ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

02.04.07                                                                                           Справа№ 5/177-3/32А

Суддя    Н.Березяк   при секретарі І. Сеник розглянула матеріали справи

за позовом  ПП „Львівсинтез”, м.Львів

до  відповідача : Державної податкової інспекції у  Франківському районі м.Львова

Про  скасування податкових повідомлень-рішень № 6468/10/23-0, № 6469/10/23-0 від 30.03.2006 року та № /2/19234/10/23-0, № /2/19235/10/23-0 від 29.08.2007р.

За участю представників:

Від  позивача:  Бойківський Б.Б. - представник

Від  відповідача: Чабан О.С. - представник

Представникам сторін роз’яснено  права та обов‘язки , передбачені ст.ст.49,51   КАС України.

Суть спору: Приватне підприємство „Львівсинтез” звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у  Франківському районі м.Львова про скасування податкових повідомлень-рішень №6468/10/23-0, №6469/10/23-0 від 30.03.2006 року та №/2/19234/10/23-0, № /2/19235/10/23-0 від 29.08.2007р.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити  позовні  вимоги з  мотивів наведених  в позовній  заяві, матеріалах справи  та поясненнях, наданих в судовому засіданні.

Відповідач позов заперечив з підстав і мотивів, викладених в своїх поясненнях, просив позов залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений  , підписаний  та оголошений 02.04.2007 року.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши  матеріали  справи, та оцінивши  докази в їх сукупності , встановив наступне:

З 23.02.2006 р. по 14.03.2006 р. ДПІ у  Франківському районі м.Львова проводилась планова виїзна перевірка на предмет дотримання ПП „Львівсинтез” вимог податкового законодавства за період з 01.10.2004 року по 31.12.2005 року. За результатами перевірки складено Акт №76/23-0/19169204 від 21.03.2006 року на підставі, якого винесено податкові повідомлення-рішення:

- № 6468/10/23-0 від 30.03.2006 р. яким визначено податкове зобов'язання по податку на прибуток в сумі 153843,40 грн. в т.ч. фінансова санкція;

- № 6469/10/23-0 від 30.03.2006 року, яким визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 49990,50 грн. в т.ч. фінансова санкція;

Зазначені рішення оскаржувались платником податків в адміністративному порядку. Після розгляду скарги ДПІ у м. Львові, ДПІ у Франківському районі з метою доведення до платника нових граничних строків сплати податкового зобов’язання направила позивачу податкові повідомлення-рішення №/2/19234/10/23-0,№/2/19235/10/23-0 від 29.08.2006 року.

ПП „Львівсинтез” не погоджується із зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, що стало підставою їх оскарження в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення частково.

При  прийнятті  постанови,  суд  виходив  з наступного :

Податкове повідомлення-рішення № 468/10/23-0 від 30.03.2006 р. прийняте відповідачем на підставі акту перевірки №76/23-0/19169204 від 21.03.2006 року,  в якому зафіксовано порушення позивачем :

-          пп.4.1.1, пп.4.1.4 п.4.1, п.4.1 ст.4, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11

Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств " від 28.12.1994р. за № 334/94-ВР ( в редакції Закону України від 22.05.1997р. за № 283/97-ВР із внесеними змінами та доповненнями), а саме - підприємством за перевіряємий період занижено  валовий дохід на загальну суму 112938,47 грн.;

-          пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств " від 28.12.1994р. за № 334/94-ВР ( в редакції Закону України від 22.05.1997р. за № 283/97-ВР із внесеними змінами та доповненнями ) підприємством за перевіряємий період завищено валові витрати у розмірі 323565.0 грн.;

-          пп.8.1.1. л.8.1., п.8.3., пп.8.6.1 п.8.6., ст.8 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств " від 22.05.1997р. за № 283/97 - ВР ( із внесеними змінами та доповненнями ), в результаті чого підприємством завищено амортизаційні відрахування за період з 01.10.2004р. по 31.12.2005р. у розмірі 21340,0 грн.

