ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"08" лютого 2007 р.            Справа № 242/10-06

Господарський суд Київської області розглянув заяву

Закритого акціонерного товариства „Білицький молочноконсервний комбінат”смт. Білики

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Київської області у справі № 242/10-06

за позовом Закритого акціонерного товариства „Білицький молочноконсервний комбінат”смт. Білики

до 1) Приватного підприємства „Гіппократ”, м. Українка.

2) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Нова-Водолага”, м. Бар

про стягнення 2410804.00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Гейштор О.К. –представник за довіреністю №5 від 01.02.2006р.;

від відповідача 1.: – не з’явився;

відповідача 2.: –не з’явився.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області у квітні 2006 року звернулося Закритого акціонерне товариство „Білицький молочноконсервний комбінат”смт. Білики з позовом до Приватного підприємства „Гіппократ”, м. Українка про стягнення 2410804.00 грн. Ухвалою господарського суду Київської області від 25.04.2006р. було порушено провадження в справі та призначено до розгляду на 22.05.2006р.

Позов мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов’язання по Договору поставки цукру-піску від 23.02.2005р. № 2302/Цк, щодо поставки товару.

Через загальний відділ суду 22.05.2006р. від представника позивача надійшла додаткова позовна заява № 613 від 17.05.2006р., в якій останній зазначає, що 12.05.2006р. між Закритим акціонерним товариством „Білицький молочноконсервний комбінат” (кредитор), Приватним підприємством „Гіппократ” (боржник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „Нова-Водолага” (поручитель) було укладено Договір поруки № 17.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, поручитель зобов’язується перед кредитором відповідати за виконання боржником зобов’язань перед кредитором, що виникли з Договору поставки цукру-піску від 23.02.2005р. № 2302/Цк, в сумі, що становить 2500000,00 грн.

В зв’язку з чим, позивачем було заявлено клопотання про залучення до участі у справі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Нова-Водолага” в якості іншого відповідача.

Судом ухвалою від 22.05.2006р. на підставі ст. 24 ГПК України було залучено до участі у справі в якості іншого відповідача Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Нова-Водолага” (відповідач 2).

Також, представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог від 06.06.2006р. № 711, в якій останній просив солідарно стягнути суму збитків з відповідача 1 та відповідача 2.

Відповідач 1 - Приватне підприємтво «Гіппократ»в судові засідання без поважних причин неодноразово не з’являвся, письмовий відзив не надсилав, хоча про час, дату, та місце слухання справи був повідомлений належним чином ухвалами господарського суду Київської області від 25.04.2006р. та 22.05.2006р.

Відповідач 2 - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Нова-Водолага” в судові засідання не з’явивлявся, письмового відзиву не надсилав, хоча був повідомлений належним чином ухвалами суду від 25.04.2006р. та від 22.05.2006р.

Рішенням господарського суду Київської області від 13.06.2006 – 27.07.06р. у справі № 242/10-2006 позов задоволено повністю - стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова-Водолага»(поручитель) (23000, Вінницька область, м. Бар, вул. Пролетарська, 6, ) на користь Закритого акціонерного товариства «Білицький молочноконсервний комбінат»(39221, Полтавська область, Кобеляцький район, смт Білики, вул. Рози Люксембург, 15, код ЄДРПОУ 00418,00 грн. збитків, також судові витрати: державне мито в розмірі 24108,04 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У рішенні від 13.06.2006 р. суд послався на наступне:

Згідно з частиною другою ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

25.01.2006р. позивачем було направлено претензію № 93 на адресу відповідача 1, (що підтверджується квитанцією № 80) з пропозицією відвантажити партію цукру в кількості 996,2 тон в термін визначений ст. 530 ГПК України.

Оскільки, вимога позивача була направлена на адресу відповідача 25.01.2006р., обов’язок відповідача по відвантаженню партії цукру в кількості 996,2 тон та з урахуванням семиденного строку, передбаченого ст. 530 ЦК України та трьох денного строку перебігу поштової кореспонденції настав 05.02.2006р.

