КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2007                                                                                           № 44/644

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Алданової  С.О.

суддів:                                          Зубець Л.П.

Шипка  В.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - дир. Ковальчук Р.М.;

від відповідача - Троценко Ю.В. – дов. № 549 від 15.12.06р;

від третьої особи - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукова спілка "Злет"

на рішення Господарського суду м.Києва від 07.03.2006

у справі № 44/644 (Євдокимов О.В.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукова спілка "Злет"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"

третя особа           Нафтогазовидобувне управління "Долинанафтогаз" Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"

про                                                  стягнення суми 40045,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Наукова спілка “Злет” (далі-позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” (далі – відповідач) про стягнення 40000,00 грн. основного боргу, 7264,40 грн. пені, 13360,00 грн. інфляції  та 3448,77 грн. три проценти річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.06 у справі № 44/644 позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в незадоволеній частині, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в цій частині та стягнути з відповідача 7264,40 грн. пені та 51 грн. державного мита.

Позивач обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, щодо строку позовної давності по стягненню пені, а тому безпідставно відмовив в її стягненні.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлену апеляційну скаргу.

Відповідач надав пояснення, в яких заперечував проти задоволення апеляційної скарги, а також просив скасувати оскаржуване рішення та відмовити в позові з тих підстав, що договір на підставі якого суд стягнув з нього заборгованість є недійсним, оскільки підписаний не уповноваженою особою.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав надані пояснення.

Представник третьої особи не з’явився, відзиву на апеляційну скаргу не надіслав. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників  сторін, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

На підставі укладеної між ТОВ "Ділова спілка дітей та молоді "Злет" (23 грудня 2002 р. перейменована на Товариство з обмеженою відповідальністю "Наукова спілка "Злет") та Нафтогазовидобувним управлінням "Долинанафтогаз" Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" Угоди № 3-2002/803/02-ГЛ на виконання геолого-технічних робіт від 01.04.2002 р. (далі-угода), позивач зобов'язався виконати роботи по темі „Уточнення Технологічної схеми регулювання розробки І ділянки Бистрицько-вигодського покладу Долинського нафтового родовища", а відповідач - прийняти та оплатити виконані роботи.

Сторони погодили, що геолого-технічні вимоги до виконання роботи, яка є предметом угоди, встановлюються згідно з технічним завданням, яке є невід'ємною частиною угоди (п. 1.1. угоди); робота виконується по етапах, зміст і строки виконання окремих етапів визначаються календарним планом робіт, який є невід'ємною частиною угоди (п. 1.2. угоди); термін виконання робіт по угоді - з 01.04.02р. по 31.01.03р. (п. 1.3. угоди); за виконану роботу згідно з угодою, відповідач перераховує позивачу у відповідності з протоколом про договірну ціну 75000 грн. без ПДВ (п.3.1. угоди).

Згідно календарного плану робіт (додаток № 3 угоди), що є невід'ємною частиною угоди, вартість виконання І етапу роботи становить 40000 грн., термін виконання робіт по 1 етапу затверджений сторонами з 01.04.02р. по 01.07.02р., другого - 20000 грн., третього - 15000 грн.

На виконання умов угоди відповідач виконав роботи по І етапу, які були прийняті НВГУ „Долинанафтогаз” ВАТ „Укрнафта”, що підтверджується підписаним представниками сторін та скріпленим відповідними печатками Актом здачі-приймання робіт № 1 від 28 грудня 2002р. за І етап робіт по угоді на суму 40000 грн., де зазначено, що результати виконаних робіт відповідають умовам угоди і технічному завданню.

Підписавши Акт здачі-приймання робіт № 1 від 28 грудня 2002р. за І етап робіт по угоді сторони фактично погодили продовження терміну виконання І етапу робіт до 25 грудня 2002р., яка зазначена в даному акті як дата закінчення робіт по етапу.

Форма звітності після закінчення етапів регулюється п.6 технічного завдання, згідно з яким після закінчення окремих етапів виконавець надає короткі інформаційні звіти про виконану роботу, такий інформаційний звіт по І етапу був наданий замовникові, що підтверджується матеріалами справи, крім того, факт підписання актів здачі-приймання по 1 етапу зі сторони замовника свідчить про виконання позивачем робіт в повному обсязі, відмова від прийняття робіт або про наявні недоліки у виконаній роботі замовником, як вбачається з матеріалів справи, не заявлялись.

Порядок оплати робіт встановлено п. 3.2. угоди, відповідно до якої оплата здійснюється за кожен етап виконаної роботи на підставі акту здачі-приймання робіт. Розрахунок проводиться протягом 3-х робочих днів після дати підписання відповідного акту здачі-приймання.

Вартість робіт в сумі 40000 грн. по першому етапу на момент винесення рішення відповідачем не сплачена.

За своєю юридичною природою укладений між сторонами договір є різновидом договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт.

Згідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 1 січня 2004 р., до відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 887 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Відповідно до п.1 ч.1. ст. 889 ЦК України, обов'язком замовника є сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Згідно з ст. 342 ЦК УРСР, ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно  приховані підрядником,  він зобов'язаний   негайно   повідомити   про це підрядника.

Доказів пред’явлення відповідачем претензій, щодо допущених у роботі позивача відступів від умов договору та інших недоліків апеляційному суду не надано.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позов в частині стягнення з відповідача 40000 гривень, як заборгованість по першому етапу, правомірно задоволений судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 178, 179 ЦК УРСР, ст. 548 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язання.

Оскільки відповідач припустився прострочення оплати за виконані роботи, позивач на підставі п.4.2. договору просив стягнути пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від суми боргу за кожен день прострочення за період з 10.11.2004р. по 10.11.2005р. в сумі - 7264,40 грн.

Колегія суддів, вважає що вимоги про стягнення пені правомірно відхилені судом першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з матеріалів справи, строк сплати по першому етапу закінчується через три дні після підписання акту приймання-передачі, тобто 31.12.02р.

Таким чином нарахування штрафних санкцій в силу ч. 6 ст. 232 ГК України припинилось 01.07.03р.

Позовна давність по стягненню неустойки встановлена статтею 258 ЦК України в один рік.

Позовна заява подана до суду 02.12.05р., про що свідчить штамп канцелярії місцевого господарського суду.

Тобто, позовною давністю обхвачений період з 02.12.04р. по 02.12.05р., оскільки в зазначений період не потрапив період нарахування неустойки (01.01.03 р. по 01.07.03р.) то відповідно і підстави для стягнення пені відсутні у зв’язку з пропуском строку позовної давності.

Позивач також просить стягнути з відповідача інфляцію в розмірі 13360 грн. за період з січня 2003р. по жовтень 2005р., 3% річних в розмірі 3448,77 грн. за період з 28.12.2002р. по 10.11.2005р., відповідно до наданого розрахунку.

Згідно з ст. 214 ЦК УРСР, ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань, тому є підстави для нарахування боргу з врахуванням індексу інфляції та річних відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Перевіривши розрахунки позивача, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 13360 грн. та 3% річних в розмірі 3448,77 грн.  обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в порушення зазначеної норми належним чином апеляційну скаргу не обґрунтував, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не надав.

Тому колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.06 у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв’язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Наукова спілка “Злет” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.06 у справі № 44/644   – без змін.

Матеріали справи  повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Алданова  С.О.

Судді                                                                                          Зубець Л.П.

Шипко  В.В.