ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.12.07 р.                     Справа № 36/70

Господарський суд Донецької області у складі судді О. В. Гассій

при помічнику (секретарі судового засідання) І.В.Костюк

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Павлоградспецмаш» м. Павлоград, Дніпропетровської області

до відповідача Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» м. Донецьк

про стягнення 348416,3 грн.

за зустрічним позовом Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Павлоградспецмаш» м. Павлоград, Дніпропетровської області

про визнання договору недійсним.

За участю представників сторін:

від позивача: Притула С.В. - представник

від відповідача: Салазський О.С. - представник

СУТЬ СПОРУ:

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2007 р. ухвалу господарського суду Донецької області по справі № 36/70 від 19.06.07 р. про зупинення провадження по справі № 36/70 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Павлоградспецмаш» м. Павлоград, Дніпропетровської області до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» м. Донецьк про стягнення 409 406 грн. 18 коп. скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Ухвалою від 27.08.2007 р. справу № 36/70 прийнято до свого провадження суддею Гассій О.В.

Заявами № 207 від 11.05.2007 року та № 451 від 14.12.2007 року, позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 290346,92 грн. та штрафні санкції в сумі 58069,38 грн., усього на суму 348416,3 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на договір оренди № 03/3А та додаткові угоди до зазначеного договору від 26.07.2005 р., 17.05.2005 р., 30.01.2006 р., 24.01.2006 р., 20.12.2005 р., 21.11.2005р., 23.08.2005 р.. Зазначає, що ЗАТ «Українська будівельна компанія» було передане будівельне риштування відповідно до актів приймання-передачі майна в оренду ЛА15 від 29.04.05р., №ЛА27 від 17.05.05р., ЛВА185 від 07.07.05р., ЛА87 від 02.08.05р., ЛВА240 від 10.06.06р., ЛВА 323 від 01.01.06р., №ЛВА131 від 19.09.05р., ЛА139 від 19.09.05р., ЛА111 від 25.08.05р. загальною кількістю 2990 метрів квадратних. Відповідачем були підписані акти приймання-передачі послуг з оренди, йому виставлялися рахунки – фактури. Відповідачем частково була перерахована орендна плата. За даними позивача не перерахована частка орендної плати склала 290346,92 грн., яку він просить стягнути разом із встановленими договором штрафними санкціями.

Відповідач, ЗАТ «Українська будівельна компанія», позов не визнав. В обґрунтування заперечень навів відсутність обов’язку платити грошові кошти за договором у зв’язку з недоведеністю ТОВ «Завод «Павлоградспецмаш» факту отримання ЗАТ «Українська будівельна компанія» виставлених рахунків. Також ЗАТ «Українська будівельна компанія» посилається на відсутність доказів отримання майна у оренду. В порядку ст. 60 Господарського процесуального кодексу України ЗАТ «Українська будівельна компанія» звернулась до ТОВ «Завод «Павлоградспецмаш» із зустрічним позовом про визнання договору оренди №03/ЗА від 28.04.05р недійсним.

В судовому засіданні позивачем було надано заяву від 06.11.2007р. про зміну зустрічних позовних вимог, згідно з якими на підставі ст. 207 Господарського кодексу України просить визнати недійсним господарське зобов’язання за договором № 03/3А від 28.04.05 р. між ТОВ «Завод «Павлоградспецмаш» та ЗАТ «Українська будівельна компанія», а також господарські зобов’язання за додатковими угодами до договору від 26.07.2005 р., 17.05.2005 р., 30.01.2006р., 24.01.2006 р., 20.12.2005 р., 21.11.2005р., 23.08.2005 р..

Позивач надав до суду клопотання про забезпечення позову, в якому вимагав вжити заходи щодо накладення арешту на розрахункові рахунки ЗАТ «Українська будівельна компанія».

Ухвалою від 06.11.2007 р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Павлоградспецмаш» м. Павлоград про забезпечення позову було задоволено.

Відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи продовжувався за клопотанням сторін (ухвала від 15.10.2007 р.).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, суд встановив наступне:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Павлоградспецмаш» є юридичною особою, зареєстровано Виконавчим комітетом Павлоградської міської ради Дніпропетровської області 14.03.2000 року. Відповідач – Закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія» є юридичною особою, зареєстровано Виконавчим комітетом Київської районної м. Донецька Ради рішенням № 311/6 від 22.04.2002 року.

