СУД
УХВАЛА

04.10.07р.

Справа № 9-230

За скаргою:  Суб'єкта підприємницької діяльності -фізична
особа ОСОБА_1, м. Павлоград Дніпропетровської області

на дії Відділу
державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції
Дніпропетровської області

У справі:

За позовом  Суб'єкта підприємницької діяльності - фізична
особа      ОСОБА_1, м. Павлоград
Дніпропетровської області

до   Відкрите акціонерне товариство “Державна
холдінгова компанія

“Павлоградвугілля”, м.
Павлоград  Дніпропетровської області

про
стягнення 90510 грн. 21 коп.

Суддя  Подобед І.М.

Представники:

Від позивача - представник не з'явився

Від відповідача - ЛебедєваО.М. -
ю/к, довіреність від 28.12.06р.

Від ВДВС - представник не з'явився.

СУТЬ
СПОРУ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 звернувся у липні 2007 року до господарського суду зі
скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського
управління юстиції Дніпропетровської області (далі -ДВС), в якій просить суд:
1) визнати поважною причину пропуску процесуального строку на оскарження
постанови ДВС про закінчення виконавчого провадження від 06.06.2007р.;
2)поновити процесуальний строк на оскарження постанови ДВС про закінчення
виконавчого провадження від 06.06.2007р.; 3) визнати постанову ДВС про
закінчення виконавчого провадження від 06.06.07р. -недійсною; 4) визнати дії
заступника начальника ДВС Шапи В.А. по винесенню постанови ДВС про закінчення
виконавчого провадження від 06.06.2007р. -неправомірними; 5) зобов'язати
заступника начальника ДВС Шапу В.А. прийняти наказ господарського суду
Дніпропетровської області №230 від 06.08.2003р. та поновити виконавче
провадження по ньому; 6) зобов'язати заступника начальника ДВС Шапу В.А.
виконати наказ господарського суду Дніпропетровської області №230 від
06.08.2003р. за рішенням суду від 25.07.2003р. по справі №9/230.

Відділ державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного управління юстиції пояснив, що наказ
господарського суду Дніпропетровської області №9/230 від 06.08.2003р. надійшов
на виконання 11.08.2003р., виконавче провадження якого було 20.08.2003р.
приєднане до зведеного виконавчого провадження. По зведеному виконавчому
провадженню державною виконавчою службою виконувались заходи на примусове
стягнення грошових коштів, але стягнення на користь приватного підприємця
ОСОБА_1 не проводились у зв'язку з недостатністю грошових коштів. Починаючи з
30.04.2004р. державним виконавцем тричі зупинялось і поновлювалось виконавче
провадження у зв'язку із про порушенням справи про банкрутство боржника.
Вказує, що 08.12.2007р. на запит ДВС з господарського суду надійшло
повідомлення , що справу про банкрутство №Б26/07-05 припинено та 06.10.2006р.
справу направлено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.
Вказує, що 06.06.2007р. державною виконавчою службою за заявою ВАТ
„Павлоградвугілля”, яке є правонаступником боржника винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження по виконанню наказу №9/230 по п. 8 ст. 37
Закону України „Про виконавче провадження” у зв'язку із передачею векселя на
депозит нотаріусу, згідно ухвали господарського суду від 27.09.2006р., копії
цієї постанови направлено сторонам і суду. Вважає скаргу необґрунтованою з тих
підстав, умови мирової угоди поширюються на всіх кредиторів, вимоги яких
включені до реєстру у справі про банкрутство боржника, у тому числі й на тих,
що не брали участь в голосуванні або проголосували проти укладення мирової
угоди. Підтвердження вимог кредиторів до боржника судовими рішеннями, які до
цього часу не виконані, не є перешкодою для укладення мирової угоди у справі
про банкрутство. Звертає увагу на те, що державний виконавець виніс  постанову саме по п. 8 ст. 37 Закону України
„Про виконавче провадження” (фактичного повного виконання рішення), а не по п.
2 ст. 37 цього Закону, тобто визнання судом мирової угоди між стягувачем і
боржником про закінчення виконавчого провадження.

ВАТ „Павлоградвугілля” у відзиві на
скаргу вказує, що вимоги приватного підприємця ОСОБА_1 є неправомірними
27.09.2006р. набула чинності угода, укладена між ВАТ „Павлоградвугілля” і
кредиторами, у тому числі приватним підприємцем Переходою М.М., за умовами якої
первісні зобов'язання боржника перед кредиторами, підтверджені рішенням суду,
були замінені на нові зобов'язання видати/передати векселі таким кредиторам та
здійснити платежі за цими векселями у визначений строк. Вказує, що у зв'язку з
нез'явленням приватного підприємця ОСОБА_1 у місце виконання зобов'язання,
зазначене у Додатках №2 і №3 до мирової угоди протягом строку, визначеного у
цих Додатках, відповідний вексель №0968 від 31.08.2006р., виданий ВАТ
„Павлоградвугілля”, було передано останнім у депозит нотаріуса за актом
прийому-передачі від 27.11.2006р. Вважає, що фактичне повне виконання рішення
згідно з виконавчим документом за п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче
провадження” є підставою для закінчення державним виконавцем виконавчого
провадження, тому державним виконавцем правомірно було винесено постанову про
закінчення зазначеного виконавчого провадження. Просить залишити скаргу без
задоволення, постанову державного виконавця без змін, а у вимогах про
зобов'язання виконати наказ суду відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін та державної виконавчої служби, у тому числі
тих, які приймали участь у попередніх судових засіданнях, та дослідивши надані
докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Постановою заступника начальника
Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління
юстиції Шапи В.А. від 06.06.2007р. було закрите виконавче провадження за
наказом господарського суду Дніпропетровської області №9/230 від 06.08.2003р.

