ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2007 р.
№ 39/271

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого –судді
Дерепи В.І.

суддів :
Грека Б.М. –(доповідача у справі)
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Єнакіївського акціонерного товариства відкритого типу “Металургремонт”

на рішення
господарського суду Донецької області від 10.10.07

у справі
№ 39/271

господарського суду
Донецької області

за позовом
Єнакіївського акціонерного товариства відкритого типу “Металургремонт”

до
Відкритого акціонерного товариства “Єнакіївський металургійний завод”

про
стягнення вексельної заборгованості в сумі 496877,10 грн.

за участю представників від:

позивача
Оболєшева О.Є. (дов. від 26.12.2007р.)

відповідача
Сагін М.В. (дов. від 30.07.2007р. № 73/5-28)

В С Т А Н О В И В :

Єнакієвське акціонерне товариство відкритого типу “Металургремонт” звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про  стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Єнакієвський металургійний завод” 496877,10 грн., з яких 424500,00 грн. вексельної заборгованості, 72372,00 грн. процентів, державного мита, сплаченого у зв’язку з протестом векселів в сумі 5,10 грн. Відповідач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до позивача про визнання простого векселю від 23.08.01 № 642 таким, що не підлягає оплаті відповідачем.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.10.07 (суддя Морщагіна Н.С.), в первісному позові відмовлено, зустрічний позов задоволено: простий вексель від 23.08.01 № 642 визнаний таким, що не підлягає оплаті Відкритим акціонерним товариством "Єнакієвський металургійний завод". Рішення мотивоване відсутністю у відповідача обов'язку щодо сплати заборгованості за цим векселем, оскільки позивач не пред'являв його до оплати векселедавцю –ВАТ "Донецький метизний завод".

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, первісний позов задовольнити, в зустрічному позові відмовити. касаційна скарга мотивована невірним застосуванням судами ст.ст. 47, 77, 15 Уніфікованого закону про прості векселі та переказні векселі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо дотримання судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судових актах та вбачається з матеріалів справи, 23.08.01 Відкрите акціонерне товариство "Донецький метизний завод" видало ВАТ "Трансмаш" простий вексель №6642 на суму 424500,00 грн. Строк платежу –23 серпня 2005р. Даний вексель по індосаменту був переданий відповідачу, а ним, в свою чергу, по акту вексельного платежу від 21.06.02, - позивачу в рахунок виконання  зобов'язань за договором підряду № 2001074 від 31.05.00. За таких обставин, позивач у відповідності з нормами ст.16 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі набув прав законного держателя простого векселя №6642.

Держатель пред'явив вексель до платежу не векселедавцю, а індосанту, Відкритому акціонерному товариству “Єнакіївський металургійний завод”. 26.08.05 державним нотаріусом першої Єнакіївської державної нотаріальної контори Ткач І.В. був здійснений протест в неоплаті цього векселя проти відповідача.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за векселем в сумі 424500,00 грн. Крім цього, на підставі ст.48 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача процентів в сумі 72372,00 грн. та державного мита, сплаченого у зв'язку з протестом векселю в розмірі 5,10 грн.

Відмовляючи в первісному позові та задовольняючи зустрічний позов, суд вказав на те, що не пред'явивши вексель до платежу платнику - ВАТ "Донецький метизний завод", позивач не має права регресу проти відповідача.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне погодитися з такою правовою позицією суду з огляду на наступне.

У відповідності із ст.9 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі, трасант відповідає за акцепт і за платіж. Як встановлено судом, трасантом за векселем №6642 є Відкрите акціонерне товариство "Донецький метизний завод". Статтею 38 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі встановлено, що держатель переказного векселя зі строком платежу на визначений день або у визначений строк від дати складання чи від пред'явлення повинен пред'явити вексель для платежу або в день, в який він підлягає оплаті, або в один із двох наступних робочих днів.

Втім, позивач після настання строку платежу  заявив вимогу платежу не до платника, а до індосанта вищезгаданих векселів (відповідача). В касаційній скарзі позивач не посилається на те, що вексель був пред'явлений до платежу трасату, навпаки, зауважує на тому, що він не зобов'язаний дотримуватися черговості у пред'явлені вимог за векселем та може звернутися з вимогою про платіж до будь-кого із зобов'язаних осіб. Але суд правомірно не погодився з такою позицією позивача.

