КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2007                                                                                           № 14/513

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Сотнікова С.В.

суддів:                                          Дикунської  С.Я.

Дзюбка П.О.

при секретарі:                     Назаровій В.В.

За участю представників:

від позивача - не з’явився;

від відповідача - не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ЗАТ "Укркомплект"

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.12.2006

у справі № 14/513 (Калатай Н.Ф.)

за позовом                               ЗАТ "Укркомплект"

до                                                   Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  визнання частини договору недійсним

Відповідно до ст. 77 ГПК України 03.04.2007р. в судовому засіданні оголошувалась перерва.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва №14/513 від 19.12.2006р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним Додаток № 1 – Специфікацію № 1 від 26.01.2005р. до договору купівлі-продажу № 20/715-МТР від 26.12.2005р. з підстав порушення норм матеріального права. На думку апелянта, спірний додаток до договору купівлі-продажу не відповідає вимогам закону, а саме не містить умову поставки товару відповідно до  Міжнародних правил тлумачення термінів “ІНКОТЕРМС”.

03.04.2007р. представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

10.04.2007р. сторони представників в судове засідання не направили. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення  учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги (розписка), колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення суду  першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників  сторін.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2005 р. Закрите акціонерне  товариство “Укркомплект” (продавець) та Відкрите акціонерне товариство “Укрнафта” (покупець) уклали договір купівлі-продажу № 20/715-МТР (далі – Договір), відповідно до умов якого ппродавець передає, а покупець приймає та оплачує продукцію (“Товар”), відповідно до специфікацій, що додаються до Договору і є його невід’ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1 Договору умови постачання Товару, перелік вантажовідправників і вантажоотримувачів вказуються в специфікаціях, що додаються до Договору і є його невід’ємною частиною.

26.12.2005р. позивачем та відповідачем було підписано спірну Специфікацію № 1 до Договору якою визначено найменування товару, що поставляється за Договором, його кількість, вартість, умови поставки, термін постачання, умови та порядок його оплати, вантажоотримувач та інше.

На думку позивача, сторони Договору не визначили умови постачання продукції, яка визначена у спірній Специфікації, що відповідно до ст.ст. 180, 265 ГК України та ст.ст. 628, 638 ЦК України, правил “Інкотермс” є суттєвою умовою Договору, не включення якої до тексту договору, згідно ст. 207 ГК України, є порушенням вимог чинного законодавства, наслідком чого є визнання такого договору недійсним.

Ст.. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України  договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 8 статті 181 ГК України встановлено, що в разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся), тобто будь-яких цивільних прав або обов’язків щодо його предмету у сторін не виникає.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, то застосування норм закону, яким регулюються правовідносини сторін у спорі щодо визнання договору недійсним, є помилковим.

Отже безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, є вимоги позивача про визнання спірної Специфікації недійсною з підстав недосягнення згоди з усіх істотних умов.

Разом з тим, колегією суддів не приймається до уваги посилання позивача на не включення до договору умов поставки продукції згідно Правил “Інкотермс”, оскільки позивачем не зазначено, які саме ці умови і до якого саме документу, Договору чи Специфікації № 1, вони не включені. Разом з тим, безпідставними є посилання позивача на ст. 265 ГК України щодо обов’язковості викладення умов договору відповідно вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів “Інкотермс”, оскільки такий обов’язок встановлений для сторін договору поставки, а між сторонами спору укладено договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 207 ГК України встановлено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Позивачем не наведено будь-яких беззаперечних підстав, передбачених чинним законодавством, які б зумовлювали визнання спірного Додатку № 1 від 26.01.2005р. до договору купівлі-продажу № 20/715-МТР від 26.12.2005р. недійсним.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом не надано беззаперечних доказів на підтвердження тих доводів, на які він посилається в апеляційній скарзі та позовній заяві.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову Закритому акціонерному  товариству “Укркомплект” в позові до Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” про визнання недійсним Додатку № 1 – Специфікації № 1 від 26.01.2005р. до договору купівлі-продажу № 20/715-МТР від 26.12.2005р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва  від 19.12.2006р. у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Укркомплект” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2006р. у справі  № 14/513 - без змін.

Матеріали справи № 14/513 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Сотніков С.В.

Судді                                                                                          Дикунська  С.Я.

Дзюбко П.О.

13.04.07 (відправлено)