Згідно п.4.1 ст.4 Закону України № 334/94-ВР від 28.12.1994р. " Валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого ( нарахованого ) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України,...., так і за її межами". Відповідно до пп.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону "Загальні доходи від продажу товарів ( робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення) , операцій з їх кінцевого погашення ( ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закон)". Підпунктом 4.1.4. п.4.1 ст.4 Закону  передбачено, що " Доходи від спільної діяльності та у вигляді дивідендів, отриманих від нерезидентів, процентів, роялті, володіння борговими вимогами, а також доходів від здійснення операції лізингу ( оренди )".

Як вбачається з матеріалів справи, між ПП „Львівсинтез"  та ТзОВ „ТД"Софія" укладено договір оренди складських приміщень за № 4 від 01.11.2003 р. за умовами якого орендна плата становила 7101,43 грн. в т.ч. ПДВ 1183,57 грн. Згідно додатку №1 від 06.03.2005р. до договору № 4 від 01.11.2003 р. вартість орендної плати за місяць (починаючи з 1 січня 2005 р.) становила 2975,94 грн. в т.ч. ПДВ 496,00 грн.

В ході проведення перевірки податковою інспекцією було встановлено відсутність рахунків (накладних) за оренду приміщення складу ТзОВ ,, ТД " Софія " та невідображення позивачем в бухгалтерському та податковому обліку доходів від здійснення операцій лізингу (оренди), а також не відображення даних про доходи в рядку 01.6 " Інші доходи " Декларації з податку на прибуток підприємства. Відповідач вважає, що розрахунки між підприємствами за  послуги оренди між сторонами не проводились, а отже, на думку відповідача, підприємством по даному договору за перевірений період не включено до складу валового доходу 47512,97 грн.

Однак, як правильно зазначає позивач, що підтверджується доданими до матеріалів справи документами і доказами, ПП „Львівсинтез" отримало від ТзОВ „ТД"Софія" передоплату за товар (метизи), яка станом на 01.10.2004 р. становила 51351,72 грн. Передоплата одержана по наступних платіжних дорученнях: №296 від 10.09.2004 р.- на суму 14627,48 грн. (загальна сума - 20000,00 грн.); №313 від 17.09.2004 р.- на суму 11000,00 грн.; № 333 від 23.09.2004 р.- на суму 10000,00 грн.;  № 338 від  24.09.2004          р. - на суму 12000,00 грн.;  № 353 від 28.09.2004 р. - на суму 3724,24грн. Зазначена сума передоплати була включена позивачем до валових доходів від продажу товарів, та відображена в оборотно-сальдових відомостях по рах.36 („Розрахунки з вітчизняними покупцями").

Як вбачається з акту акту перевірки ДПІ у Франківському районі м. Львова, зазначені вище суми перевіряючими не зняті з валових доходів від продажу товару за IV кв. 2004 р.

Між ПП „Львівсинтез" та ТзОВ „ТД"Софія" проведено залік взаємних вимог на загальну суму 40107 грн. (без ПДВ -33422,59 грн.) (згідно листа № 21 від 31.10.2004 р. - на суму 7101,43 грн., за 10.2004 р.; згідно листа № 22 від 30.11.2004 р. - на суму 7101,43 грн. за 11.2004 р.; згідно листа №23 від 27.12.2004 р. - на суму 7101,43 грн. за 12.2004 р.; згідно листа №3 від 31.01.2005 р. - на суму 2975,94 грн. за 01.2005 р.; згідно листа № 4 від 28.02.2005 р. - на суму 2975,94 грн. за 02.2005 р.; згідно листа № 5 від 31.03.2005 р. - на суму 2975,94 грн. за 03.2005 р.; згідно листа №7 від 30.04 2005 р. - на суму 2975,94 грн. за 04.2005 р.; згідно листа №8 від 31.05.2005          р.- на суму 2975,94 грн. за 05.2005 р.; згідно листа № 11 від 30.06.2005 р. - на суму 2975,94 грн. за 06.2005 р.; згідно листа № 12 від 31.07.2005 р. - на суму 947,24 грн. за 07.2005 р.).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, між ПП „Львівсинтез"  та ТзОВ „ТД"Євросвітло" було укладеного договір оренди  частини складських приміщень за № 1 від 01.12.2002 р., згідно якого вартість орендної плати за місяць становить 5234.04 грн. в т.ч. ПДВ 872,34 грн.

