СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.

Справа № А-10/8

Господарський суд Івано-Франківської області у складі
судді Шелест С.Б.

При секретарях судового засідання:
Кузишин У.Б., Бабінець У.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за  позовом:       Підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1

до відповідача:
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті ,

01135, м. Київ,
пр-т Перемоги, 14

про:                    скасування постанови

За участю представників сторін:

від позивача:   ОСОБА_1. - підприємець, (свідоцтво про
державну реєстрацію)

від відповідача: не з»явився;

в с т а  н о в и в:

Підприємцем ОСОБА_1 заявлено вимогу про скасування постанови
ІНФОРМАЦІЯ_1  про застосування фінансових
санкцій.

01.03.07р. в судовому розгляді справи
оголошено перерву до 14.03.07р.

Ухвалою суду від 20.02.07р., на
підставі ч.1 ст.52 КАС України, за згодою позивача, здійснено заміну первинного
відповідача належним -  Головною
державною інспекцією на автомобільному транспорті.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав та, не заперечуючи факту порушення, виявленого при
перевірці посадовими особами відповідача,
посилається на те, що відповідачем
порушено  порядок здійснення
державного контролю на автомобільному транспорті загального користування, що
затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.03р. № 143.

Відповідач у відзиві на позов
та в судовому засіданні 01.03.07р. проти позову заперечував, не погоджуючись з
позицією та висновками, викладеними позивачем в позовній заяві та в судовому
засіданні вказуючи на те, що оскаржувана постанова прийнята в межах повноважень
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті,  у відповідності до вимог чинного законодавства
та у зв»язку з порушеннями ст.48 Закону України
«Про автомобільний транспорт».

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши доводи та заперечення представників сторін, суд  встановив, що відповідно до акта перевірки
НОМЕР_1дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складеного
посадовими особами Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області, було
встановлено, що водій  надавав послуги з
перевезення вантажу з м.Долини в Розточки на договірних умовах на підставі
товарно-транспортної накладної  без
документа, обов»язкового для надання послуг з перевезення вантажу автомобільним
транспортом, а саме без ліцензійної картки.

За результатами перевірки та на
підставі зазначеного акта перевірки, т.в.о. начальника територіального
управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в
Івано-Франківській області області 25.07.06р. винесено постанову НОМЕР_2 про
застосування до суб»єкта підприємницької діяльності -ОСОБА_1фінансових санкцій
в розмірі 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, що
полягає в  наданні послуг з перевезення
вантажу автомобілем марки КамАЗ, номер НОМЕР_3
без ліцензійної картки.

Суд вважає оскаржувану постанову
правомірною, а позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Право Головавтотрансінспекції та її
територіальних органів здійснювати державний контроль на автомобільному
транспорті загального користування передбачене Положенням про Головну державну
інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 08.09.04р. № 1190 та Порядком здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті загального користування, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.03р. № 143  (в редакції, що була чинною на момент
здійснення перевірки).

Так, згідно  п.4 Положення,  Головавтотрансінспекція відповідно до
покладених на неї завдань здійснює державний контроль за додержанням суб»єктами
господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту
загального користування, вимог законодавства про автомобільний транспорт,  в зв»язку з чим відповідно до п.5 цього ж
Положення Головавтотрансінспекція вправі проводити перевірку автомобільних
транспортних засобів загального користування щодо їх відповідності вимогам
законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до п.4 зазначеного вище
Порядку, безпосереднє здійснення державного контролю в областях  покладається на відповідні автотранспортні
управління. Згідно п. 7 цього Порядку, проведення перевірки  оформляється завданням на перевірку за формою
згідно з додатком 1.  Відповідно до п.9
Порядку, перевірка може бути вибірковою (щодо виконання вимог конкретних
нормативно-правових актів з питань автомобільного транспорту) , а згідно п.21 -
проводиться з метою встановлення наявності у водія документів, передбачених
ст.ст.38,57 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно п.27 Порядку , у разі коли
керівник або уповноважений представник суб»єкта підприємницької діяльності
заявив про своє бажання взяти участь у розгляді справи про порушення цим
суб»єктом законодавства про автомобільний транспорт, справа розглядається за
його участю. З матеріалів даної справи вбачається, що водій позивача ОСОБА_2.
підписав акт перевірки, в якому зазначалося, що розгляд справи відбудеться
24.07.06р. о 10:00 год. в управлінні інспекції із зазначенням адреси, що
свідчить про письмове повідомлення водія про дату, місце і час розгляду справи.

З пояснень позивача судом
встановлено, що на розгляд справи Головдержінспекцією позивач не з»явивися, про
своє бажання брати участь у розгляді такої справи не заявляв.

За таких обставин та зазначених
норм, у суду відсутні підстави вважати неправомірними  дії посадових осіб при перевірці.

Стаття 48 Закону України »Про
автомобільний транспорт»від 5 квітня 2001 року N 2344-III  /в редакції, чинній на момент перевірки/
визначає перелік документів, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Відповідно до ч.1 ст.48 цього Закону, автомобільні перевізники, водії повинні
мати і пред»являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на
підставі яких виконують вантажні перевезення.
Згідно ч.3 цієї ж норми Закону документами для  фізичної
особи,   що   здійснює
вантажні перевезення на договірних умовах, є: для автомобільного  перевізника
-  ліцензія та документ,  що засвідчує використання транспортного
засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством
України; для водія   -   посвідчення
водія   відповідної  категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб,  ліцензійна  картка, товарно-транспортна  накладна
або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші  документи,
передбачені  законодавством
України.

Відповідно до п.33 ст. 9 Закону
України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»від  1 червня 2000 року N 1775-III, господарська
діяльність з надання  послуг  з  перевезення  пасажирів
і  вантажів автомобільним  транспортом
загального  користування підлягає
ліцензуванню.

Факт відсутності ліцензії позивач в
судовому засіданні не заперечив.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону
України »Про автомобільний транспорт»за надання послуг з перевезень пасажирів
та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.ст. 39, 48
цього Закону передбачено відповідальність у вигляді штрафу у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в даному випадку становить
1700 грн.

Відповідно до ст. 60 Закону та
п.26  Порядку, керівник органу державного
контролю вправі ухвалити постанову про застосування до суб»єкта підприємницької
діяльності фінансових санкцій.

За наведених обставин та приймаючи до
уваги те, що факт зафіксованого в акті перевірки порушення вимог Закону
позивачем не спростований, підтверджується матеріалами справи, суд дійшов
висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, ст.ст.48, 60 Закону України »Про автомобільний транспорт»від 5 квітня
2001 року  N 2344-III, п.33 ст. 9 Закону
України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»від  1 червня 2000 року  N 1775-III, Положенням про Головну державну
інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 08.09.04р. № 1190, Порядком здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті загального користування, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.03р. № 143,   ст. ст. 94, 158, 160, 186, п.6 Прикінцевих
та перехідних положень   Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складання
постанови в повному обсязі; апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом  двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Шелест С.Б.

Постанова складена у повному обсязі 19.03.07р.

Внесено в діловодство

Кузишин У.Б.