ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 р.
№ 42/238

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді:
суддів:
Добролюбової Т.В.,
Гоголь Т.Г.,
Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі відділення "Дніпропетровське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів" філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"

на рішення
господарського суду м. Києва від 06.06.2006

та постанову
Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2006

у справі
№ 42/238

за позовом
Фермерського господарства "Зоря", с. Вербуватівка, Юр"ївський р-н., Дніпропетровська обл.

до
Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі відділення "Дніпропетровське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів" філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача
Юр"ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, смт. Юр"ївка, Дніпропетровська обл.

про
відшкодування збитків та моральної шкоди

за участю представників сторін:

Доповідач: Продаєвич Л.В.

від позивача:
не з’явились, належно повідомлені про час і місце засідання суду

від відповідача:
Турчин С.О. за дов. від 05.12.2006

від третьої особи:
не з’явились, належно повідомлені про час і місце засідання суду

Фермерське господарство "Зоря" повідомило Вищий господарський суд України про неможливість направлення свого представника у судове засідання касаційної інстанції у зв’язку із скрутним фінансовим становищем господарства.

ВСТАНОВИВ:

25.04.2006 року Фермерське господарство "Зоря" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі відділення "Дніпропетровське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів" філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок проведення ремонту магістрального газопроводу у загальній сумі 109857,13грн., які виразилися в погіршені якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельної ділянки, що перебуває у володінні та користуванні ФГ "Зоря" на умовах оренди, а також неодержаних доходів у зв’язку з тимчасовим невикористанням земельної ділянки, збитків у вигляді виплати з орендної плати орендодавцям, земельні ділянки яких підлягають рекультивації та сплати фіксованого сільськогосподарського податку за період тимчасового невикористання земельної ділянки, а також  моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн.

У відзиві на позов Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі відділення "Дніпропетровське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів" філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на перерахування позивачеві недоотриманого доходу в сумі 33770,64грн., який визначений актом оцінки вартості недоотриманого врожаю у зв’язку з тимчасовим вилученням земельної ділянки, затвердженим головою Юр’ївської райдержадміністрації.

Рішенням господарського суду м. Києва від 06.06.2006 (суддя:        Паламар П.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2006 (судді: Зеленін В.О. –головуючий, Рєпіна Л. О., Кошіль В. В.) - позов задоволений частково. З Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Фермерського господарства "Зоря" стягнуто 109857,13грн.–збитків та судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

Судові рішення в частині задоволення позову вмотивовані тим, що складеним відповідно до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, актом підтверджені збитки сільськогосподарського виробництва, пов'язані із проведенням робіт по ремонту магістрального газопроводу на території Варварівської, Жемчужненської сільських рад та Юр'ївської селищної ради. Комісійний акт Юр’ївської райдержадміністрації від 01.09.2005 відповідачем не оскаржений.

Відмова у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди обґрунтована невідповідністю вимог позивача приписам статей 23, 1167 Цивільного кодексу України.

Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі відділення "Дніпропетровське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів" філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення та постанови у справі, просить прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник вважає, що рішення та постанова є незаконними, необґрунтованими та прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Так, скаржник посилається на неврахування судом тих обставин, що ним після виконання ремонтних робіт було проведено технічну рекультивацію земельної ділянки, яка передана позивачеві, а також на неприйняття судом до уваги акта оцінки вартості недоотриманого врожаю, яким визначено недоотриманий доход позивача у розмірі 33770,64грн. та перерахування цієї суми на розрахунковий рахунок позивача платіжним дорученням від 10.03.2005року №7. Щодо обов’язку проведення біологічної рекультивації відповідач зазначає, що він неодноразово намагався укласти такий договір з позивачем, проте останній включав до ціни договору не тільки суму у розмірі 50572,00грн. згідно робочого проекту землеустрою щодо біологічної рекультивації земель, а й недоотримані доходи, які не були обґрунтованими, не підтверджувалися відповідними довідками та документами, а тому не могли бути прийняті відповідачем.

Скаржник, посилаючись на затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 19.04.1993 №284 Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам зазначає, що позивачем не вживаються заходи щодо поліпшення якості земель, не проводяться роботи з  біологічної рекультивації, а тому не може йти мова про відшкодування збитків, оскільки позивач не несе ніяких витрат. Вважає, що оскільки земельна ділянка у позивача не вилучалася, ніхто не заважав позивачеві здійснювати на цій ділянці діяльність, передбачену його статутними документами, зауважує на тому, що збитки позивачем не обґрунтовані належними доказами, розмір збитків у вигляді недоодержаного доходу розраховано шляхом множення показників середньої врожайності на ціну, яку визначив сам позивач.

Крім того, скаржник посилається на те, що судам слід було витребувати від позивача довідку про ринкову ціну культур, як - то передбачено частиною 4 пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7

"Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ".

Колегія суддів Вищого господарського суду України проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши пояснення представника відповідача дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке:

В силу статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти такі докази. Касаційна інстанція лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, в орендному користуванні Фермерського господарства "Зоря" (надалі ФГ "Зоря") знаходяться земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані на території Варварівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області. Відповідно до карти-плану на частині цих земельних ділянок проходить магістральний газопровід, який належить відділенню "Дніпропетровське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів" (надалі Дніпропетровське ЛВ УМГ).