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України
„Про виконавче провадження”, постанова державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами до начальника
відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо
підпорядкований, або до суду у 10-денний строк.

Відповідно до ч.1 ст. 121-2
Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність
органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Оскаржувана постанова державного
виконавця фактично була отримана Позивачем (стягувачем у виконавчому
провадженні) 20.06.07р., про що свідчить відбиток штампу пошти на конверті.
Скарга на дії державного виконавця подана 30.06.2007р. (направлена до суду
поштовим зв'язком), тобто Позивачем не був пропущений десятиденний строк,
встановлений ч.1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, на
подання скарги на вищевказану постанову державної виконавчої служби, тому суд
вважає клопотання Позивача про визнання поважними причини пропуску
процесуального строку на оскарження дій державного виконавця та його поновлення
не доцільним.

Вимоги Позивача у скарзі
безпосередньо на дії державного виконавця підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається зі змісту
оскаржуваної постанови при її прийнятті державний виконавець встановив, що
згідно ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2006р.
боржником в повному обсязі виконані по наказу суду №9/230 від 06.08.2003р.
зобов'язання перед стягувачем, якому переданий по акту прийому-передачі від
27.11.2006р. вексель на суму 90510,21 грн. нотаріусу та керувався ст. 37 п. 8
Закону України „Про виконавче провадження”.

Згідно п.8 ч.1 ст. 37 Закону
України „Про виконавче провадження” встановлено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з
виконавчим документом.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 27.09.2007р. у справі №9/230 було визнано таким,
що не підлягає виконанню наказ господарського суду Дніпропетровської області
№9/230 від 06.08.2003р.

Як встановив суд в ухвалі
господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.07р. у справі №9/230, у
розгляді якої приймали участь ті ж самі особи, з моменту прийняття
господарським судом Дніпропетровської області ухвали від 27.09.2006р. про
затвердження мирової угоди у справі №Б26/7/05 про банкрутство ВАТ
„Павлоградвугілля”, яка набрала законної сили і є чинною на теперішній час,
грошові вимоги фізичної особи - СПД ОСОБА_1 до ВАТ „Павлоградвугілля” на суму
91533,31 грн., що виникли внаслідок невиконання договірних зобов'язань з оплати
авто послуг та судові витрати у справі, визнані у порядку, встановленому
Господарським процесуальним кодексом України та Законом України „Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (ст. 4-1
Господарського процесуального кодексу України) такими, що є припиненими за
домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між
тими ж сторонами (новація), а саме: про сплату грошових коштів в сумі 91533,31
грн. на підставі векселю №0986 від 31.08.2006р.

Таким чином, на час прийняття
оскаржуваної постанови державної виконавчої служби, зобов'язання Відповідача
перед Позивачем про сплату грошових коштів в сумі 91533,31 грн., яке було
підтверджено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від
25.07.2003р. у справі №9/230, на примусове виконання кого був виданий
відповідний наказ №9/230 від 06.08.2003р., дійсно були припинені, але не у
зв'язку із повним та фактичним виконанням судового рішення, а внаслідок заміну
первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

За таких обставин державний
виконавець не мав правових підстав для закриття виконавчого провадження за п. 8
ч.1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження”, тому постанова є
незаконною і підлягає визнанню недійсною.

Частиною 1 ст.41 Закону України
„Про виконавче провадження”, встановлено, що якщо постанова державного
виконавця про закінчення виконавчого провадження або  повернення виконавчого документа стягувачеві визнана
судом незаконною чи скасована начальником або керівником вищестоящого органу
державної виконавчої служби, начальником відповідного органу державної
виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню у 3-денний строк
з дня отримання ухвали суду, постанови начальника  або керівника вищестоящого органу державної
виконавчої служби, начальника відповідного
органу державної виконавчої служби.

Отже, за приписами ч.1 ст. 41
Закону України „Про виконавче провадження”, виконавче провадження з примусового
виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №9/230 від
06.08.2003р., що був виданий на підставі рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 25.07.2003р. у справі №9/230, підлягає поновленню
і такі вимоги Позивача у скарзі підлягають задоволенню.

Водночас на теперішній час,
виконавче зазначене виконавче провадження має бути закінчено на підставі п. 4
ч.1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження”, тобто у випадку
скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало
виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого
документа таким, що не підлягає виконанню, і ці обставини унеможливлюють
задоволення решти вимог Позивача у скарзі про зобов'язання заступника начальника
Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління
юстиції Шапи В.А. виконати наказ господарського суду Дніпропетровської області
№9/230 від 06.08.2003р.

Керуючись ст. ст. 4, 33-36, 43, 86,
121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу суб'єкту підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсною постанову
заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції Шапи В.А. від 06.06.2007р. про закінчення
виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду
№9/230 від 06.08.2003р.

Зобов'язати заступника начальника
Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління
юстиції Шапу В.А. поновити виконавче провадження з примусового виконання наказу
господарського суду Дніпропетровської області №9/230 від 06.08.2003р., що був
виданий на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від
25.07.2003р. у справі №9/230.

В задоволенні решти вимог у скарзі відмовити.

Суддя

І.М. Подобед