВАТ
«Михайлівське міжрайонне                           підприємство матеріально
- технічного забезпечення Запорізької області»
на дизельне пальне  у кількості
35920 літрів, куплене у ПП «Лугстройторг» на підставі договору           № 27091  від 27.09.2006 р.

Фізичною
особою  -   підприємцем
ОСОБА_1 заявлено зустрічний позов про зобов'язання Відкритого  акціонерного
товариства «Михайлівське міжрайонне підприємство матеріально -
технічного забезпечення Запорізької області» передати ПП ОСОБА_1 35920 літрів
дизельного палива.

Рішенням господарського суду Запорізької області від
14.09.2007 р. у справі
№ 20/365/07 (суддя Гандюкова Л.П.) первісний позов задоволено. Визнано
право власності Відкритого акціонерного товариства «Михайлівське міжрайонне
підприємство матеріально - технічного забезпечення Запорізької області» на
дизельне пальне у кількості 35920 літрів, куплене у Приватного підприємства
«Лугстройторг» на підставі договору від 27.09.2006 р. № 27091. Стягнуто з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного
товариства «Михайлівське міжрайонне підприємство матеріально - технічного
забезпечення Запорізької області» 85 грн. витрат на державне мито, 118 грн.
витрат на ІТЗ судового процесу, 3000 грн. витрат на послуги адвоката.  У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що надані позивачем за
первісним позовом документи достатньо свідчать про придбання ним права
власності на підставі договору на зазначене у позові майно, а позивачем за
зустрічним позовом не доведений факт набуття та збереження майна ВАТ
«Михайлівське міжрайонне підприємство матеріально - технічного забезпечення»
без достатньої  правової підстави, тому у
задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не
погоджуючись з прийнятим судовим актом, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(відповідач за первісним позовом) звернулася до Запорізького апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Запорізької області від 14.09.2007 р. у справі № 20/365/07
скасувати, прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні первісного
позову, задовольнивши  зустрічний позов.

З
підстав, викладених в апеляційній скарзі, заявник вважає, що рішення
господарського суду прийняте з невідповідністю висновків, викладених у рішенні
господарського суду, обставинам справи. Зазначає, що ВАТ «Михайлівське
міжрайонне підприємство матеріально - технічного забезпечення Запорізької
області» отримало 35920 літрів дизельного пального на зберігання, що
підтверджується матеріалами справи, але після скасування Прокуратурою
Запорізької області постанови слідчого Михайлівського РВ УМВС підстава для
зберігання цього палива у позивача відпала. Вказівками прокуратури Запорізької
області № 04/2-793-06 від 11.05.2007 р. по кримінальній справі  № 2450625 визнано дизельне пальне речовим
доказом по справі, яке слід передати на зберігання ОСОБА_1. Тому заявниця
вважає, що вона правомірно звернулася спочатку до позивача з вимогою повернути
пальне, а потім, після відмови позивача, з позовом до господарського суду
Запорізької області.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду
від 22.10.2007 р.  апеляційна скарга
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 прийнята до провадження та призначена до
розгляду на 29.11.2007 р.

Розпорядженням Першого заступника Голови Запорізького
апеляційного господарського суду від 28.11.2007 р. № 3125 справу № 20/365/07
передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Зубкова Т.П.
(доповідач), судді
Мірошниченко М.В., Кагітіна Л.П.

Позивач (ВАТ «Михайлівське міжрайонне підприємство
матеріально - технічного забезпечення Запорізької області») у судовому
засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення місцевого
господарського суду законним та обґрунтованим. Свою позицію виклав у письмовому
відзиві на апеляційну скаргу. Підкреслює, що дизельне пальне отримав від ПП
«Лугстройторг» на законних підставах (за договором від 27.09.2006 р.), тому, як
власник, має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися
належним йому майном. ОСОБА_1 пальне позивачу не поставляла, жодних господарських
відносин стосовно передачі пального у власність позивач та відповідач не мали.
Однак, помилково вважаючи дизельне пальне у кількості 35920 літрів своєю
власністю, відповідач намагається вилучити це пальне у позивача (зокрема,
24.05.2007 р. направив позивачу вимогу про негайне повернення дизельного
пального або сплату вартості цього пального в сумі 129312 грн.). З метою
захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся за правовою допомогою до
адвоката. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду
-  без змін.

