ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.01.07                                                                                           Справа  № 5/169-2516

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                                 Городечної М.І.

суддів                                                      Юркевича М.В.

Кузя В.Л.

у м.Львові

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Тернопільобленерго” № 6571/24 від 01.12.2005 року (вх. № 720 від 19.12.2005 року)

на постанову господарського суду Тернопільської області від 21.10.2005 року

у справі № 5/169-2516

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Тернопільобленерго”, м.Тернопіль.

до 1: Фінансового управління Тернопільської районної державної адміністрації, м.Тернопіль.

до 2: Управління праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації, м.Тернопіль.

до 3: Управління Державного казначейства України в Тернопільському районі, м.Тернопіль.

про стягнення 28737,21 грн. в відшкодування витрат за надані пільги при оплаті за електроенергію реабілітованим особам.

за участю представників:

від позивача: Повера Т.К., довіреність № 5080/01 від 28.12.2006 року.

від відповідачів:  не з‘явились.

Представнику позивача роз»яснино права та обов»язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Постановою Господарського суду Тернопільської області (суддя Андрушків Г.З.) від 21.10.2005 року у справі за № 5/169-2516 частково задоволено позов Відкритого акціонерного товариства “Тернопільобленерго”: стягнено на його користь з Управління праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації 18136,70  грн. у відшкодування витрат за надані пільги при оплаті за електроенергію реабілітованим особам, 97,80 грн. витрат по сплаті державного мита, 40,16 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення 8738,51 грн. в позові відмовлено, а в частині стягнення 1862,00 грн. –провадження у справі закрито. Також стягнено з Фінансового управління Тернопільської районної державної адміністрації на користь позивача 97,79 грн. витрат по сплаті державного мита, 40,16 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, відповідач –Відкрите акціонерне товариство “Тернопільобленерго” оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відкрите акціонерне товариство “Тернопільобленерго” просить постанову господарського суду Тернопільської області від 21.10.2005 року у справі за № 5/169-2516 скасувати та прийняте нову постанову, якою стягнути з відповідачів на користь позивача 26875,21 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат за надані пільги при оплаті за електроенергію реабілітованим особам.

В обгрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд прийняв постанову за неповного з‘ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки викладені в постанові не відповідають обставинам справи, судом порушено та неправильно застосовано норми права. Зокрема судом не було враховано, що перебіг строків позовної давності по спірних правовідносинах, виходячи з положень ст.ст. 257, 261 ЦК України, п.п. 9,11 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів  на здійснення заходів з виконання бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256, починається з наступного дня після закінчення бюджетного року, тобто після 31.12.2002 року, протягом якого головний розпорядник коштів, у випадку нестачі сум субвенцій з державного бюджету на покриття витрат по відшкодуванню пільг, має можливість перерозподілити та уточнити обсяги субвенцій.

Відповідачі явку представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, що стверджується поштовими повідомленнями, що знаходяться в матеріалах справи.

Апеляційний суд враховуючи вищенаведене, та те, що ним було заслухано в попередніх судових засіданнях представників відповідачів, положення ст. 101 ГПК України вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд постанови Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2005 року у справі № 5/169-2516 в даному судовому засіданні без участі представників відповідачів.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив, що оскаржувана постанова господарського суду Тернопільської області підлягає частковому скасуванню,  виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України „Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні” № 962 ХІІ від 17.04.1991р. реабілітованим особам, які визначені ст. 1 цього Закону, та які стали інвалідами внаслідок репресій або є пенсіонерами надається право на відповідні пільги у тому числі і на 50 % знижки в межах норм, передбачених чинним законодавством, на оплату житлово-комунальних послуг, в тому числі за електроенергію.

Згідно з ст. 39 Закону України „Про державний бюджет України на 2002 рік” видатки з пільг та субсидій населенню на оплату електроенергії здійснюються з місцевих бюджетів до загального фонду державного бюджету України.

Слід зазначити, що відповідно до положень „Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету”, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002р. № 256 головним розпорядником коштів на здійснення заходів соціального захисту (в тому числі з надання пільг) є структурні підрозділи райдержадміністрації, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту, яким є Управління праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації.

В 2002 році головним розпорядником коштів на здійснення заходів соціального захисту (в тому числі з надання пільг певним категоріям громадян Тернопільського району) являлось Фінансове управління Тернопільської районної державної адміністрації.

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на виконання заходів, передбачених програмами соціального захисту населення за рахунок субвенції з Державного бюджету здійснюється в Порядку, затвердженому Постановою КМУ від 04.03.2002р. № 256, яким визначено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконанням державних програм соціального захисту населення в тому числі реабілітованим громадянам, які стали інвалідами внаслідок репресій або є пенсіонерами шляхом надання цій категорії пільговиків субсидій на оплату електроенергії за рахунок субвенцій з Державного бюджету.