28.04.05 року між ТОВ «Завод «Павлоградспецмаш» та ЗАТ «Українська будівельна компанія» був укладений договір оренди № 03/3А (надалі – договір). З тексту договору вбачається, що з боку ТОВ «Завод «Павлоградспецмаш» він підписаний директором Гальченко Г. А., який діє на підставі Статуту, зі сторони ЗАТ «Українська будівельна компанія» договір підписаний директором Ісаєвим В. М., що також діє на підставі Статуту підприємства.

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець (ТОВ «Завод «Павлоградспецмаш») зобов’язався передати, а орендар (ЗАТ «Українська будівельна компанія») прийняти в оренду (тимчасове та платне користування) елементи будівельних лісів (1070 кв. м.). Відповідно до п 3.1 договору оплата за тимчасове користування майном відповідно до додатку 1 складає 16050,00грн. Розмір орендної плати за 1 добу складає 535,00 грн. Строк оренди складає 90 діб. Сума орендної плати за весь строк оренди майна складає: 48150,00 грн. Відповідно до п. 5.1 орендар зобов’язався здійснювати своєчасно оплату на умовах п. 3.5 договору. Пунктом 3.5 договору передбачене, що орендатор здійснює передоплату за весь строк оренди майна на протязі 3-х календарних днів з моменту пред’явлення рахунку орендодавцем.

Позивачем надані копії актів приймання-передачі майна в оренду № ЛА 15., та актів приймання-передачі виконаних послуг № 139 від 30.06.05, № 209 від 29.07.05, № 288 від 31.08.05, №388 від. 30.09.2005, №475 від 31.10.05, №594 від 30.11.05, №673 від 28.12.05, № 68 від 30.01.06, №147 від 27.02.06, №171 від 10.03.06, №272 від 10.04.06, № 380 від 21.04.2006, № 465 від 30.05.06, № 627 від 30.06.06, № 727 від 24.07.06. згідно з якими за твердженням позивача було передане будівельне риштування в кількості 1070 м.кв. на суму 236913,70 грн..

Відповідно до додаткової угоди від 17.05.2005 року до договору позивач прийняв зобов’язання передати відповідачеві додатково елементи будівельного риштування на загальну суму 18258,60 грн. відповідно до додатку № 2 договору від 28.04.2005 року. Позивачем надана копія акту приймання-передачі майна в оренду № ЛА 27 від 17.05.2005року, згідно з яким за твердженням позивача відповідачеві були передані додаткові елементи риштування на суму 18258,60 грн.

Згідно з додатковою угодою б/н від 26.07.2005 року позивач прийняв на себе зобов’язання передати відповідачеві додатково елементи будівельного риштування у кількості 1080 м. кв., на загальну суму 228870,84 грн. відповідно до додатку № 3 до договору від 28.04.2005 року. Позивачем надана копія акту приймання-передачі майна в оренду № ЛА 87 від 02.08.2005 року за якою за твердженням позивача відповідачеві були передані додаткові елементи риштування у кількості 1080 м. кв. на суму 228870,84 грн.

Позивачем також надані додаткові угоди на продовження дії договору б/н від 21.11.05, б/н від 20.12.05, б/н від 30.01.06, та акти приймання-передачі виконаних послуг № 210 від 29.07.05, № 476 від 31.10.05, № 595 від 30.11.05, № 674 від 28.12,05, № 69 від 30.01.06, № 148 від 27.02.06, № 172 від 10.03.06, № 273 від 10.04.06, № 382 від 05.05.06, № 626 від 30.06.06, № 726 від 24.07.06, № 841 від 10.08.06.

За домовленістю сторін відповідно до додаткової угоди б/н від 23.08.2005 року позивач зобов'язався передати відповідачу додатково елементи будівельного риштування на загальну суму 219541,32 грн., кількістю 840 м. кв., відповідно до додатку № 4 до договору від 28.04.2005 року. Позивачем надані акти приймання-передачі майна в оренду № ЛА 111 від 25.08.2005 року, додаткові угоди на продовження дії договору б/н від 21.11.05, б/н від 20.12.05, б/н від 30.01.06, акти приймання-передачі виконаних послуг №477 від 31.10.05, № 596 від 30.11.05, № 675 від 28.12.05, № 70 від 30.01.06, № 149 від 27.02.06, № 170 від 10.03.06. За твердженнями позивача, відповідачу були передані додаткові елементи на суму 219541,32 грн., в кількості 840 м. кв.