Також, судом було встановлено, що 12.05.2006р. між Закритим акціонерним товариством „Білицький молочноконсервний комбінат” (кредитор), Приватним підприємством „Гіппократ” (боржник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „Нова-Водолага” (поручитель) було укладено Договір поруки № 17 (Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, поручитель зобов’язується перед кредитором відповідати за виконання боржником зобов’язань перед кредитором, що виникли з Договору поставки цукру-піску від 23.02.2005р. № 2302/Цк, в сумі, що становить 2500000,00 грн.

Згідно з п. 1.4 Договору поруки від 12.05.2006р. № 17 відповідальність поручителя та позичальника є солідарною.

У відповідності до п. 2.2 Договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов’язань, кредитор має право протягом 3-х років пред’вити свої вимоги безпосередньо до поручителя , які є обов’язковими до виконання на перший день з моменту невиконання своїх зобов’язань боржником по Договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору поруки поручитель зобов’язаний виконати свої зобов’язання на користь кредитора в термін, визначений п. 2.2 Договору поруки, шляхом перерахування суми заборгованості боржника на розрахунковий рахунок, який вказаний кредитором.

Згідно зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі –ГК України), суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зообов”язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом України (ст. 525 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобо’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Частиною 3 ст. 612 ЦК України передбачено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст. ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною.

Таким чином, збитки – це об’єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, які він поніс внаслідок невиконання боржником свого зобов’язання та які знаходяться у причинно-наслідковому зв’язку з неправомірною поведінкою боржника.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Судом було встановлено, що Договором поруки від 12.05.2006р. № 17 передбачено солідарну відповідальність боржника і поручителя.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідачем 1 було поставлено товар на суму 251196,00 грн., залишок боргу становить 2410804,00 грн.

Позивачем 18.05.2006р. було направлено на адресу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова-Водолага»(поручитель) вимогу про сплату боргу (копію позовної заяви), що підтверджується поштовою квитанцією від 18.05.2006р. № 98/442, обов’язок відповідача 2 по сплаті заборгованості з урахуванням семиденного строку, передбаченого ст. 530 ЦК України та трьох денного строку перебігу поштової кореспонденції настав 29.05.2006р.

Враховуючи вищенаведене, судом винесено рішення про стягнення суми збитків в розмірі 2410804,00 грн. з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова-Водолага»(відповідач 2, поручитель).

Позивач Закрите акціонерне товариство „Білицький молочноконсервний комбінат”смт. Білики звернувся до господарського суду Київської області з заявою б/н (вх. суду 1544 від 02.02.07р.) про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Як на нововиявлені обставини Закрите акціонерне товариство „Білицький молочноконсервний комбінат” посилається на те, що на даний час рішення суду набрало законної сили, але не виконане через відсутність коштів та майна у відповідача 2 - СТОВ «Нова-Водолага». Відсутність достатнього майна стала наслідком того, що вже після ухвалення рішення від 13.06.2006 р. інше підприємство надало державній виконавчій службі рішення суду про визнання за ним права власності на майно відповідача2. бурякозбиральні машини М-41 «Маtrot», після чого вказані машини вибули з володіння СТОВ «Нова-Водолага», а позивач як заставодержатель, позбувся права задовольнити свої вимоги за рахунок даного заставленого майна.

Позивачу не було і не могло бути відомо, що вказані бурякозбиральні машини насправді не є власністю відповідача 2 - СТОВ «Нова-Водолага», оскільки машини належним чином були зареєстровані за СТОВ «Нова-Водолага»на праві власності у Держтехнагляді. Дані обставини не були відомі і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи. Разом з тим, вони мають істотне значення для вирішення справи. Оскільки вирішальним чином би вплинули на вибір позивача вимагати у суду стягнути борг з відповідача 1 - ПП «Гіппократ», а не з відповідача 2 - СТОВ «Нова-Водолага». Адже в даній справі саме позивачу належить право обирати, до якого з двох солідарних боржників звертатися з вимогою про сплату боргу. Отже обставини, які мають значення для такого вибору позивача, - мають значення і для справи, існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі позивачу. Позивачу стало про них відомо декілька днів тому від державного виконавця. Інакше, позивач би ставив свої позовні вимоги виключно до відповідача 1 - ПП «Гіппократ».