Крім того, на шостій сесії двадцять першого скликання Тернопільської обласної ради народних депутатів 10.12.1991р. було прийнято рішення про встановлення для всіх категорій реабілітованих громадян –мешканців Тернопільської області, додаткових пільг, в тому числі на зниження оплати комунальних послуг на 50 % в межах норм, передбачених чинним законодавством. Фінансування пільг наданих особам, які визначені ст. 3 Закону України „Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні”, згідно з пп. б п. 3 ст. 91 Бюджетного кодексу України проводиться за рахунок коштів місцевого бюджету, як видатки місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів для забезпечення місцевих програм соціального захисту окремих категорій населення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ст. 6 Закону України „Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні” та рішення шостої сесії двадцять першого скликання Тернопільської обласної ради народних депутатів від 10.12.1991р. реабілітованим особам на підставі наданих пільговиками заяв, позивачем надавалась їм 50-ти відсоткова знижка по оплаті за спожиту електроенергію на загальну суму 28737,21 грн. за спожиту електроенергію в 2002, 2004 роках, та з січня по липень включно 2005 року відповідно до ст.ст. 1, 3 зазначеного Закону, що підтверджується щомісячними розрахунками витрат на відшкодування збитків, які щомісячно за вищезазначені періоди доводились до головного розпорядника коштів на відшкодування послуг для пільгової категорії населення, яким у 2002р. було Фінансове управління Теронпільської районної державної адміністрації, а з 2003 року - Управління праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації. Таким чином, підписуючи щомісячні розрахунки по наданих пільгах відповідачі 1 та 2 були ознайомлені з сумою заборгованості.

З вищенаведеного вбачається, що головні розпорядники бюджетних коштів (відповідачі 1 та 2) не виконали своїх обов”язків по здійсненню заходів соціального захисту, а саме щодо відшкодування наданих позивачем вищезазначеній категорії громадян пільг по оплаті електроенергії в спірний період. В зв”язку з чим на день заявлення позову борг становив 28737,21 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків за надані послуги, на які надаються пільги, складеним позивачем та відповідачами станом на 01.06.2005р.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема акту звіряння станом на 01.06.2005 року, що й не заперечується позивачем, Управлінням праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації під час розгляду справи в суді першої інстанції частково погашено заборгованість з відшкодування наданих пільг по оплаті електроенергії вищезазначеним пільговим категоріям осіб на суму 1862 грн. Таким чином апеляційний суд вважає, що позов в цій частині слід припинити відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні витрат по відшкодуванню пільг по оплаті використаної електроенергії реабілітованим особам за період з січня по липень 2002 року в сумі 8738,51 грн., то суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд дійшов неправильного висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, оскільки перебіг позовної давності, згідно з ст.ст. 257, 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права, в даному випадку –порушення права на відшкодування головним розпорядником коштів витрат пов”язаних з наданням пільг реабілітованим особам в 2002 році.

Так, суд першої інстанції при визначенні дня, від якого починається перебіг позовної давності покликається на «Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання бюджету», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256. Проте, місцевий господарський суд покликаючись на вищевказаний Порядок не вказав, яким саме пунктом даного Порядку визначено термін для здійснення розрахунку головним розпорядником коштів місцевого бюджету з постачальниками відповідних послуг. Даним Порядком не визначено чітко термін для проведення повного розрахунку головного розпорядника коштів місцевих бюджетів за надані пільги з постачальниками відповідних послуг за рахунок субвенції з Державного бюджету.

Згідно з п.п. 9, 10, 11 вищезазначеного Порядку, протягом бюджетного року Кабінет Міністрів України за внесенням Міністерства Фінансів України, у разі потреби, приймає рішення щодо перерозподілу обсягів субвенцій  між бюджетами Автономної Республіки Крим, областей, м.Києва та м.Севастополя, а Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій вносять до відповідних рад пропозиції щодо уточнення обсягів субвенцій. Рішення щодо перерозподілу обсягів субвенцій, внесення пропозицій щодо їх уточнення проводиться виходячи із фактичного обсягу нарахування сум щодо пільг населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг, згідно реєстрів нарахованих сум, що подаються фінансовими органами РДА на підставі актів звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами –постачальниками відповідних соціальних послуг.

Таким чином, протягом бюджетного року здійснюється виконання бюджетних зобов”язань в тому числі по відшкодуванню витрат, пов”язаних з наданням пільг за рахунок субвенції з державного бюджету шляхом перерозподілу та уточнення обсягів субвенції між бюджетами різних рівнів.

Крім того, Кабінет Міністрів України в ч. 2 п. 2 постанови від 04.03.2002р.           № 256 постановив: „Установити, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюватимуть до 31 грудня 2002р. розрахунки з постачальниками послуг на підставі отримання від них щомісячних звітів щодо послуг, наданих отримувачам, які мають право на відповідні пільги”.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з твердженнями позивача, що перебіг позовної давності починається з наступного дня після закінчення бюджетного року, тобто після 31.12.2002р.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що позовні вимоги щодо стягнення 8738,51 грн. є законними та такими, що заявлені в межах строків позовної давності, що не було належним чином оцінено судом першої інстанції.