В
судовому засіданні представник відповідача (за первісним позовом) підтримав
доводи, викладені в апеляційній скарзі. Заявив, що  ВАТ «Михайлівське міжрайонне підприємство
матеріально-технічного забезпечення Запорізької області» не отримувало пальне у
власність, воно прийняло його на зберігання за постановою слідчого у
кримінальній справі. Оскільки зазначену постанову в подальшому було скасовано,
підстава зберігати пальне у позивача
відпала. Рішення суду першої інстанції заявник вважає неправомірним,
вказує, що кримінальна справа не закрита, а передача пального у власність
позивачу (за первісним позовом) спричинить втрату речового доказу у
кримінальній справі. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти
нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний
позов задовольнити.

3-я особа в судове засідання свого представника не
направила, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце судового
засідання була повідомлена належним чином.

За клопотанням представників сторін апеляційний розгляд
справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового
процесу.

За згодою представників сторін в судовому засіданні
оголошено лише вступну та
резолютивну  частини  постанови.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу
України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у
справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд
не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного
рішення місцевого господарського суду, розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, Запорізький
апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.09.2006 р. між ПП «Лугстройторг» (постачальник, 3- я особа у справі)
та Відкритим акціонерним товариством «Михайлівське міжрайонне підприємство
матеріально-технічного забезпечення Запорізької області» (покупець, позивач за
первісним позовом)  укладено договір №
27091 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов'язується передати у
власність (повне господарське відання) покупцю, а покупець прийняти та оплатити
товар -   дизельне пальне.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором
поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця
для використання його у підприємницькій діяльності  або в інших цілях, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1.2. - 1.3 Договору передбачено, що ціна,
кількість товару погоджується сторонами додатково на підставі заявок від
покупця. Кількість товару, що передається, загальна вартість вказується в
накладних, які є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.3 Договору ціна за одиницю
товару зазначається у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною
Договору, оплата за кожну партію поставленого товару здійснюється шляхом
перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника по факту
поставки товару.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що поставка
проводиться за рахунок власних коштів постачальника не пізніше 7 днів з дня
подачі заявки.

Відповідно до п.п. 4.2.1, 4.2.2 Договору покупець
зобов'язався прийняти товар в порядку і строки, встановлені цим договором і
чинним законодавством; оплатити товар у розмірах і в строки, встановлені
договором.

Згідно з п. 8.2 Договору він вступає в силу з моменту
його підписання сторонами і діє до 31.12.2006 р.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами
справи, на підставі виставленого ПП «Лугстройторг» рахунку - фактури № 26092
від 26.09.2006 р.  платіжним дорученням №
373 від 28.09.2006 р. позивач перерахував на розрахунковий рахунок ПП
«Лугстройторг» № 5001 у філії АТ «Індекс банк» в м. Луганську грошові
кошти в сумі 129312,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 21552 грн.) у якості оплати за
пальне.

На підставі довіреності ЯМО № 261344 від 27.09.2006 р.
за накладною № 537 від 27.09.2006 р. позивач отримав від ПП «Лугстройторг»
дизельне пальне у кількості  35920 л на
суму 129312,00 грн. (з ПДВ). 27.09.2006 р. також було оформлено і відповідну
податкову накладну №  411.

Постановою ст. слідчого СВ Михайлівського РВ УМВС
України в Запорізькій області від 29.09.2006 р. за заявою голови правління ВАТ
«Михайлівське міжрайонне підприємство матеріально - технічного забезпечення
Запорізької області» було порушено кримінальну справу № 2450625 за фактом
шахрайства за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального
кодексу України (а саме, за фактом шахрайського заволодіння грошима позивача за
первісним позовом). Слідчий постановив здати на зберігання речовий доказ на
склад ВАТ «Михайлівське міжрайонне підприємство матеріально-технічного
забезпечення Запорізької області». 03.10.2006 р. дизельне пальне прийняв на
зберігання голова правління цього товариства.

Постановою прокурора відділу прокуратури Запорізької
області від 04.05.2007 р. постанову ст. слідчого від 02.10.2006 р. про
долучення до матеріалів кримінальної справи речових доказів скасовано.