Розпорядженням голови Юр'ївської районної державної адміністрації від 14.05.2004 № 230-р-04 Дніпропетровському ЛВ УМГ надано дозвіл на проведення робіт по ремонту магістрального газопроводу на території Жемчужненської, Варварівської, Юр'ївської сільських та селищної рад.

Вказаним розпорядженням запропоновано управлінню погодити перелік виконання робіт з власниками і землекористувачами, а також провести рекультивацію земель після закінчення робіт та передати власникам, землекористувачам за актом виконаних робіт.

Судами встановлено, що під час проведення ремонту магістрального газопроводу відповідачем було порушено земельну ділянку в охоронній зоні газопроводу, внаслідок чого погіршилися якість ґрунтового покриву та інші корисні властивості земельної ділянки.

Державним підприємством "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на замовлення ФГ "Зоря" виконано робочий проект землеустрою щодо біологічної рекультивації земель порушених і рекультивованих відповідачем при ремонті магістрального газопроводу на території Варварівської сільської ради.

Цим проектом передбачені заходи, які необхідно вжити для відновлення родючості порушених земель, кошторисна вартість проекту складає 50572,00грн. Вказана сума є складовою збитків позивача, які спричинені внаслідок погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельної ділянки.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи позивач просить відшкодувати йому збитки у вигляді неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки у розмірі 59285,13грн. та моральну шкоду.

Матеріальні збитки у зазначеному розмірі визначені актом від 01.09.2005, затвердженим розпорядженням голови Юр"ївської райдержадміністрації від 09.08.2005 №251-р-05.

За змістом частини першої статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, іншими законодавчими актами України. Зокрема, відповідно до статей 12, 83 Земельного кодексу України, статті 32 Закону України "Про власність" суб'єктами права державної власності на землю в межах їх територій є міські, селищні і сільські ради.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, статті 2 Закону України "Про плату за землю" використання землі в Україні є платним.

Згідно з частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Підстави відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлені у статті 156 Земельного кодексу України, відповідно до якої власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам згідно з частиною 2 статті 157 цього кодексу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до вимог статті 207 Земельного кодексу України втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель. Втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначаються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів зазначеної норми на сьогодні діє Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 (надалі Порядок).

Вказаним нормативним актом врегульовані питання щодо складу комісій з визначення розміру збитків, переліку збитків власників і землекористувачів, що підлягають відшкодуванню, порядку визначення розмірів збитків та строків їх відшкодування.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного підпорядкування) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Згідно з пунктом 4 Порядку розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні земельних ділянок –після прийняття відповідною радою рішення про вилучення земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Згідно складеного комісією Юр'ївської районної державної адміністрації акта від 01.09.2005 розмір збитків сільськогосподарського виробництва, пов’язаних із проведенням робіт по ремонту магістрального газопроводу на території Варварівської сільської ради, спричинених ФГ "Зоря" становлять 109857,13 грн., у тому числі: вартість робіт відповідно до робочого проекту землеустрою щодо біологічної рекультивації земель порушених і рекультивованих Дніпропетровським ЛВ УМГ при ремонті магістрального газопроводу - 50572,00грн.; вартість розрахунків недоодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки - 53898, 63 грн.; вартість розрахунків виплати орендної плати за земельні паї, які підлягають рекультивації - 5187,60грн.; вартість розрахунків фіксованого сільськогосподарського податку за час тимчасового невикористання земельної ділянки - 198, 90 грн.

Вказаний акт відповідачем не оскаржено, як і не визнано у встановленому законом порядку недійсним розпорядження Юр"ївської райдержадміністрації про його затвердження.

Відповідач у добровільному порядку збитки позивачеві не відшкодував

Згідно з частиною 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні підтверджуватися певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, відповідно розмір збитків землекористувачів за законодавством визначається комісією, створеною райдержадміністрацією, виконавчим комітетом міських рад.

В силу положень статей 156, 157, 207 Земельного кодексу України, статей 11, 13, 22 Цивільного кодексу України позивач на підставі встановлених обставин справи набув право на відшкодування спричинених йому збитків у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи постанову апеляційний господарський суд підставно погодився з правильними висновками місцевого господарського суду про необхідність стягнення матеріальних збитків.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішення місцевого господарського суду та постанові апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що суди попередніх інстанцій в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об’єктивно розглянули у судовому процесі всі обставини справи у їх сукупності, дослідили подані сторонами докази та належним чином проаналізували відносини сторін і правильно застосували норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи скаржника про неправильне обрахування розміру збитків та їх недоведеність колегією суддів до уваги не приймаються з урахуванням вищевикладеного та з тих підстав, що відповідач у встановленому порядку не оскаржував ні акт комісії, а ні розпорядження райдержадміністрації від 09.08.2005 року №251-р-05, яким цей акт затверджено.

З’ясування зазначених скаржником у касаційній скарзі інших обставин справи не відноситься до компетенції касаційної інстанції. Таким чином, підстави для скасування прийнятих у справі судових актів відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м. Києва від 06.06.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2006 у справі №42/238 –залишити без змін.

Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі відділення "Дніпропетровське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів" філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" –залишити без задоволення.

Головуючий, суддя

Т. Добролюбова

Суддя

Т. Гоголь

Суддя

Л. Продаєвич