В додаткових поясненнях від 08.02.07р. заявник зазначає , що 12 травня 2006 р. між СТОВ «Нова-Водолага»та ЗАТ «Білицький молочноконсервний комбінат»був укладений договір застави № 17/1, за яким СТОВ «Нова-Водолага»передала ЗАТ «Білицький молочноконсервний комбінат»майно згідно додатку № 1. Пунктом 1 у вказаному додатку зазначено «машина бурякозбиральна М-41 «Маtrоt»у кількості 4 шт. Дане майно є найбільш цінним порівняно з рештою майна, що заставлялось.

Разом з тим, Господарським судом Вінницької області було постановлено рішення у справі № 8/121-06 за позовом Господарської асоціації підприємств цукрової промисловості України «Кристал»(01001, м. Київ, вул. Грінченка, 1) до СТОВ «Нова-Водолага». На підставі даного рішення був виданий наказ від 20.07.2006 р. про вилучення 4-х самохідних бурякозбиральних машин М 41 МН фірми «Маtrоt» (Франція) у боржника СТОВ «Нова-Водолага»та передачу їх законному власнику - Господарській асоціації підприємств цукрової промисловості України «Кристал». Даний наказ був направлений до державної виконавчої служби Барського району Вінницької області разом з супровідним листом, вхідний номер 1873 від 21.07.2006 р.

Державна виконавча служба Барського району Вінницької області вказаний наказ суду виконала, виконавче провадження закінчила постановою від 02.08.2006 р. у зв'язку з виконанням, про що стягувач був повідомлений листом від 11.08.2006 р. вихідний номер 3716 (копія додано до пояснень), а наказ був повернутий Господарському суду Вінницької області.

Через загальний відділ господарського суду Київської області позивачем подано заяву від 01.02.2007р. про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові суми, а в разі їх відсутності на майно Приватного підприємства “Гіппократ”.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.02.2007р., було накладено арешт на грошові суми, в разі їх відсутності на майно Приватного підприємства “Гіппократ” (08720, Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, 6, ).

В судовому засіданні 08.02.2007 р. представник заявника вимоги, викладені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, через загальний відділ господарського суду Київської області надійшла заява про прийняття додаткового рішення по справі №242/10-06. 08.02.2007р. заявник звернувся з заявою, в якій останній просить не розглядати дану заяву по суті .

Відповідач 1. та відповідач 2. без поважних причин в судове засідання не з’явилися, відзив на заяву не надіслали, причин неявки в судове засідання суду не повідомили, що відповідно до ст. 114 ГПК України не є перешкодою для розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника (позивач по справі) господарський суд встановив.

Згідно ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомими заявнику.

13.06.2006 р. Господарським судом Київської області постановлено рішення у справі № 242/10-06 за позовом ЗАТ «Білицький молочноконсервний комбінат»до ПП «Гіппократ»та СТОВ «Нова-Водолага»про солідарне стягнення 2410804,00 грн., яким позов задоволене повністю і стягнуто з відповідача 2 - СТОВ «Нова-Водолага»всю суму позову.

За матеріально-правовими нормами відповідачі є солідарними боржниками перед позивачем. Тобто, позивач мав право вимагати виконання зобов'язання як від ПП «Гіппократ», так і від СТОВ «Нова-Водолага».

Ухвалюючи рішення про стягнення боргу саме з СТОВ «Нова-Водолага», суд виходив з відповідної думки позивача та наявних у справі доказів про існування у СТОВ «Нова-Водолага»певного майна, зокрема, 4-х машин бурякозбиральних М-41 «Маtrоt», переданого позивачу у заставу, у якості забезпечення відповідного зобов'язання. У свою чергу, погоджуючись з ухваленим судом рішенням, позивач враховував відомості про те, що у першого відповідача - ПП «Гіппократ»відсутнє будь-яке майно.

