ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2007 р.                                                 Справа №  11/136/07

м. Миколаїв

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “АВК-ІНВЕСТ”

(54001, м.Миколаїв, вул..Адміральська, 1/18)

до  відповідача: Державного підприємства ”Суднобудівний завод ім..61 Комунара”

(54001, м.Миколаїв, вул..Адміральська, 38)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Кошева А.В. –дов. від 19.03.2007р.

від відповідача: Могилевський В.Ю. –дов. №47/126  від 26.02.2007р.

СУТЬ СПОРУ: внесення змін до договору фрахтування

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог в частині встановлення вартості фрахту заперечує, посилаючись на відсутність предмету спору.

Оскільки завод повідомив товариство про те, що договір пролонговано не буде, то вимоги позивача направлені на зміну правовідносин у майбутньому, а тому є безпідставними. У зв’язку з закінченням строку дії договору внесення змін до нього втрачає сенс і може відбуватись виключно за погодженням сторін. Посилання заявника на те, що укладені договори (фрахтування та підряду) пов’язані між собою, не мають правових підстав, оскільки це не випливає з умов укладених договорів. В цій частині позовних вимог просить відмовити.

У судових засіданнях 19.04.2007р. та 20.04.2007р. у відповідності до ст.77 ГПК України судом оголошувались перерви.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали  справи,  суд –

в с т а н о в и в:

29 квітня 2005р. ТОВ судоремонтна комерційна фірма „ЮгСудРемСервіс” та ДП „Суднобудівний завод імені 61 Комунара” уклали договір №03-031705 фрахтування буксирів „Комунарівець”, „Октябрь” та буксиру-штовхача „Капітан Добровольський”.

Як зазначено в п.1.1 Договору, ним встановлюються взаємовідносини сторін в частині передачі судновласником фрахтувателю трьох суден, передача яких здійснюється на акваторії судновласника з обов’язковим складанням акту прийому-передачі на кожне судно.

Умовами договору сторони передбачили, що оплата фрахту суден проводиться щомісячно, виходячи з вартості фрахту  за добу: для буксиру „Комунаровець” –970 грн.; для буксиру „Октябрь” –1200 грн., для буксиру-штовхача „Капітан Добровольський” –800 грн.

Оплата повинна здійснюєтьсь щомісячно не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітний період в розмірі 100% фрахтової ставки, згідно виставленого рахунку, яка індексується щомісячно з врахуванням  індексу інфляції.

Пунктом 2.3 Договору його учасники погодили, що зміна вартості фрахту може бути здійснена за взаємною згодою сторін з складанням додаткової угоди.

За умовами договору, позивач взяв на себе обов’язок провести  ремонт суден перед початком експлуатації, обсяги та вартість якого повинна бути погоджена окремими протоколами.

При цьому сторони погодили, що вартість ремонтних робіт виконаних фрахтувателем,  підлягає відшкодуванню судновласником за рахунок оплати фрахту (п.4.6).

Учасники договору також передбачили відповідальність фрахтувальника за порушення строків оплати фрахту.

Розділом 7 Договору позивач та відповідач обумовили строк його дії.

Згідно  п. 7.1,  договір вступає в силу з дня його підписання та діє до 31 березня 2006 року.

Пунктом 7.2 Договору сторони погодили, що договір може бути змінено або продовжено за взаємною письмовою згодою сторін. При  цьому, сторони зобов’язані до розірвання договору провести всі взаєморозрахунки.

В разі зміни або розірвання договору за ініціативою однієї з сторін, сторона ініціатор повинна повідомити іншу сторону письмово не менш ніж за 30 днів до пропонованого строку розірвання договору. (п.7.3).

Учасники договору також дійшли згоди, що договір не може бути розірваним за ініціативою судновласника до повного погашення коштів витрачених фрахтувальником на капітальний ремонт суден для вводу їх в експлуатацію (п.7.4).