24.05.2007 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(відповідач за первісним позовом) направила ВАТ «Михайлівське міжрайонне
підприємство матеріально-технічного забезпечення Запорізької області» лист
(вих. № 492) з вимогою повернути на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України їй
дизельне пальне у кількості 35920 л, або
сплатити їй вартість пального в сумі 129312,00 грн. Підставою для
повернення вказано те, що Прокуратурою Запорізької області постанову ст.
слідчого СВ Михайлівського РВ УМВС України в Запорізькій області від 02.10.2006
р. скасовано як незаконну.

ВАТ "Михайлівське міжрайонне підприємство
матеріально-технічного забезпечення Запорізької області" зазначену вимогу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишило без задоволення, вказавши в листі
(вих. № 120 від 11.06.2007 р.), що дизельне пальне у кількості 35920 л  поставлено йому за договором № 27091 від
27.09.2006 р., його вартість на суму 129312 грн. сплачено 28.09.2006 р. Тому
товариство вважає, що дизельне пальне одержано ним на законних підставах, а
вимога про повернення цього пального є необґрунтованою.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися іншим засобами доказування.

Статтями 316, 317, 319 Цивільного кодексу України
передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 328
ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Із змісту ст.ст. 11, 509 ЦК України слідує, що однією з
підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір.

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість
двох або більше сторін. спрямована на встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами ст. 204 ЦК України встановлена презумпція
правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою для виникнення права власності на спірне майно
- дизельне пальне у кількості 35920 літрів ВАТ «Михайлівське міжрайонне
підприємство матеріально-технічного забезпечення Запорізької області» вказує
договір № 27091 від 27.09.2006 р., укладений з ПП «Лугстройторг».

Факт укладення договору між цими сторонами і його
виконання підтверджені матеріалами справи, зокрема, рахунком-фактурою № 26092
від 26.09.2006 р., виставленим ПП «Лугстройторг» на оплату дизельного пального
у кількості 35920,00 л на суму 129312,00 грн. (з ПДВ); платіжним дорученням №
373 від 28.09.2006 р., яким позивач за первісним позовом сплатив 129312,00
грн., у т.ч. ПДВ 21552 грн., на рахунок продавця (ПП «Лугстройторг»); накладною
№ 537 від 27.09.2006 р.; витягом із журналу видачі довіреності ЯМО № 261344 від
27.09.2006 р.; податковою накладною № 411 від 27.09.2006 р.

На час розгляду справи договір № 27091 від 27.09.2006
р., який за своїм змістом є договором постачання (купівлі-продажу), не
оспорений, не визнаний в судовому порядку недійсним.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у
набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його
набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення,
пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання   доставки. До передання майна прирівнюється
вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Згідно ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати
товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, в момент вручення товару
покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;
надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві
за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може
пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського
суду про те, що надані позивачем за первісним позовом документи достатньо
свідчать про придбання ним права власності на підставі договору на зазначене у
позові майно. Факт передання майна покупцеві підтверджений видатковою
накладною, також його вартість повністю сплачена.

Відповідач не надав доказів, які б спростовували
наведені вище факти. Таким чином, суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги
за первісним позовом.

Предметом зустрічних позовних вимог є витребування
майна, а саме: зобов'язання ВАТ «Михайлівське міжрайонне підприємство
матеріально-технічного забезпечення Запорізької області» передати фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 35920 літрів дизельного пального на підставі ст.ст.
1212, 1213 ЦК України.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується
також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2)
витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Із змісту зустрічних позовних вимог та наведених
позивачем (за зустрічним позовом) в обґрунтування цих вимог підстав випливає,
що правовою підставою для отримання ВАТ «Михайлівське міжрайонне підприємство
матеріально-технічного забезпечення Запорізької області 35920 л дизельного
пального, на думку позивача, є не договір № 27091 від 27.09.2006 р., укладений
між ВАТ і 3-ю особою, а постанова слідчого Михайлівського РВ УМВС України в
Запорізькій області від 02.10.2006 р.; і отримав дизельне пальне позивач за
первісним позовом не у власність, а прийняв на зберігання, про що власноруч
підписався голова правління.

Однак, оскільки, як зазначено вище, судом визнано право
власності ВАТ «Михайлівське міжрайонне підприємство матеріально-технічного
забезпечення Запорізької області» на дизельне пальне у кількості 35920 літрів,
куплене у ПП «Лугстройторг» на підставі договору № 27091 від 27.09.2006 р.,
тому спірне майно знаходиться у ВАТ «Михайлівське міжрайонне підприємство
матеріально-технічного забезпечення Запорізької області» не безпідставно.