На даний час рішення суду набрало законної сили, але не виконане через відсутність коштів та майна у відповідача 2 - СТОВ «Нова-Водолага». Відсутність майна стала наслідком того, що вже після ухвалення рішення від 13.06.2006 р. інше підприємство надало державній виконавчій службі рішення суду про визнання за ним права власності на вищевказані бурякозбиральні машини М-41 ««Маtrоt», після чого вказані машини вибули з володіння СТОВ «Нова-Водолага», а позивач як заставодержатель, позбувся права задовольнити свої вимоги за рахунок даного заставленого майна.

Позивачу не було і не могло бути відомо, що вказані бурякозбиральні машини насправді не є власністю відповідача 2 - СТОВ «Нова-Водолага», оскільки машини належним чином були зареєстровані за СТОВ «Нова-Водолага».

Відповідно до п. 1.2 роз‘яснення президії Вищого господарського суду України від 21.05.2002 р. № 04-5/563 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за ново виявленими обставинами”, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені.

Відсутність майна у СТОВ «Нова-Водолага»та існування рішення господарського суду Вінницької області № 8/121-06 є нововиявленими обставинами, які істотно впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні у справі № 242/10-2006.

В абзацах першому і третьому пункту 1 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України від 21.05.2002 № 04-5/563 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами” (далі –Роз’яснення) визначено, що відповідно до статті 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи."

У пункті 1.1 Роз'яснення визначено: "На підставі статті 112 ГПК судове рішення може бути переглянуто за двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору або розгляду справи про банкрутство і виявлення їх після прийняття судового рішення зі справи. Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК".

Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 27 лютого 1981 р. № 1 "Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили" (з наступними змінами), не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилася після прийняття рішення обставини, а також: обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог норм процесуального права.

На підставі викладеного рішення господарського суду Київської області від 13.06.2006 р- 27.07.06р у справі № 242/10-2006 підлягає скасуванню.

Згідно ст. 114 ГПК України, у разі скасування судового рішення за результатами його перегляду за нововиявленими обставинами справа розглядається господарським судом за правилами, встановленими ГПК України.

Так, судом встановлено:

23.02.2005р. між Закритим акціонерним товариством «Білицький молочноконсервний комбінат» (покупець) та Приватним підприємтвом «Гіппократ»(продавець) було укладено Договір поставки цукру –піску № 2302/Цк (Договір), відповідно до умов якого продавець зобов’язується продавати, а покупець приймати та оплачувати цукр-пісок білий в поліпропіленових мішках вагою нетто 50 кг (товар).

Відповідно до п. 3.1 Договору покупець здійснює 100% попередню оплату за партію товару на розрахунковий рахунок продавця протягом 10 календарних днів не пізніше 03.03.2005р.

Датою передачі товару покупцеві ввжати дату вказану в залізничній накладній (п.3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору оплата відвантаженого товару здійснюється покупцем шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок продавця на умовах і в терміни, які передбачені додатками до Договору.

Згідно з п. 4.2 Договору продавець зобов’язується відвантажити товар зі свого складу у транспорт, наданий покупцем.

Також, сторнами було підписано Додаток № 1 до Договору постави цукру –піску від 23.02.2005р. № 2302/Цк (Додаток №1).

Відповідно до п. 1 Додатку № 1 продавець зобов’язується передати у власність покупця, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити цукор –пісок білий на умовах Додатку № 1, а саме: в кількості 1100,00 тон та за ціною 2662000,00 грн. (з ПДВ).

Позивачем відповідно до умов Договору та Додатку № 1 було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача 1 - Приватного підприємтва «Гіппократ» 2662000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 24.02.2005р. № 256 на суму 300000,00 грн.; від 25.02.2005р. № 260 на суму 500000,00 грн.; від 28.02.2005р. № 261 на суму 500000,00 грн.; від 01.03.2005р. № 262 на суму 500000,00 грн.; від 02.03.2005р. № 263 на суму 500000,00 грн.; від 03.03.2005р. № 264 на суму 362000,00 грн.