В ході проведення перевірки податковою інспекцією було встановлено відсутність рахунків (накладних) за оренду приміщення складу ТзОВ „ТД "Євросвітло" та невідображення позивачем в бухгалтерському та податковому обліку доходів від здійснення операцій лізингу (оренди), а також не відображення даних про доходи в рядку 01.6 " Інші доходи " Декларації з податку на прибуток підприємства. Відповідач вважає, що розрахунки між підприємствами за  послуги оренди між сторонами не проводились, а отже, на думку відповідача, підприємством по даному договору за перевірений період не включено до складу валового доходу 65425,50 грн.

Однак, як правильно зазначає позивач, що підтверджується доданими до матеріалів справи документами і доказами, ПП „Львівсинтез" отримало передоплату за товар (електротовари та кабельна продукція) в сумі 5016,48 грн. станом на 01.10.2004 р. Передоплата одержана по платіжному дорученню № 345 від 3.08.2004 р.(загальна сума- 5160,00 грн.). В період з 01.10.2004 р. по 31.12.2005 р. ПП "Львівсинтез" одержало від ТЗОВ "ТД"Євросвітло" передоплату за електрокабельну продукцію по наступних платіжних дорученнях: №522 від 29.11.2004 р. - на суму 860.66 грн.; № 542 від 9.12.2004 р. - на суму 30000 грн.; № 9 від 9.12.2004 р. - на суму 20000 грн.; № 152 від 26.08.2005 р. - на суму 60800 грн. Зазначена сума передоплати була включена позивачем до валових доходів від продажу товарів, що відображено в оборотно-сальдових відомостях по рах.36 („Розрахунки з вітчизняними покупцями"). Дані суми включено до валового доходу в відповідних деклараціях по прибутку підприємства та до обсягу продажу відповідних декларацій з податку на додану вартість.

Між ПП „Львівсинтез"  та ТзОВ „ТД "Євросвітло" проведено залік взаємних вимог на загальну суму 78510,60 грн. з ПДВ (згідно листа № 21 від 31.10..2004 р. ТЗОВ „ТД"Євросвітло" на суму 5016,48грн.за 10.2004 р.; згідно листа №25 від 09.12.2004 р. - на суму 5451,60 гри., за 11.2004 р., частково 10.2004 р.; згідно листа №27 від 30.12.2004 р. - на суму 5234,04 грн. за 12.2004 р.; згідно листа № 1 від 31.01.2005 р. -на суму 5234,04 грн. за 01.2005 р.; згідно листа № 2 від 20.02.2005 р. - на суму 5234,04 грн. за 02.2005 р. .,

-згідно листа №3 від 31.03 2005 р. -на суму 5234,04 грн. за 03.2005 р., згідно листа №4 від 30.04.2005 р.- на суму 5234,04 грн., за 04. 2005 р. згідно листа №7 від 31.05.2005 р. - на суму 5234,04 грн. За 05.2005 р., згідно листа № 8 від 30.06.2005 р. - на суму 5234,04 грн. За 06.2005 р., згідно листа № 9 від 31.07.2005 р. -на суму 5234,04 грн. за 07.2005р., згідно листа № 13 від 31.08.2005 р. - на суму 5234,04 грн. за 08.2005р., згідно листа № 14 від 30.09.2005 р. - на суму 5234,04 грн. за 09.2005 р., згідно листа № 15 від 31.10.2005 р. - на суму 5234,04 грн. за 10.2005р., згідно листа № 16 від 30.11.2005 р. - на суму 5234,04 грн. за 11.2005 р., згідно листа № 18 від 30.12,2005 р. - на суму 5234,04 грн. за 12.2005 р.