З аналізу змісту ст.ст. 9, 15, 43, 44, 77 Уніфікованого закону про прості векселі та переказні векселі, вбачається, що за вексельним  законодавством  виникають зобов'язання як прямих боржників, так і боржників у порядку регресу. Прямі боржники –це векселедавець  простого  векселя  та акцептант переказного векселя.  Вимоги до зазначених осіб, а також до авалістів за них (за їх наявності) можуть бути пред'явлені як у строк платежу, так і протягом усього строку вексельної  давності, незалежно від наявності протесту. При цьому підставою  для заявлення вимог до прямих боржників є сам вексель,  що знаходиться у кредитора. Усі інші особи,  які поставили свій підпис на векселі, є учасниками регресних вексельних зобов'язань. Це означає, що право регресу до зазначених осіб виникає у держателя векселя тільки  за наявності  протесту  в неплатежі або іншому порушенні, допущеному при обігу векселя прямими боржниками. Без такого протесту регресні боржники не зобов'язані за векселем. У зв'язку з викладеним, при настанні  строку  платежу за векселем  вимога про його сплату може  бути заявлена тільки до прямого боржника,  а не до боржника, зобов'язаного в порядку регресу.

Доводи скаржника, що трасат –ВАТ “Донецький метизний завод” є банкрутом, не приймаються до уваги Вищим господарським судом України, оскільки вони не заявлялися при розгляді справи у місцевому господарському суді, а у відповідності з приписами ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд касаційної інстанції не має права встановлювати обставини справи, збирати нові докази та переоцінювати ті докази, що є в матеріалах справи, доводи, що не заявлялися в суді першої інстанції не приймаються і не розглядаються Вищим господарським судом України.

Крім того, відповідно до статей 43, 77 Уніфікованого закону держатель може використати своє  право  регресу проти індосантів,  трасанта  та  інших  зобов'язаних  осіб  при настанні строку платежу,  якщо останній  не  був  здійснений. Оскільки в  українському  законодавстві немає норм,  що дозволяли  б  визнати  платника неплатоспроможним без установлення такого факту судом, а в п.  4 ст.  2  Закону  України "Про обіг векселів в Україні" прямо передбачено, що використання векселедержателем права на регрес можливе за  умови  банкрутства боржника, то неплатоспроможність платника за  векселем  або векселедавця,  встановлюється господарським судом у процесі порушення справи про банкрутство або визнання платника банкрутом у порядку, передбаченому Законом  України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Відповідно до п.  4  ст. 2  Закону України "Про обіг  векселів  в Україні" якщо  ж  вексель не  підлягає  акцепту,  право регресу виникає у векселедержателя  лише  в разі визнання трасанта банкрутом (порушення справи про банкрутство в цьому випадку недостатньо).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про порушення справи про банкрутство ВАТ “Донецького метизного заводу”, хоча за змістом ст.ст. 33, 43 Господарського процесуального кодексу України, саме позивач повинен був надати суду докази цього, якщо він в касаційній скарзі посилається на цю обставину.

Слід також зазначити, що відповідач індосував векселі із зауваженням “без обороту на мене”. В той же час, за змістом ст. 15 Уніфікованого закону у випадку включення до індосаменту застереження "без обороту на  мене"  чи будь-якого іншого,  наслідком якого може бути звільнення індосанта від відповідальності за платіж за векселем, передбаченої вказаною нормою Уніфікованого закону,  індосант відповідає лише за дійсність  переданої  за  векселем  вимоги. Таке застереження означає, що при неакцепті або неплатежі до такого індосанта не можуть бути пред'явлені вимоги,  передбачені статтями   43-49 Уніфікованого  закону,  тобто зазначена  особа  звільняється  від відповідальності за невиконання зобов'язань за векселем.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування рішення у справі, а тому, рішення господарського суду слід залишити без змін, так як воно ухвалене при повному з'ясуванні судом всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського  процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Єнакіївського акціонерного товариства відкритого типу “Металургремонт” залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 10.10.07 у справі № 39/271 залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      В. Дерепа

Судді                                                                                                    Б. Грек

Л. Стратієнко