ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 р.
№ 17/247

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

розглянувши  матеріали касаційної скарги
ДП “Донецька залізниця”

у справі
господарського суду Донецької області

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2006 року

за позовом
ДП “Донецька залізниця”

до
ВАТ “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”

про
стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ДП “Донецька залізниця” звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” про стягнення вартості голографічних захисних елементів на перевізні документи в сумі 14449,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані  обов’язком відповідача  по сплаті залізниці вартості комплекту перевізних документів з врахуванням вартості голографічних захисних елементів.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.09.2006 року у справі № 17/247, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2006 року у даній справі, у задоволені позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до ст. 33 ГПК України позивачем не доведено, що Статутом залізниць України, Тарифним керівництвом або іншими нормативними актами передбачено включення у вартість комплекту перевізних документів вартості голографічних захисних елементів.

Не погоджуючись із вказаними  рішенням та постановою у даній справі, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати, а позовні вимоги задовольнити, мотивуючи скаргу тим, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а саме, ст. 23 Статуту залізниць України, Указ Президента України від 15.11.00 р. №1239/2000, Постанови Кабінету Міністрів України №171 від 24.02.01 р. та №932 від 05.07.02р., ст. 43 ГПК України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як встановлено господарськими судами, Донецькою залізницею на підставі накопичувальних карток №№ 1601073, 2001097, 0162182, 270281 було нараховано ВАТ “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” додаткові збори на суму 14449,50 грн., що складають вартість голографічних захисних елементів на перевізних документах (залізничній накладній).

Накопичувальні картки відповідачем підписані з застереженнями такого змісту: “Нормативними транспортними документами збори за голограми не передбачені. Сума нарахована безпідставно і відхиляється повністю”.

Частиною 7 ст. 23 Статуту залізниць України та  п.1.1 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що станції видають вантажовідправникам бланки накладних (комплектів перевізних документів) за плату згідно з тарифом.

Проаналізувавши норми права, які підлягають застосуванню під час  вирішення даного спору, господарські суди 1-ї та 2-ї інстанції дійшли  правильного висновку щодо відмови в позові на підставі ст. 33 ГПК України,  оскільки ні Статутом залізниць України, ні Тарифним керівництвом ні будь якими іншими нормативними актами включення у вартість комплекту перевізних документів вартості голографічних захисних елементів та  подальшу сплату відправником вантажу вартості таких захисних елементів не передбачено.

Посилання заявника касаційної скарги на Указ Президента України №1239 від 15.11.2000р. “Про захист документів і товарів голографічними захисними елементами” і видані на його виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2001р. №171 “Про затвердження Положення про порядок голографічного захисту документів і товарів” та Постанови від 05.07.2002р. №932 “Про затвердження переліків документів і груп товарів, які підлягають захисту голографічними елементами”, як на підставу стягнення з відповідача вартості голографічних захисних елементів, є помилковими, оскільки зазначеними нормами не встановлюється обов’язок  вантажовідправника  щодо сплати вартості голографічних захисних елементів на перевізних документах разом з оплатою тарифу за комплект таких  перевізних документів  чи  на підставі накопичувальних карток.

Наведене спростовує доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та  процесуального права, а тому не можуть  впливати  на правильність та  законність  судового рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає судові рішення такими, що відповідають чинному законодавству України і обставинам справи, підстави для скасування яких відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2006 року залишити без змін.

Головуючий                                                                    І. Ходаківська

Судді                                                                             Т. Данилова

Г. Савенко