Як вбачається з акту акту перевірки ДПІ у Франківському районі м. Львова, зазначені вище суми перевіряючими не зняті з валових доходів від продажу товару за IV кв. 2004 р., І кв. 2005 р. II кв. 2005 р., III кв. 2005 р., IV кв. 2005 р. В акті перевірки перевіряючими не відмічено про проведення заліку взаємних вимог між ПП „Львівсинтез" та ТзОВ „ТД"Софія" і ТзОВ „ТД"Євросвітло", що не заборонено чинним законодавством України.

В ході проведення перевірки відповідачем було зафіксовано порушення позивачем пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств " від 28.12.1994р. за № 334/94-ВР , а саме -  підприємством завищено валові витрати у розмірі 48300.0 грн. Зазначені порушення вбачалися в тому, що в IV кварталі 2004р. по коду рядка 05 (коригуваня сум витрат не врахованих у минулих періодах) Декларації про прибуток підприємством було відображено витрати в сумі 48300.0 грн. Відповідач вважає, що оскільки попередньою документальною перевіркою ( проведена за період з 01.04.2003р. по 01.10.2004р.) валові витрати підприємства, за перевірений період станом на 01.10.2004р. підтверджені підписами посадових осіб ПП "Львівсинтез ", то відповідно у підприємства не було підстав на коригування валових витрат попереднього періоду, який перевірений та засвідчений підписами посадових осіб ПП „Львівсинтез". Такі доводи  відповідача не обґрунтовані і спростовуються матеріалами справи.

Позивач стверджує, що працівниками ДПІ у Франківському районі м. Львова не враховано дані валові витрати посилаючись на акт попередньої перевірки, однак за попередній період дані витрати обліковувались по рахунку "39" („Витрати майбутніх періодів") і не могли враховуватись у валових витратах відповідно у Декларації про прибуток підприємства за 9 місяців 2004 р.

З матеріалів попередньої документальної перевірки вбачається, що за результатами діяльності ПП "Львівсинтез" за 9 місяців 2004 р. мало від"ємне значення об"єкту оподаткування. В Декларації про прибуток підприємства за 9 місяців 2004 р. ПП "Львівсинтез" було задекларовано лише частково валові витрати по рядку 05 та рядку 05.2 та відповідно - податок на прибуток. Решта понесених витрат підприємства обліковувались на рах.''39" ("Витрати майбутніх періодів").

Як правильно зазначає позивач, витрати, які обліковуються на рахунку "39" ("Витрати майбутніх періодів") не були валовими витратами підприємства тому, що згідно вимог 5.2.1 ст,5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 р. за № 334/94-ВР (зі змінами та доповненнями) не були включені до Декларації про прибуток підприємства попередніх періодів.

Згідно вимог бухгалтерського обліку підприємство враховувало на рахунку "39" ("Витрати майбутніх періодів") витрати, які не було включено до валових витрат підприємства, та відповідно, не могли бути підтверджені посадовими особами ПП "Львівсинтез" згідно Акту попередньої перевірки № 47/23 -2/19169204 від 28.01.2005 р.

У зв"язку із збільшенням отриманого доходу за IV кв.2004 року, ПП «Львівсинтез» правомірно включило в декларацію  з податку на прибуток за рік 2004 р по рядку 05 та 05.2 витрати на суму 48303,00 грн., що обліковувались по рах."39" („Витрати майбутніх періодів") та не були включені до складу валових витрат попередніх звітних періодів, а саме: послуги банку - 1475,27 грн.; послуги зв"язку —4461,69 грн.; фінансові витрати - 1247,00 грн.; послуги по гальванопокриттю - 6068,64 грн.; інші (заправка картріджів, канцтовари) - 1250,40 грн.; юридичні послуги - 13600,00 грн.; забезпечення супроводження - 20200,00 грн.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" -валові витрати виробництва та обігу ( далі-валові витрати) - сума будь яких витрат

платника   податку   у   грошовій,   матеріальній   або   нематеріальній   формах,   здійснюваних  як компенсація   вартості   товарів   (   робіт,   послуг)   які   придбаваються   (виготовляються)   таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв"язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 вищезазначеного Закону).