Відповідачем 1 в порушення умов Договору та Додатку № 1 було відвантажено позивачу тільки 103,8 тон цукру-піску на суму 251196,00 грн., що підтверджується накладними від 30.03.2005р. 3 14, від 04.05.2005р. № 15, від 19.05.2005р. № 16.

Оригінали вищезазначених документів надано в судовому засіданні для огляду, а копії залучено до матеріалів.

Згідно з частиною другою ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

25.01.2006р. позивачем було направлено претензію № 93 на адресу відповідача 1, (що підтверджується квитанцією № 80) з пропозицією відвантажити партію цукру в кількості 996,2 тон в термін визначений ст. 530 ГПК України.

Оскільки, вимога позивача була направлена на адресу відповідача 25.01.2006р., обов’язок відповідача по відвантаженню партії цукру в кількості 996,2 тон та з урахуванням семиденного строку, передбаченого ст. 530 ЦК України та трьох денного строку перебігу поштової кореспонденції настав 05.02.2006р.

Також, судом встановлено, що 12.05.2006р. між Закритим акціонерним товариством „Білицький молочноконсервний комбінат” (кредитор), Приватним підприємством „Гіппократ” (боржник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „Нова-Водолага” (поручитель) було укладено Договір поруки № 17 (Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, поручитель зобов’язується перед кредитором відповідати за виконання боржником зобов’язань перед кредитором, що виникли з Договору поставки цукру-піску від 23.02.2005р. № 2302/Цк, в сумі, що становить 2500000,00 грн.

Згідно з п. 1.4 Договору поруки від 12.05.2006р. № 17 відповідальність поручителя та позичальника є солідарною.

У відповідності до п. 2.2 Договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов’язань, кредитор має право протягом 3-х років пред’вити свої вимоги безпосередньо до поручителя , які є обов’язковими до виконання на перший день з моменту невиконання своїх зобов’язань боржником по Договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору поруки поручитель зобов’язаний виконати свої зобов’язання на користь кредитора в термін, визначений п. 2.2 Договору поруки, шляхом перерахування суми заборгованості боржника на розрахунковий рахунок, який вказаний кредитором.

Згідно зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі –ГК України), суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зообов”язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом України (ст. 525 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобо’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Частиною 3 ст. 612 ЦК України передбачено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст. ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною.

Таким чином, збитки – це об’єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, які він поніс внаслідок невиконання боржником свого зобов’язання та які знаходяться у причинно-наслідковому зв’язку з неправомірною поведінкою боржника.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, відповідачем 1 було поставлено товар на суму на суму 251196,00 грн., залишок боргу становить 2410804,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, сума збитків 2410804,00 підлягає стягненню з боржника (Приватне підприємство „Гіппократ”)

Витрати по сплаті державного мита за розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до ст. 49 ГПК України судом покладаються на відповідача 1

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст. 35, 44, 49, 82-85, 112-114 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1.          Рішення господарського суду Київської області від 13.06.2006-27.07.06 р. у справі № 242/10-2006 скасувати.

2.          Позов задовольнити повністю.

3.          Стягнути з Приватного підприємства „Гіппократ” (08720, Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, вул. Юності, 6, ) на користь Закритого акціонерного товариства „Білицький молочноконсервний комбінат” (39221, Полтавська обл., Кобеляцький р-н, смт. Білики, вул. Рози Люксембург, 15, код ЄДРПОУ 00418,00 грн. збитків, також судові витрати: державне мито в розмірі 24108,04 грн., 118 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу та 12054,02 грн. державного мита за розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

4.          Видати наказ після набрання рішення законної сили.

5.          Визнати таким, що втратив чинність наказ виданий на виконання рішення господарського суду Київської області №242/10-06 від 13.06.–27.07.2006р.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                Рябцева О.О.