За домовленістю сторін позивач зобов'язався передати відповідачу додатково елементи будівельного риштування на загальну суму 277,92 грн. Позивач надав суду акт приймання-передачі майна в оренду № ЛА 139 від 19.09.2005 року на суму 277,92 грн. Відповідно до уточнення до позовних вимог № 451наданих позивачем загальна кількість переданого в оренду майна, в метрах квадратних станом на 19.09.05р. склала 2990 м. кв.

Як вбачається зі змісту наведених вище актів з боку відповідача вони підписані директором Ісаєвим В. М.. Також директором Ісаєвим В. М. підписані наведені додаткові угоди до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов’язків через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Також юридична особа може набувати прав та обов’язків через інститут представництва. Правовідносини представництва виникають відповідно на підставі закону, договору або акту органу юридичної особи. Тобто, законодавством визначено, що юридична особа бере участь у цивільному обороті через органи юридичної особи або через представників. При цьому визначальною є підстава, за якою діє суб’єкт (Статут чи довіреність).

Згідно з ч. 2 статті 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріпляються печаткою.

Як вбачається з преамбули договору між сторонами від імені ЗАТ «Українська будівельна компанія» він підписаний директором Ісаєвим В. Н., що діє на підставі Статуту. Отже, при укладенні договору Ісаєв В. Н. виступав у саме якості органу підприємства.

В п. 10.1 Статуту ЗАТ «Українська будівельна компанія» (в редакції, що діяла на момент укладання спірного договору) встановлений вичерпний перелік органів ЗАТ «Українська будівельна компанія». Ними зокрема є: загальні збори акціонерів, правління товариства (у складі голови правління та членів правління) та ревізійна комісія. Інших органів товариства, а саме директора, Статут не передбачає.

Головою правління ЗАТ «Українська будівельна компанія» в період з 22.04.2002 року 32.05.2007 року був Найданов М. А., що підтверджується довідкою Головного управління статистики у Донецькій області від 16.10.2007 року № 14/4-23/1149 наданої позивачем за зустрічним позовом.

У зв’язку з тим, що, що такий орган, як директор, у відповідача не існував, Ісаєв В.Н. не мав повноважень підписувати від імені ЗАТ «Українська будівельна компанія» спірний договір. Те, що позивач знав чи за всіма обставинами не міг не знати про відсутність у Ісаєва В. Н. повноважень керівника відповідача підтверджується наявністю у Державному реєстрі даних про керівника ЗАТ «Українська будівельна компанія» Найданова М.А., що у відповідності до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» дає підставу посилатися на це у спорах з третіми особами.

Крім того, посилання у тексті договору на Статут ЗАТ «Українська будівельна компанія» свідчить про обізнаність сторін з цим документом, згідно з яким посада директора на підприємстві відсутня.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГК України, господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов’язань. Частиною 1 статті 207 ГК України передбачене, що господарське зобов’язання, яке не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї зі сторін визнано судом недійсним повністю, або в частині.

Господарське зобов’язання за спірним договором не відповідає ч. 7 ст. 179 ГК України, ч. 1 ст. 92, ч. 2 ст. 207 ЦК України, у зв’язку з чим повинно бути визнано недійсним на підставі ст. 207 ГК України. За таких підстав зустрічні вимоги ЗАТ «Українська будівельна компанія» суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Наведені вище висновки обумовлюють відсутність у ЗАТ «Українська будівельна компанія» зобов’язання з оплати за договором від 28.04.2005 року з урахуванням наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Тобто підставою для нарахування орендної плати за користування майном є договір.