10 травня 2005 року позивач та відповідач уклали Додаткову угоду до спірного договору за №1, якою внесли зміни в розділ 2 Договору, згідно яких оплата фрахту суден здійснюється фрахтувателем згідно виставленого рахунку, щомісячно, не пізніше 5 числа наступного за завітним періодом в розмірі 50% фрахтової ставки з врахуванням добового фрахту вказаного в п.2.1 Договору  №03-031705 від 29.04.2005р., інші 50% фрахтової ставки зараховуються в рахунок оплати по ремонту суден, виконаних фрахтувальником на замовлення судновласника, відповідно до договору підряду, та до повного погашення витрат на ремонт.

Цим додатком також були внесені зміни в розділ 4 Договору, що стосуються обов’язків фратувателя та доповнено пунктами 4.7. –4.16. які стосувались взаємовідносин пов’язаних з ремонтом суден.

Крім цього, учасники договору виклали п.7.1 Договору в новій наступній редакції:

„Договір вступає в дію з дня його підписання обома сторонами та діє один рік, до 31 березня 2006 року.

Договір вважається пролонгованим строком на один рік, якщо за 15 днів до закінчення строку дії договору одна з сторін не заявить про його розірвання. В разі затримки платежу на строк більш ніж 20 банківських днів судновласник має право розірвати договір в односторонньому порядку.”

14 жовтня 2005 року  ДП „Суднобудівний завод ім. 61 Комунара” та ТОВ СРКФ „ПівдСудРемСервіс” уклали договір підряду, за умовами якого товариство взяло на себе зобов’язання здійснити ремонт буксирів Комунаровець”, „Октябрь” та буксиру-штовхача „Капітан Добровольський”.

На виконання умов цього договору, підрядником було виконані роботи по ремонту плавзасобів,  вартість яких склала 3779212,76 грн., що не оспорюється сторонами та підтверджено актами прийому-здачі робіт.

Ремонт суден було здійснено позивачем у відповідності до положень п.2.5 Договору фрахтування.

При цьому, за умовами  названого договору замовник та виконавець в розділі „Порядок розрахунків” не встановили таких строків і записали, що вартість виконаних робіт враховується для остаточного уточнення щомісячної сплати фрахту за договором від 29.04.2005р.

13 березня 2006 року  сторони за договором, що є предметом розгляду у цій справі, уклали Додаткову угоду №2, згідно якої було внесено наступні зміни: в преамбулу, де фрахтувателем було названо ТОВ „АВК-Інвест”, та інші пункти договору, що було пов’язано з змінами в назві позивача.

23 травня 2006 року сторони уклали наступну додаткову угоду до договору №3, якою внесли  зміни в п.2.2,  згідно яких оплата фрахту суден повинна здійснюватись з зарахуванням 50% фрахтової ставки на розрахунковий рахунок судновласника, а інші 50% шляхом проведення заліку зустрічної одноразової вимоги за виконані роботи за договором підряду №47/874 від 14.10.2005р.

17 липня 2006 року учасники договору уклали наступну Додаткову угоду №4, якою внесли  зміни в п.2.1 Договору, а саме погодили вартість фрахту суден за добу: для буксиру „Комунарівець” –1020 грн.; для буксиру „Октябрь” –1240 грн., для буксиру-штовхача „Капітан Добровольський” –830 грн.

21 липня 2006 року Додатковою угодою №5, сторони внесли зміни в п.3.3 Договору, якими змінили порядок нарахування фрахтової ставки на строк виконання робіт по заявці судновласника.

15 лютого 2007 року ДП „Суднобудівний завод імені 61 Комунара” направив на адресу товариства проект  Додаткової угоди №6 до договору фрахтування, де пропонував останньому внести зміни в п.2.1 Договору, де вартість фрахту суден була збільшена: для буксиру „Комунарівець” до 1104000 грн. на рік, для буксиру „Октябрь” до 1308000 грн. на рік і для буксиру-штовхача „Капітан Добровольский” до 804000 грн. на рік.

Товариство не погодилось з запропонованими умовами, не підписало цю додаткову угоду.

Однак, завод не звернувся для вирішення цього спору до суду, тобто згоди  до запропонованих змін досягнуто не було.

