донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.04.2007 р.                                                                           справа №20/422

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:
при секретарі:

Пивоварової О.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача:
Мерзлікін А.І. - по довір. №16/2 від 16.01.07р.,

від відповідача:
Новакова Л.М.-по довір. №5/05 від 10.04.07р.
Репєй Л.В. - по довір. №5/07 від 10.04.07р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного відкритого акціонерного товариства "Завод залізобетонних, бетонних виробів і конструкцій"
м. Макіївка Донецька область

на рішення господарського суду

Донецької області

від
08.02.2007 року

по справі
№20/422

за позовом
Товариства  з  обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазенерго" м. Київ

до
Державного відкритого акціонерного товариства "Завод залізобетонних, бетонних виробів і конструкцій"
м. Макіївка Донецька область

про
стягнення 36 256 грн. 20 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.02.07р. (суддя Донець О.Є.)  задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрнафтагазенерго” м. Київ (далі по тексту –Товариство) до

Відкритого акціонерного товариства ”Завод залізобетонних, бетонних виробів і конструкцій” м. Макіївка Донецька область (далі по тексту –Завод)  про стягнення з відповідача: 3116,63грн. –суми пені, 599,44грн. –3% річних, 32 540грн. 13коп. - суми основного боргу (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 07.02.07р. а.с. 55).

В обґрунтування рішення господарський суд посилався на те, що вимоги позивача доведені відповідними доказами та ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, як таке, що винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права на підставі висновків, які не відповідають матеріалам справи та фактичним обставинам. Зокрема, заявник посилається на те, що господарським судом не  прийнято до уваги, що вимоги позивача, були заявлені після закінчення строку, встановленого ч.2 ст. 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі по тексту –Закон №784-ХІV), тому вони не повинні розглядатися і вважаються погашеними.

Крім того, заявник вважає, що оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, це призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує і вважає рішення місцевого суду законним і обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т  А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено договір №03-780/06-185 постачання природного газу (далі по тексту Договір ) від 01.09.03р.(а.с. 62-64), на підставі якого Товариство зобов’язується поставити Заводу природний газ, а останній прийняти та оплатити його у відповідності з умовами договору.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється грошовими коштами на умовах 100% передплати шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивача вартості запланованого місячного об’єму газу, визначеного п.2.1 договору, до 20 числа місяця, що передує місяцю споживання газу.

Також, пунктом 6.1 Договору передбачено, що за порушення строків оплати спожитого газу, зазначених у п.5.1, Завод сплачує на користь Товариства, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який  сплачується пеня.

Факт виконання позивачем своїх зобов’язань за Договором підтверджується наявними у справі доказами, а саме: актами приймання-передачі природного газу від 30.11.05р., 31.12.05р., 31.01.06р., 28.02.06р., 31.03.06р. (а.с. 20-22).

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності з врахуванням пояснень представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судова колегія не погоджується з доводом відповідача викладеним в апеляційній скарзі, що господарським судом не врахований той факт, що позивачем пропущений строк, передбачений ч.2 ст. 14 Закон №784-ХІV, для звернення з вимогами до відповідача. При цьому апеляційний суд вважає, що положення даної норми поширюється тільки на конкурсних кредиторів, яким позивач не є.  Тому права вимоги інших кредиторів не припиняються.

Вимоги конкурсних кредиторів, а саме тих які заявили свої вимоги до боржника у справі про банкрутство, зазначаються в ухвалі господарського суду,  якою затверджується реєстр вимог кредиторів.

Як встановлено у судовому засіданні апеляційної інстанції з пояснень сторін, господарським судом на даний час не винесена ухвала про затвердження реєстру вимог конкурсних кредиторів і включення, або не включення до нього вимог позивача. Таких відомостей не містять і матеріали справи.

Крім того, судова колегія звертає увагу і на те, що ст. 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.  Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до норм ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, наявні у справі докази не доводять того, що відповідач належним чином виконав зобов’язання за договором поставки, або позивач, затверджений як конкурсний кредитор. Не надано таких доказів і апеляційному суду.

Судовою колегією під час розгляду справи не встановлено порушення або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому заперечення позивача в цій частині також є безпідставними.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційна інстанція дійшла висновку, що при винесенні оскарженого рішення, місцевий суд дослідив всі обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми чинного законодавства та правомірно задовольнив позовні вимоги, а тому  рішення господарського суду Донецької області від 08.02.07р. є законним, обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 08.02.2007р. у справі № 20/422 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1. у справу

1. ДАГС

1. господарському суду