На підтвердження факту використання майна за договором відповідачем надані акти приймання-передачі ЛА15 від 29.04.05р., №ЛА27 від 17.05.05р., ЛВА185 від 07.07.05р., ЛА87 від 02.08.05 р., ЛВА240 від 10.06.06 р., ЛВА 323 від 01.01.06 р., №ЛВА131 від 19.09.05р., ЛА139 від 19.09.05 р., ЛА111 від 25.08.05 р., а також акти приймання-здачі виконаних послуг № 465 від 30.05.06 р. на суму 5885 грн., № 380 від 21.04.06 р. на суму 16050 грн., № 273 від 10.04.06 р. на суму 16200 грн., № 272 від 10.04.06 р. на суму 16050 грн., № 727 від 24.07.06 р. на суму 3745 грн., № 726 від 24.07.06 р. на суму 16740 грн., № 841 від 10.08.06 р. на суму 5400 грн., № 107 від 31.05.05 р. на суму 16050 грн., № 626 від 30.06.06 р. на суму 17280 грн., № 627 від 30.06.06 р. на суму 16050 грн., № 139 від 30.06.05 р. на суму 16050 грн., № 675 від 28.12.05 р. на суму 11088 грн., № 674 від 28.12.05 р. на суму 16200 грн., № 476 від 31.10.05 р. на суму 16200 грн., № 387 від 30.09.05 р. на суму 16200 грн., № 475 від 31.10.05 р. на суму 16049,99 грн., № 477 від З1.10.05 р. на суму 13860 грн., № 594 від 30.11.05 р. на суму 16050 грн., № 596 від 30.11.05 р. на суму 13860 грн., № 595 від 30.11.05 р. на суму 16200 грн., № 170 від 10.03.06 р. на суму 5544 грн., № 209 від 29.07.05 р. на суму 16050 грн., № 210 від 29.07.05 р. на суму 3240 грн., № 287 від 31.08.05 р. на суму 16200 грн., № 288 від 31.08.05 р. на суму 16050 грн., № 388 від 30.09.05 р. на суму 16050 грн., № 386 від 23.09.05 р. на суму 13860 грн., № 147 від 27.02.06 р. на суму 16050 грн., № 148 від 27.02.06 р. на суму 16200 грн., №171 від 10.03.06 р. на суму 16050 грн., № 172 від 10.03.06 р. на суму 16200 грн., № 673 від 28.12.05 р. на суму 11234,92 грн., № 149 від 27.02.06 р., на суму 13860 грн., № 68 від 30.01.06 р. на суму 16049,99 грн., № 69 від 30.01.06 р. на суму 16200 грн., № 70 від 30.01.06 р. на суму 13860 грн., № 382 від 05.05.06 р. на суму 16200 грн., а всього на суму 520 106,9 грн.

Як вбачається з цих актів, з боку сторони, що отримувала майно, вони підписані директором Ісаєвим В. М. ., що діяв на підставі Статуту підприємства. Через відсутність у відповідача такого органу управління, як директор, Ісаєв В. М. не мав права на підставі Статуту вчиняти будь-які дії від імені товариства, у тому числі отримувати товарно-матеріальні цінності.

Відповідно до п.11 інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю (затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрі СРСР від 15 червня 1965 р № П-6) приймання продукції здійснюється особами, уповноваженими на це керівником чи заступником керівника підприємства – отримувача. Ці особи несуть відповідальність за суворе дотримання правил приймання продукції.

Наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 р. N 99 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 червня 1996 р. за № 293/1318) затверджена Інструкція про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей. Згідно з п. 1 цієї Інструкції вона поширюється на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності. Пунктом 2 Інструкції передбачено, що сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України, кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

З наведених норм випливає, що товарно-матеріальні цінності передаються уповноваженим на те особам, які мають підтвердити свої повноваження певним чином.

Статтею 33 ГПК України встановлений обов’язок сторін з надання доказів на підтвердження власних вимог та заперечень. У відповідності до ст. 4-3 ГПК України одним з принципів господарського судочинства є змагальність.

Позивачем на вимогу суду не були надані довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, які б свідчили про наявність у Ісаєва В.Н. повноважень на отримання майна у оренду.

Тому суд приймає до уваги пояснення ЗАТ «Українська будівельна компанія», згідно з якими підприємство не надавало довіреностей чи інших документів, що уповноважували б Ісаєва В.Н. на отримання майна від третіх осіб. Стосовно печатки, відбиток якої міститься на актах, то ЗАТ «Українська будівельна компанія» була надана копія публікації у газеті та лист до органів МВС, за змістом яких печатка підприємства була втрачена.

Крім того, згідно з ч. І ст. 532 ЦК України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі. Пунктом 2.4 договору від 28.04.2005р. передбачено, що місцем передачі предмета оренди є склад ТОВ «Завод "Павлоградспецмаш» у м. Донецьку по вулиці Куйбишева.