В свою чергу, позивач направив на адресу заводу проект Додаткової угоди №6 до договору фрахтування, де пропонував встановити ціну вартості фрахту за добу в наступному розмірі:  для буксиру „Комунарівець” - до 1020 грн., для буксиру „Октябрь”  - 1240 грн.  і для буксиру-штовхача „Капітан Добровольский”  - 830 грн.

При цьому, в цьому пункті пропонувалось також погодити, що жодна з сторін ні при яких обставинах не може змінити фрахтову ставку.

Окрім цього, позивач також запропонував викласти п.7 договору в наступній редакції: „Договір вступає в дію з дня його підписання обома сторонами та діє до повного відшкодування вартості виконаних робіт по договору підряду № 03-03/17/05 від 29.04.2005р.”, а розділ 8 договору фрахтування, доповнити пунктом 8.5, 8.6, в наступній редакції:

Пункт 8.5. „В разі зміни власника суден до нового власника переходять всі права та обов’язки по договору №03-03/17/05 від 29.04.2005р. Відчуження судновласником суден не тягне за собою розірвання договору”.

Пункт 8.6. „В разі продажі буксирів судновласником, до відшкодування затрат фрахтувателя на ремонт буксирів, фрахтуватель має переважне право на купівлю буксирів”.

Відповідач не погодився з запропонованими позивачем умовами викладеними в додатковій угоді №6 і листом від  12.03.2007р.  повідомив ініціатора про те, що повертає додаткову угоду без розгляду.

Одночасно завод повідомив товариство про те, що в зв’язку з закінченням строку дії договору 31.03.2007р., необхідністю використання буксирів для власних господарських потреб, він не продовжує строк його дії.

Приймаючи рішення по справі судом взято до уваги наступне.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів урегульовано статтею 188 Господарського кодексу України, який є спеціальним законом, що регулює правовідносини сторін у сфері господарської діяльності, тобто ті відносини, що є предметом розгляду у даній справі.

Згідно приписів названої статті зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку  не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона  договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, їх дії повністю узгоджувались з приписами цієї стаття Господарського кодексу України.

Розглянувши позовні вимоги в частині внесення змін в п.7 спірного договору в редакції запропонованої позивачем: „Договір вступає в силу з дня його підписання обома сторонами та діє до повного відшкодування вартості виконаних робіт по договору підряду №03-03/17/05 від 29.04.2005р.”, суд вважає за можливе задовольнити ці вимоги враховуючи наступне.

У пункті 4.6 Договору фрахтування його учасники записали, що ремонт суден перед початком експлуатації проводить фрахтуватель. Викладене свідчить про те, що експлуатація цих суден заводом була неможливою, оскільки вони потребували ремонту.

Укладаючи спірний договір сторони передбачили та записали в п.2.5 Договору про право  фрахтувателя, за письмовою згодою судновласника, проведення ремонту суден.

Укладання договору підряду є свідченням згоди заводу на проведення ремонту суден.

Оскільки, проведення ремонту потребувало затрат, які судновласник поклав на фрахтувателя, то учасники договору пунктом 2.6 погодили, що вартість ремонтних робіт виконаних фрахтувателем відповідно до п.2.5, підлягає відшкодуванню судновласником в рахунок оплати фрахту.

В той же час, враховуючи, що проти відповідача порушена справа про банкрутство, то суд критично оцінює можливість заводу здійснити самостійно такі витрати на ремонт суден. Протилежне не доведено відповідачем  належними доказами.

В подальшому, в Додатковій угоді №1 до договору сторони також записали, що 50% фрахтової ставки ідуть в рахунок оплати ремонту суден...до повного погашення затрат на ремонт.

Названа умова знайшла своє відображення в Додатковій угоді №3 від 23.05.2006р.

Таким чином, учасники договору передбачили врахування інтересів кожної сторони в частині виконання позивачем робіт по ремонту суден, тобто надання послуг заводу, так і оплату останнім цих послуг.