Відповідно до пп. 5.3.9 п 5.3 ст.5 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств " від 22.05.1997р. № 283/97-ВР (із змінами і доповненнями ) - " не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість яких передбачена правилами ведення податкового обліку ".

В ході проведення перевірки податковою інспекцією також було зафіксовано порушення позивачем пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств " № 283/97-ВР від 22.05.1997р. ( із змінами та доповненнями ). Відповідач вважає, що  ПП  «Львівсинтез» неправомірно віднесло до складу валових витрат у 2005 році витрати в сумі - 275265.0 грн. - вартість послуг по забезпеченню транспортування вантажів та послуг по забезпеченню супроводження вантажів, які, на думку відповідача, не підтверджені первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, як за IV квартал 2004р. так і за 2005 рік. Дані витрати, на думку відповідача, не належать до складу валових витрат. Такі доводи відповідача є необґрунтованими і спростовуються долученими до матеріалів справи документами.

Згідно акту перевірки, ДПІ у Франківському районі м.Львова вважає відсутність на підприємстві товарно- транспортних накладних підставою для застосування п.п.5.3.9.п.5.3ст.5 Закону та не віднесення до складу валових витрат витрати на послуги по забезпеченню транспортування, послуги по забезпеченню супроводження вантажу, транспортні послуги, транспортно-експедиційні послуги. Така позиція податкової інспекції є необґрунтована і спростовується положеннями чинного законодавства, оскільки товарно-транспортні накладні не є бланком суворої звітності і їх зберігання не є обов'язковим.

В листі №6479від 22.09.2004 року  Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва щодо товарно-транспортних накладних зазначено,    що відповідно до Указу Президента України від 03.02.98 №79/98 «Про усунення обмежень, що стримують розвиток підприємницької діяльності»Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва призупинено дію наказу Міністерства транспорту України та Державного комітету статистики України від 07.08.96 №228/253 «Про затвердження Інструкції порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи».

Таким чином, станом на 15.09.2004 року дія наказу Мінтрансу України та Мінстату України від 07.08.96 №228/253 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи»призупинена.

Згідно з п. п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.94 №334/94 (із змінами та доповненнями) до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно із нормою п. п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.94 №334/94 (із змінами та доповненнями), не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Проте правила ведення податкового обліку визначаються відповідно із нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»від 16.07.99 №996 (із змінами та доповненнями), встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку.

Згідно п.2.4 ст.2 Положення „Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, ст.9 „Закону про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Жодних інших вимог до первинних документів ні Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ні Положенням , ні іншими нормативними актами України не передбачено.

Відповідач безпідставно посилаються на Наказ Мінтрансу України № 363 від 14.10.97 р. та Мінстату України від 29.12.1995 р. № 488/346, оскільки згаданий вище Наказ в порушення вимог Указу Президента України від 03.10.1992 р. за № 493/92 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" не був зареєстрований у Міністерстві юстиції України. Таким чином, наказ, на який посилається відповідач містить рекомендаційний характер.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП „Львівсинтез" було укладено ряд договорів : № 24 про надання послуг по забезпеченню транспортування від 06.09.2004 р., № 25/с про надання послуг по забезпеченню супроводження вантажу від 06.09.2004 р., № 43/12 від 22.12.2005 р. про надання транспортних послуг, № 38/11 від 30.11.2005 р. про надання транспортно-експедиційних послуг, № М-31 від 25.04.2005 р. на здійснення транспортного перевезення.

Відповідно до ст.174 ГК України зазначені договори стали підставою для виникнення господарських зобов'язань. Факт виконання господарських зобов'язань підтверджується складеними актами виконаних робіт, які містять усі передбачені ст.9 Закону України „ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” реквізити, що дають  змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Факт оплати робіт підтверджується відповідними прибутковими касовими ордерами. По зазначеним вище операціям було виписано податкові накладні.