Як вбачається з наданих позивачем актів приймання - передачі місцем їх складення є місто Павлограді, а не у Донецьк, як це передбачене п. 2.4 договору.

Тому надані позивачем акти не можна оцінювати як беззаперечні докази належного приймання майна у користування уповноваженою на те особою у відповідності з умовами договором.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на фактичну передачу майна у м. Донецьку за місцем розташування його складу, який орендований за договорами з ЗАТ «Донснаб». Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" обов'язковим реквізитом первинного облікового документу є місце складання. Як вже зазначалося, у актах приймання-передачі у якості місця складання зазначене м. Павлоград, що спростовує наведені заперечення відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність доказів передачі майна відповідачеві, що виключає факт користування ним та обумовлює відсутність підстав для справляння орендної плати.

Стосовно наданих позивачем актів приймання-виконання виконаних послуг суд вважає за необхідне вказати, що у порушення ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" у них не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. З урахуванням того, що візуально підписи на різних актах відрізняються один від одного, неможливо встановити наявність повноважень у осіб, що підписували його. При цьому суд приймає до уваги встановлену вище відсутність доказів фактичного отримання майна відповідачем, що виключає можливість надання послуг з оренди, про що йдеться у наданих позивачем актах.

Згідно з п. 3.5 договору орендар виконує оплату (передоплату) за весь строк оренди майна на протязі 3-х календарних днів з моменту виставлення рахунку Орендодавцем. Пунктом 5.1 договору також передбачено, що Орендар зобов'язаний своєчасно, на умовах п. 3.5 Договору, перераховувати орендну плату Орендодавцю.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже обов'язок відповідача сплатити орендну плату виникає протягом 3-х днів після отримання рахунку від позивача.

Як вже зазначалося, відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Одним з принципів господарського судочинства є змагальність сторін (ст.4-3 ГПК України).

Для встановлення моменту виникнення зобов'язання відповідача з оплати коштів необхідно за допомогою належних та допустимих доказів встановити обставини отримання відповідачем рахунків на суму боргу.

Позивачем до позовної заяви були додані: Рахунок-фактура № 2154 від 14.08.2006 року на суму 7020, 00 грн., Рахунок-фактура № 1829 від 19.07.2006 року на суму 3745,00 грн., Рахунок-фактура №1828 від 19.07.2006 року на суму 16300 грн., Рахунок-фактура №1330, від -5.06.2006 року., Рахунок-фактура № 1329 від 05.06.2007 року на суму 16050,00 грн., Рахунок-фактура №770 від 10.04.2006 року на суму 16200,00 грн., Рахунок-фактура № 769 від 10.04.2006 року на суму 16050,00 грн., Рахунок-фактура №496 від 10.03.2006 року в сумі 16040,00 грн., Рахунок-фактура № 494 від 10.03.2006 року на суму 5544,00 грн., Рахунок-фактура № 496 від 10.03.2006 року на суму 16200,00 грн., Рахунок-фактура № 385 від 27.02.2006 року на суму 13860 грн., Рахунок-фактура № 384 від 27.02.2006 року на суму 16050,00 грн., Рахунок-фактура № 382 від 27.02.2006 року на суму 16200,00 грн., Рахунок-фактура №51 від 13.01.2006 року на суму 13860,00 грн., Рахунок-фактура №50 від 13.01.2006 року на суму 16200 грн., Рахунок-фактура №49 від 13.01.2006 року на суму 16049,99 грн., Рахунок-фактура № 11728 від 25.11.2005 року на суму 16200,00 грн., Рахунок-фактура №1727 від 25.11.2005 року на суму 16049,88 грн., Рахунок-фактура № 1726 від 25.11.2005 року на суму 13860,00 грн., Рахунок-фактура № 1461 від 31.10.2005 року на суму 16200 грн., Рахунок-фактура № 1360 від 19.10.2005 року на суму 13860 грн., Рахунок фактура № 1358 від 19.10.2005 року на суму 16049,99 грн., Рахунок-фактура № 1178 від 03.10.2005 року на суму 16200,00 грн., Рахунок фактура № 1177 від 03.10.2005 року на суму 16049,98 грн., Рахунок-фактура № 1176 від 03.10.2005 року на суму 13860 грн..