Як вбачається з матеріалів справи вартість ремонту склала 3 779 912,76 грн., яку відповідач погасив частково.

Оскільки, сторони за договором повинні поважати та враховувати інтереси кожної сторони, є рівноправними учасниками господарських відносин, діяти відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства, не спричиняти та не завдати одна одній збитки, то розірвання договору з боку заводу не узгоджується з такими положеннями та звичаями ділового обороту.

Укладаючи спірний договір позивач та відповідач пунктом 7.4. погодили, що договір не може бути розірвано по ініціативі судновласника до повного погашення коштів витрачених фрахтувальником на капітальний ремонт суден для вводу їх в експлуатацію.

Тобто строк дії договору ставився в залежність від ступеня виконання заводом обов’язку погасити заборгованість за виконані товариством ремонтні роботи.

Частина 2 статті 212 ЦК України говорить, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов’язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина).

Шляхи погашення цього боргу погоджено сторонами шляхом зарахування 50% фрахтової ставки в рахунок оплати ремонтних робіт.

В той же час, розриваючи договір відповідач взагалі не передбачив можливість відшкодування позивачеві суми заборгованості, яка виникла за договором підряду.

Такі дії суттєво зачіпають інтереси позивача, не узгоджуються з положеннями п.7.4 спірного договору яким заборонено судновласнику розривати договір до повного погашення заборгованості,  та не виключають можливості завдання йому шкоди, оскільки фінансовий стан заводу є тяжким,  він знаходиться в стадії банкрутства, і строк проведення повних розрахунків з позивачем, в разі розірвання договору, взагалі не називається.

Крім цього, в разі розірвання договору відповідач отримує судна які відремонтовані за рахунок позивача і в подальшому, не здійснюючи ніяких витрат продовжує їх експлуатацію та отримуючи певний прибуток.

Отже, фактично мова йде про можливість внесення змін до договору в порядку захисту позивачем свого цивільного права та інтересу, що не пов’язується з порушенням умов договору.

Але, в той же час, враховуючи порядок розрахунків за договором підряду, де пунктом 6 зазначено один спосіб –врахування для остаточного уточнення щомісячної сплати фрахту на термін дії договору,  суд вважає, що  право позивача на відшкодування цих  витрат, яке він захищає шляхом внесення змін до договору, узгоджується з приписами ч.6  ст.16 Цивільного кодексу України, а порушене право підлягає захисту.

Що стосується позовних вимог відносно доповнення розділу 8 пунктом 8.5 -  „В разі зміни власника суден до нового власника переходять всі права та обов’язки по договору №03-03/17/05 від 29.04.2005р. Відчуження судновласником суден не тягне за собою розірвання договору”, то суд вважає, що ці положення не порушують прав та інтересів іншої сторони за  спірним договором,  оскільки повністю узгоджуються з приписами ч.1  ст.770 ЦК України, яка говорить, що у разі зміни власника речі, переданої у найом, до нового власника переходять права та обов’язки наймодавця.

Аналогічні положення також записані у ч.3 ст.284 ГК України, де сказано, що реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Таким чином, суд не вбачає необхідності доповнення договору положеннями запропонованого позивачем пункту.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Внести зміни в п.7 договору фрахтування буксирів „Комунарівець”, „Октябрь” та буксиру-штовхача „Капітан Добровольський”  №03-03/17/05 від 29.04.2005р. виклавши його в наступній редакції: „Договір вступає в силу з дня його підписання обома сторонами та діє до повного відшкодування вартості виконаних робіт по договору підряду № 03-03/17/05 від 29.04.2005р.”

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства ”Суднобудівний завод ім..61 Комунара”, 54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 38 (р/р в МОД АППБ “Аваль”, МФО 326281, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “АВК-ІНВЕСТ”, 54001, м.Миколаїв, вул..Адміральська, 1/18 (р/р 0147 в МФ ВАТ “Кредитпромбанк”, МФО 326007, ) 28,3 грн. державного мита та 39,3 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                        К.Л.Василяка