Як вбачається із зазначених вище положень Закону, правомірністю понесення витрат є витрати, які підтверджуються відповідними розрахунковими платіжними документами. Таким чином, ПП "Львівсинтез" правомірно віднесено до складу валових витрат суми, які оплачені за надані послуги згідно договорів, що підтверджуються актами виконаних робіт та банківськими виписками.

Під час проведення перевірки податковою інспекцією було встановлено порушення  позивачем пп.8.1.1. л.8.1., п.8.3., пп.8.6.1 п.8.6., ст.8 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств " від 22.05.1997р. за № 283/97 - ВР ( із внесеними змінами та доповненнями ), в результаті чого, на думку відповідача, підприємством завищено амортизаційні відрахування за період з 01.10.2004р. по 31.12.2005р. у розмірі 21340,0 грн.

Згідно положень пп.8.1.1. п.8.1. ст.8 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств " від 22.05.1997р. за № 283/97 « під терміном  «амортизація»основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею" . Відповідно до вимог п.8.3. ст.8 зазначеного Закону "сума амортизаційних відрахувань звітного періоду визначається як сума амортизаційних відрахувань, нарахованих для кожного із календарних кварталів, що входять до такого звітного періоду (далі - розрахункові квартали)". Сума амортизаційних відрахувань кварталу, щодо якого проводяться розрахунки( розрахунковий квартал), визначаються шляхом застосування норм амортизації, визначених пунктом 8.6 цієї статті, до балансової вартості груп основних фондів на початок такого розрахунку. "

Відповідач стверджує, що протягом 4 кварталу 2004р. та 2005р. підприємством не вірно застосовувалися норми амортизації 1 групи основних фондів  ( приміщення складу) , яке введене в експлуатацію 03.01.2003р., відповідно до Акту прийому-передачі приміщення складу по вул.Д.Апостола, 14 укладеного між Львівським МСТ та ПП „ Львівсинтез ", оскільки застосовувались нові норми амортизації основних фондів 1 групи ( 2 % ). Законом України " Про державний бюджет України на 2004р. " було обмежено дію п.8.6 Закону про прибуток, дозволивши застосування підвищених ставок амортизації лише для витрат " здійснених платником податку після 1 січня 2004р. у зв’язку із придбанням ( виготовленням ) нових основних фондів групи 1,2,3 .... які раніше не були в експлуатації , а також витрат на поліпшення зазначених новопридбаних (виготовлених) основних фондів, понесених, платником   податку після 01.01.2004р."

Як вбачається з матеріалів справи, при проведенні перевірки відповідачем не було взято до уваги поділ 1 групи основних на : вартість приміщення складу, що утворилась станом на 1.01.2004 р. на суму 256726,95 грн. та  витрати на поліпшення основних фондів, що утворились (поліпшення) після 1.01.2004 р. на суму: станом на 1.10.2004 р. - 349339,18 грн., станом на 1.01.2005 р. - 362334,36 грн., станом на 1.04.2005 р. - 415038,54 грн., станом на 1.07.2005 р. - 533202.77 грн., станом на 1.10.2005 р. -561208,95 грн., станом на 1.01.2006 р. - 593731.23 грн.

Згідно п.п.8.1.2 п.8.1.ст.8 Закону України" Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1997 р. за № 283/97-ВР (зі змінами та доповненнями) амортизації підлягають витрати на

проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів. Норма амортизації згідно п. п. 8.6.1 п.8.6 ст.8 цього ж Закону для 1 групи основних становить 2% балансової вартості групи основних фондів на початок звітного кварталу.

Враховуючи зазначені вище положення Закону, як вбачається з матеріалів справи, амортизаційні відрахування по 1 групі основних фондів позивача складають:

4кв.2004р. -споруда-3209,00 грн., поліпшення - 6987,00 грн.

2005 р.     - споруда - 12440,00 грн., поліпшення - 37435,00 грн.

Таким чином, згідно поданих матеріалів, відхилення по розрахунку за 4 кв.2004 р. (завищення ) складає 1704 грн., а по розрахунку за рік 2005 ( заниження) складає 275 грн., що в загальному складає  1979,00 грн.