З пояснень позивача № 541 від 14.12.2007р. вбачається, що докази вручення рахунків відповідачеві відсутні. При цьому позивач посилається на те, що 18.12.2006 року на адресу відповідача була надіслана претензія, отримана ЗАТ «Українська будівельна компанія» 21.12.2006 року. ТОВ «Завод «Павлоградспецмаш» також посилається на норму ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та стверджує, що строк сплати заборгованості настав 22.01.2007 року.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на виникнення зобов’язання з оплати у місячний термін з отримання претензії. Суд не може погодитись з твердженнями позивача, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Строк виконання зобов’язання встановлений в п. 3.5 договору а саме в триденний термін з моменту пред’явлення рахунку. У зв’язку з чим посилання позивача на настання строку для оплати в місячний строк з моменту отримання претензії є безпідставними. Згідно з умовами укладеного між сторонами договору, він не містить вимог про досудове врегулювання спорів.

Крім того, при з наданих ТОВ «Завод «Павлоградспецмаш» рахунків вбачається, що вони не містять підписів уповноважених осіб позивача чи відповідача за первісним позовом, що з урахуванням приписів Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» виключає можливість їх оцінки судом як документів.

Таким чином, ТОВ «Завод Павлоградспецмаш» не надав суду належних доказів виникнення у ЗАТ «Українська будівельна компанія» обов’язку з оплати за спірним договором.

Зважаючи на висновки про задоволення зустрічних позовних вимог про визнання недійсним господарського зобов’язання за договором та додатковими угодами до нього, встановлену відсутність доказів фактичного передання майна в оренду відповідачеві, а також виникнення у відповідача обов’язку з оплати за договором, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення боргу та нарахування штрафу за порушення зобов'язань.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на ТОВ «Завод «Павлоградспецмаш».

На підставі ст. ст. 92, 237, 526,527, 532, 762 Цивільного кодексу України, ст. ст. 174, 179, 207 Господарського кодекс України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. п. 1,2 інструкції про порядок реєстрації виданих, пов5ернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року, п. 11 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, що затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрі СРСР від 15 червня 1965 р № П-6, керуючись ст. ст. 1,22,27,33,34, 36,43,49,60,69,82-85 Господарського кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод «Павлоградспецмаш» до Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 290346,92 грн., штрафу за несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 58069,38 грн. – в і д м о в и т и.

Задовольнити зустрічний позов Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Павлоградспецмаш» про визнання недійсним господарського зобов’язання за договором № 03/3А від 28.04.05 р. між ТОВ «Завод «Павлоградспецмаш» та ЗАТ «Українська будівельна компанія», та додатковими угодами до договору від 26.07.2005 р., від 17.05.2005 р., від 30.01.2006 р., від 24.01.2006 р., від 20.12.2005 р., від 21.11.2005р.,та від 23.08.2005 р.

Визнати недійсним господарське зобов’язання за договором № 03/3А від 28.04.05 р. між ТОВ «Завод «Павлоградспецмаш» та ЗАТ «Українська будівельна компанія», та додатковими угодами до договору від 26.07.2005 р., від 17.05.2005 р., від 30.01.2006 р., від 24.01.2006 р., від 20.12.2005 р., від 21.11.2005р., та від 23.08.2005 р.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Павлоградспецмаш» (, Адреса: 51400 Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Горького 166, п/р 624 в Павлоградському відділенні Промінвестбанку МФО 305556) на користь Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» (, адреса: 83018 м. Донецьк, вул. Орбіти 13, п/р 260094888 у ДОД РайфайзенбанкАваль МФО 335076) витрати по сплаті державного мита у розмірі 85,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Павлоградспецмаш» (, Адреса: 51400 Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Горького 166, п/р 624 в Павлоградському відділенні Промінвестбанку МФО 305556) на користь Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» (, адреса: 83018 м. Донецьк, вул. Орбіти 13, п/р 260094888 у ДОД РайфайзенбанкАваль МФО 335076) витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Зняти арешт з розрахункового рахунку Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» м. Донецьк - р/р 260094888 у ДОД РайфайзенбанкАваль (АППБ Аваль) МФО 335076, ЗКПО 23346741, в межах суми позову у розмірі 348 416,30 грн., з яких: 290 346,92 грн. – основний борг та 58 069,38 грн. – штраф.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Гассій О.В.

Вик. Костюк І.В.

Надруковано в 3 примірниках:

1 прим. – позивачу

1прим. – відповідачу

1 прим. – до справи