КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2007                                                                                           № 26/332

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Лосєва А.М.

суддів:            Зубець Л.П.

Лосєва А.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Негода О.А. – дов. б/н від 18.05.2007р.;

від відповідача - не з’явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Телевізійний завод "Славутич"

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.07.2007

у справі № 26/332 (Пінчук В.І.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна компанія "Укрексперт"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Телевізійний завод "Славутич"

про                                                  стягнення 70000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 70 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що в порушення умов договору, відповідачем не було сплачено вартість виконаних позивачем робіт по розробці плану санації Відкритого акціонерного товариства “Телевізійний завод “Славутич” в порядку та строки, узгоджені сторонами, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 70 000,00 грн.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Рішенням Господарського суду міста Києва по справі №26/332 від 19.07.2007р. позов було задоволено, присуджено до стягнення з відповідача 70 000,00 грн. боргу, 700,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним Рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати Рішення Господарського суду міста Києва по справі №26/332 від 19.07.2007р., прийнявши нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає про те, що судом першої інстанції було неповно з’ясовано обставини, які мають значення для справи, зокрема, щодо підписання акту приймання виконаних робіт за спірним договором, а також невірно застосовано норми процесуального права, а саме ст. ст. 4-3, 4-7, 60 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2007р. апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.10.2007р.

03.10.2007р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання без зазначення номеру та дати його складання, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату у зв’язку з відрядженням повноважного представника відповідача.

Представник позивача заперечував проти клопотання відповідача, зазначаючи про його необґрунтованість, та просив суд відмовити в його задоволенні.

Відповідно до положень ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, викладених в клопотанні про відкладення розгляду справи на іншу дату, а саме щодо відрядження повноваженого представника відповідача.

Окрім того, в матеріалах справи наявні належні докази на підтвердження завчасного повідомлення представників сторін про місце, дату та час судового розгляду (поштові повідомлення про вручення ухвали Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2007р.), а явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов’язковою.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що обставини, викладені в клопотанні відповідача, не підтверджені належними доказами, у зв’язку з чим підстави для його задоволення відсутні.

Інших заяв або клопотань від представників сторін до суду не надходило.

У судовому засіданні представником позивача було подано відзив на апеляційну скаргу б/н від 01.10.2007р., в якому він заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін Рішення Господарського суду міста Києва по справі №26/332 від 19.07.2007р. як таке, що прийнято з повним та всебічним з’ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

24.07.2003р. між Національною компанією “Укрексперт” та керуючим санацією Відкритого акціонерного товариства “Телевізійний завод “Славутич” було укладено договір №98-1/03 про надання послуг з розробки плану санації (далі за текстом – Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, керуючий санацією Відкритого акціонерного товариства “Телевізійний завод “Славутич” (Замовник) доручив, а Національна компанія “Укрексперт” (Виконавець) зобов’язався провести розробку плану санації Відкритого акціонерного товариства “Телевізійний завод “Славутич” (т.с.1, а.с. 7-8).

Термін виконання робіт – один місяць з моменту підписання даної угоди (п.1.2 Договору).

Вартість робіт, зазначених у п.1.1 Договору, визначено у розмірі 70 000,00 грн. Оплата виконаних робіт проводиться Замовником на протязі трьох банківських днів з моменту підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт (п.2.1, п.2.2 Договору).

Згідно з п.3.1 Договору, Виконавець в термін, що обумовлюється даним договором, передає Замовнику план санації підприємства та акт прийому-передачі робіт. Одночасно з передачею плану санації підприємства, Виконавець подає всю інформацію щодо об’єкта санації, яка була забрана ним в процесі виконання ним роботи.

Підписаний Акт приймання-передачі робіт є підставою для розрахунків сторін (п.3.2 Договору).

В матеріалах справи наявний Акт приймання-передачі плану санації Відкритого акціонерного товариства “Телевізійний завод “Славутич” від 09.07.2004р., підписаний сторонами, з якого вбачається, що Національна компанія “Укрексперт” (Виконавець) передає, а керуючий санацією Відкритого акціонерного товариства “Телевізійний завод “Славутич” Татієнко В.А. (Замовник) приймає виконаний згідно з Договором №98/03 від 24.06.2003р. план санації Відкритого акціонерного товариства “Телевізійний завод “Славутич”.

Вартість робіт по розробці плану санації Відкритого акціонерного товариства “Телевізійний завод “Славутич”, згідно п.2.1 Договору №98/03 від 24.06.2003р., становить 70 000 грн. без ПДВ (т.с.1, а.с. 9).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що Договір №98/03 від 24.06.2003р., на який міститься посилання у вищевказаному Акті приймання-передачі від 09.07.2004р., між сторонами ніколи не підписувався, так само як і Акт приймання-передачі плану санації Відкритого акціонерного товариства “Телевізійний завод “Славутич” за спірним Договором №98-1/03 від 24.07.2003р. З урахуванням викладеного, відповідач стверджує, що позивачем як Виконавцем за Договором не було передано (розроблено) план санації підприємства, у зв’язку з чим підстави для сплати вартості вказаних робіт відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким твердженням відповідача, вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

З тексту Акту приймання-передачі від 09.07.2004р. вбачається, що відповідачем було прийнято виконаний позивачем план санації Відкритого акціонерного товариства “Телевізійний завод “Славутич”, вартість робіт по розробці якого становить 70 000 грн., що повністю збігається з умовами Договору №98-1/03 від 24.07.2003р.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним укладався інший договір протягом 2003-2004рр. щодо розробки плану санації Відкритого акціонерного товариства “Телевізійний завод “Славутич”.

До того ж, в матеріалах справи наявний Акт звірки виконаних і неоплачених робіт між Товариством з обмеженою відповідальністю “Національна компанія “Укрексперт” і Відкритим акціонерним товариством “Телевізійний завод “Славутич” станом на 01.05.2005р., який містить підписи повноважних представників вказаних підприємств та відбитки печаток (т.с.1, а.с. 10).

Згідно вказаного Акту, заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату його складання становить 145 000,00 грн., з них 70 000,00 грн. за Договором №98-1/03 від 24.07.2003р. та 75 000,00 грн. за Договором №01-05 від 02.02.2005р.

Таким чином, твердження відповідача про те, що договірні зобов’язання по розробці плану санації позивачем виконані не були спростовуюся наявними у справі доказами.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З 01 січня 2004 року набирали чинності Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з п.4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, Господарський кодекс України застосовується до господарських відносин, які виникли після набрання чинності його положеннями відповідно до цього розділу. До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Зважаючи на те, що відносини між сторонами за Контрактом існували після 01.01.2004р., при розгляді справи судом застосовуються норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст. 905 Цивільного кодексу України).

Зважаючи на те, що позивачем в повному обсязі були виконані його договірні зобов’язання щодо розробки плану санації, а відповідачем вказані роботи прийняті, що підтверджується наявними у справі доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до умов Договору, відповідач повинен здійснити оплату позивачу за виконані останнім роботи (надані послуги).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки відповідачем не надано суду доказів на спростування обставин, викладених у позові, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 70 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, Рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2007р. по справі №26/332 прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, з всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, тому апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства “Телевізійний завод “Славутич” задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги покладаються відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Телевізійнийзавод “Славутич” залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2007р. по справі №26/332 - без змін.

2. Матеріали справи №26/332 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя                                                                      Лосєв А.М.

Судді                                                                                          Зубець Л.П.

Лосєв А.М.

08.10.07 (відправлено)