Треба також зазначити, що згідно з зустрічною позовною
заявою право на звернення з таким позовом ПП ОСОБА_1 обґрунтовує усним
договором з 3-ю особою, яка не сплатила вартість дизельного пального, договором
на транспортне обслуговування.

Як встановлено судом, договором №10-06 на транспортне
обслуговування від 20.07.2006 р. передбачено лише надання послуг на
перевезення. Згідно наданих позивачем за зустрічним позовом копій  товарно-транспортної та видаткової накладних
від 27.09.2006 р. ОСОБА_1 (платник, вантажовідправник) поставила ПП «Лугсторойторг»
компонент дизельного пального, тоді як предметом позову є дизельне пальне.

Позивач за зустрічним позовом, всупереч вимог ст. 33 ГПК
України, не надав належних доказів в обґрунтування своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського
суду про недоведеність позивачем за зустрічним позовом факту набуття та
збереження майна ВАТ «Михайлівське міжрайонне підприємство
матеріально-технічного забезпечення Запорізької області» без достатньої
правової підстави, тому у задоволені зустрічного позову відмовлено
обґрунтовано.

Стосовно посилань заявника на порушення кримінальної
справи та визнання дизельного пального речовим доказом по справі колегія суддів
зазначає, що правовідносини, які виникають в процесі розслідування кримінальної
справи, не є цивільно-правовими, а регулюються, зокрема,
Кримінально-процесуальним кодексом України. Відповідно до ст. 80 КПК України,
яка встановлює строки зберігання речових доказів, у тих випадках, коли виникає
спір про право власності на предмети, які є речовими доказами, вони
зберігаються, поки набере законної сили рішення суду, винесене по даному спору
в порядку цивільного судочинства. Згідно з ч.2 ст. 81 цього Кодексу спір про
належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного
судочинства.

Оскільки доводи заявника апеляційної скарги не
ґрунтуються на нормах права, не підтверджені відповідними доказами та
спростовані дослідженими обставинами справи, апеляційна скарга залишається
судом без задоволення.

Колегія суддів дійшла висновку про відповідність рішення
господарського суду Запорізької області нормам чинного законодавства. Підстав
для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Для захисту порушеного права власності позивач (за
первісним позовом) звертався до послуг адвоката. Згідно ст. 44 ГПК України
судові витрати складаються з державного мита, ... оплати послуг перекладача,
адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2007 р. між
Приватною юридичною фірмою «Гестор» (виконавцем) та замовником - Відкритим
акціонерним товариством «Михайлівське міжрайонне підприємство матеріально -
технічного забезпечення Запорізької області»
(позивачем за первісним позовом у справі)  укладено договір № 16 на юридичне
обслуговування.

Додатковою угодою № 16
до договору на юридичні послуги від 02.01.2007 р. визначено, що
виконавець надає замовнику юридичні послуги у справі за позовом  до ОСОБА_1 про визнання права власності на
дизельне пальне у кількості  35920
літрів. Згідно п. 1, 2 Додаткової угоди виконавець доручає ведення справи
своєму працівнику                 -
адвокату ОСОБА_3, який діє на підставі Свідоцтва про право власності на заняття
адвокатською діяльністю від 27.01.1995 р. № 249 (арк. справи 20, 21).  Відповідно до п. 4 вартість юридичних послуг,
передбачених цією угодою, становить                    3000 гривень.

Доказом
виконання оплати позивачем (за первісним позовом) послуг адвоката є  платіжне доручення № 1297 від 16.01.2007 р.
на суму 3000,00 грн. (арк. справи 89).

Враховуючи вищевикладене, судові витрати, в тому числі
витрати на оплату послуг  адвоката,  відповідно до вимог  ст. 49 ГПК України покладаються на
відповідача за первісним позовом
(Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1
ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1       (м. Охтирка Сумської
області)  залишити  без
задоволення.

2.
Рішення господарського суду Запорізької області від 14.09.2007 р.
у  справі  № 20/365/07
залишити  без змін.

Головуючий суддя Зубкова Т.П.

судді  Зубкова Т.П.

Кагітіна
Л.П.  Мірошниченко М.В.