Відповідно до п.п. 5, 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою КМ України від 04.03.2002р. № 256, управління праці та соціального захисту населення –розпорядники коштів місцевих бюджетів, готують дані про нарахування суми щодо пільг різних категорій громадян та акти звіряння за надані послуги та через фінансові органи РДА направляються в фінансові органи ОДА та управління Державного казначейства в області. Відповідно управління Державного казначейства в області подає Державному казначейству, щомісячно дані щодо нарахованих сум пільг, субсидій, допомоги та кредиторської заборгованості відповідних бюджетів по зазначеним реєстрам. Тобто районне управління праці та соціального захисту населення безпосередньо, в першу чергу бере участь в формуванні отримуваної суми субвенцій з державного бюджету, з урахуванням її обсягу, передбаченого у обласному бюджеті для відповідного місцевого бюджету.

Управління праці та соціального захисту населення є юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційний рахунок в органах Державного казначейства, печатку з зображенням Державного герба України і своїм найменуванням. А згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №  256 головним розпорядником коштів на здійснення заходів соціального захисту (в тому числі з надання пільг) є структурні підрозділи райдержадміністрації, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту, яким є Управління праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації.

Таким чином, фінансове управління Тернопільської районної державної адміністрації та управління праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації є відповідачами, на яких покладено обов”язки по формуванню місцевого бюджету, фінансуванню заходів, передбачених відповідним бюджетом, а також надання пільг, встановлених законодавством України та цільове використання бюджетних асигнувань. Однак, свої зобов”язання, покладені на них законодавством відповідачі не виконали, внаслідок чого утворилась заборгованість з відшкодування збитків позивача від надання пільг реабілітованим за 2002 рік, 2004 рік, січень-липень 2005 року на суму  26875,21 грн.

За наведеного вище, та враховуючи, що відповідно до ст.ст. 1, 3, 6 Закону України „Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні”, рішення шостої сесії двадцять першого скликання Тернопільської обласної ради народних депутатів від 10.12.1991р., ст. 91 Бюджетного кодексу України фінансування пільг вищезазначеним пільговим категоріям громадян, в тому числі 50-ти відсоткової знижки по оплаті за спожиту електроенергію, передбачено з відповідного місцевого бюджету, а тому апеляційний суд вважає, що кошти, що є предметом позову, можуть бути стягнені лише з місцевого бюджету Тернопільського району Тернопільської області. При цьому, враховуючи, що Положенням про державне казначейство України, затвердженим постановою КМУ від 21.12.2005 року № 1232 передбачено, що саме Держказначейством проводиться розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, та здійснюється безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державних та місцевих бюджетів за рішенням повноважного органу, а тому спірні кошти підлягають стягненню на користь позивача через місцеве (в Тернопільському районі) відділення Державного казначейства України.

Крім того, слід зазначити, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, оскільки спір по даній справі є майнового характеру і тому у відповідності до статті 18 КАС України не підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції.

З огляду на вищенаведене, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ВАТ «Тернопільобленерго»слід частково  задоволити, а постанову Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2005 року у справі № 5/169-2516 скасувати як таку, що прийнята при неповному з”ясуванні всіх обставин справи і неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

За наведеного, та враховуючи положення ст.ст. 44, 49, 105 ГПК України, апеляційний суд вважає розподілити судові витрати між сторонами по розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, поклавши їх на  Фінансове управління Тернопільської районної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації в рівних частинах.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства                 „Тернопільобленерго” частково задоволити.

2.   Постанову   Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2005 року у справі № 5/169-2516 скасувати.

3.   Прийняти нове рішення. Позов в частині стягнення 26875 грн. 21 коп. задоволити.  Стягнути з місцевого бюджету Тернопільського району Тернопільської області через Управління державного казначейства України в Тернопільському районі Тернопільської області 26875 грн. 21 коп.

4.    Провадження у справі в частині стягнення 1862 грн. припинити.

5. Стягнути з Фінансового управління Тернопільської районної державної адміністрації на користь Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго»134 грн. 38 коп. в відшкодування витрат по сплаті державного мита за подання позовної заяви та 67 грн. 19 коп. в відшкодування витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги,  55 грн. 18 коп. в відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6.  Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації на користь Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго»134 грн. 38 коп. в відшкодування витрат по сплаті державного мита за подання позовної заяви та 67 грн. 19 коп. в відшкодування витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги, 55 грн. 18 коп. в відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

7.  Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку.

8. Матеріали справи передати до місцевого господарського суду  Тернопільської області.

Головуючий - суддя                                                              М.І.Городечна

суддя                                                                                        М.В.Юркевич

суддя                                                                                        В.Л.Кузь