В частині  визначення податкового зобов’язання за основним платежем 1979,00 грн. податкове повідомлення –рішення  підлягає залишенню без змін.

З огляду на викладене, господарський суд прийшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення №6468/10/23-0 від 30.03.2006 р. та №/2/19234/10/23-0 від 29.08.2006 року, якими позивачу визначено податкове зобов'язання по податку на прибуток в сумі 153843 грн. в т.ч. фінансова санкція підлягають частково скасуванню в частині  визначення суми податкового зобов’язання з податку на прибуток за основним платежем 112957,00 грн. та в частині застосування штрафних санкцій на вказану суму податкового зобов’язання. В решта частині  податкові повідомлення-рішення № 6468/10/23-0 від 30.03.2006 р. та №/2/19234/10/23-0 від 29.08.2006 року підлягають залишенню без змін.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № 6469/10/23-0 від 30.03.2006 року, яким позивачу визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 49990,5 грн. в т.ч. фінансова санкція, то господарський суд прийшов до висновку, що воно підлягає скасуванню. При цьому суд виходив з наступного:

Під час проведення перевірки податковою інспекцією було встановлено порушення позивачем п.4.1. ст.4, п.п.7.3.1. п.7.3. ст.7, п.1.7 ст.1, пп.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04,1997р. № 168/97 -ВР " Про податок на додану вартість " ( із внесеними змінами та доповненнями) в результаті чого, на думку відповідача, підприємством занижено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 22587.81 грн. та зайво віднесено до складу податкового кредиту 10743,00 грн. податку на додану вартість з вартості транспортно-експлуатаційних послуг.

Згідно з п.п.7.4.5. п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин (далі-Закон № 168/97-ВР) не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Позивачем у відповідності до вимог п.4.1 ст.4. Закону України від 03.04.1997р. за № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (із внесеними змінами та доповненнями) п.п.7.3.1. ст.7 вищезазначеного Закону  правомірно включено до податкового зобов'язання ПДВ в сумі 22587,81 грн. до взаєморозрахунків між ПП "Львівсинтез" і ТзОВ "ТД"Софія" та взаєморозрахунків між ПП "Львівсинтез" та ТзОВ "ТД"Євросвітло".

Валові витрати стосовно нарахованих платежів за договорами надання транспортних послуг формувались позивачем на підставі актів приймання-передачі наданих послуг, тому суд дійшов до висновку, що позивач правомірно відніс до складу валових витрат вартість наданих транспортних послуг.

Отже, оскільки позивачем правомірно віднесено до валових витрат вартість отриманих за договорами і оплачених транспортних послуг, тому, у відповідності до вимог п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону № 168/97-ВР,0 позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням цих товарів (робіт,послуг).

Згідно із вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову. В порушення зазначеної норми Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів правомірності прийняття ним оскаржуваних повідомлень-рішень, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення частково.

Судові витрати, за згодою сторін, покласти на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 21, 69, 70, 160-163, 167 КАС України, суд:

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення № 6468/10/23-0 від 30.03.2006 р. та №/2/19234/10/23-0 від 29.08.2006 року в частині  визначення суми податкового зобов’язання з податку на прибуток за основним платежем 112957,00 грн. та в частині застосування штрафних санкцій на вказану суму податкового зобов’язання.

3. В решта частині  податкові повідомлення-рішення № 6468/10/23-0 від 30.03.2006 р. та №/2/19234/10/23-0 від 29.08.2006 року залишити без змін.

4.Скасувати  податкові повідомлення-рішення № 6469/10/23-0 від 30.03.2006 року та №/2/19235/10/23-0 від 29.08.2007р., якими ПП „Львівсинтез”  визначено податкове зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 49990,50 грн. в т.ч. фінансова санкція .

4.          Судові витрати покласти на Позивача.

5. Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України, 02.04.2007р.

Суддя                                                                                                       Березяк Н.Є.