Господарський суд
Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "25" січня 2007 р.
Справа № 8/4477

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого  судді

судді  Давидюка В.К.

судді

за участю представників сторін

від позивача  Ковальчук В.Т. - директор, Назаркевич Ю.М. (дов. від 02.01.07р.), Большаков Є.А. (дов. від 02.01.07р.)

від відповідача  Сіра А.В. (дов. №1 від 09.01.07р.)

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Саніко" (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дастор - Житомир" (м. Житомир)

про стягнення 25661,53 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 25661,53 грн., з яких: 17153,95 грн. основного боргу, 239,69 грн. пені, 42,30 грн. 3% річних, 8225,59 грн. завданих збитків.

В судове засідання 25.01.07р. подав заяву про уточнення позовних вимог в якій повідомив, що сума основного боргу зменшилась в зв'язку з проплатою 22.01.07р. 1000грн. з 17153грн.95коп. до 16153грн.95коп. В решті позовні  вимоги  залишились без змін.

Представниками позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримані.

Відповідачем у відзиві та представник в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково: 16153,95 грн. основного боргу, 239,69 грн. пені, 42,30 грн. 3% річних, а проти стягнення 8225,59 грн. завданих збитків заперечує мотивуючи тим, що дана сума складається з відшкодування процентів по договору овердрафту, який укладено позивачем та витрат на юридичні послуги.

Ухвалою господарського суду від 18.01.07р. вжиті заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на  поточні рахунки відповідача.

Відповідач подав заяву про зняття арешту з грошових коштів мотивуючи тим, що всі посилання позивача стосовно утруднення та неможливості в майбутньому  виконання рішення суду безпідставні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

13.10.05р. між сторонами: Товариством з обмеженою відповідальністю "Саніко" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дастор-Житомир" (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу №4848 (а.с.12-16), згідно якого позивач зобов'язувався поставити, а відповідач прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору і прийнятих сторонами змін і доповнень до договору (п.1.1 договору).

Згідно п. 3.2 договору усі розрахунки за договором здійснюються в гривнях шляхом перерахування коштів на поточний рахунок  постачальника на підставі представлених при постачанні видаткових товарних накладних. Підставою для оплати поставленого за договором товару (п.3.3) є: передача  покупцеві оформлених у встановленому законом (правовими актами) порядку товарної накладної і податкової накладної . При відсутності одного з зазначених документів, включаючи неналежне їх оформлення , оплата за поставлений товар  покупцем не здійснюється до усунення  постачальником  такого порушення. Згідно п.3.4 договору сторони щомісяця, у термін до 10 числа місяця наступного за звітним періодом, роблять звірку взаємної заборгованості сторін  по виконанню договору  за вказаний період. Пунктом 3.5 договору передбачено, що товар, що поставляється підлягає оплаті на умовах фактичної реалізації товару  кожних 10 банківських днів після надання звітності реальної реалізації товару. Звітність постачальнику  надається кожних 7 календарних днів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

На виконання умов договору, позивачем було поставлено відповідачу товарів побутової хімії та засобів гігієни на загальну суму 23819,36грн. та отримано, як повернення, товарів на суму 6665,41грн., що підтверджується відповідними накладними на отримання товару, наявними в матеріалах справи (а.с.19-45, 46-49) внаслідок чого борг станом на 02.11.06р. склав 17153,95грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 06.11.06р. (а.с.58).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань утворилась заборгованість перед  позивачем за отриманий товар станом на 06.11.06р. в розмірі 17153,95грн.32коп., яка на день розгляду справи змінилась, становить 16153грн.95коп., що підтверджується заявою позивач, актом звірки та підтверджується представником відповідача в судовому засіданні.

Пунктом 8.2 вищезазначеного договору передбачено, що у випадку порушення термінів оплати винна сторона виплачує на користь іншої сторони пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, яка за період прострочення платежу (з 30.10.06р. по 29.11.06р.), згідно розрахунку позивача, становить 239грн.69коп. та підлягає до стягнення.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку позивача за період з 30.10.06р. по 29.11.06р. розмір 3% річних становить 42грн.30коп.

Відповідно до ст.ст.525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ТзОВ "Саніко" 24.01.2006р. уклав з Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" договір овердрафту №07/2006/о-980 (а.с.50-56) і просить стягнути з відповідача 225грн.59коп. відсотків за користування овердрафтом посилається на те, що оплату закуплених товарів здійснював за рахунок овердрафту зі сплатою відсотків у розмірі 16% річних, а несвоєчасно отримавши від відповідача розрахунки за поставлений товар поніс збитки.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує  позовні  вимоги  щодо  стягнення   збитків, посилаючись на те, що позивач заключаючи договір овердрафту повинен був діяти на власний страх і ризик,  вини  відповідача  у  непроведенні   позиваячем  розрахунків  по договору  овердрафту   немає.

Між ТОВ "Саніко" та приватним підприємцем Назаркевич Ю.М. було укладено договір підряду на виконання робіт, надання послуг від 01.10.06р. (а.с.59-60) у відповідності до якого (п.1.1) виконавець зобов'язався за завданням замовника  для своєї вигоди та на свій ризик виконати певні роботи, надати певні послуги, а товариство - прийняти й оплатити їх результати. Відповідно до п.1.2 договору зміст завдання визначено: юридичні послуги з дебет-контролю, в тому числі, витребування заборгованості, пені та штрафних санкцій з ТОВ "Дастор-Житомир" на користь ТОВ "Саніко"; щоденне звіряння взаєморозрахунків між товариствами; щоденний контроль взаєморозрахунків між товариствами; оформлення та підписання актів звіряння взаєморозрахунків між товариствами; щоденний контроль змін залишків товарів, поставлених  ТОВ "Саніко" ТОВ "Дастор-Житомир"; збір та систематизація по оплатам ТОВ "Дастор-Житомир" іншим постачальникам товару. Строк дії даного договору (п.4.1) з 01.10.06р. по 31.12.06р. Відповідно до п.4.2 договору - вартість робіт/послуг, що є предметом договору , складає 8000грн. та вказується в актах-здачі-приймання робіт/послуг, який є невід'ємною частиною договору.

Стягнення 8000грн. збитків по договору підряду від 01.10.06р. позивач обґрунтовує в листі від 10.01.07р. (а.с.63) посилаючись на ст.12 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", що контроль за простроченою дебіторською заборгованістю вимагається саме цим законом і належить до збитків, що вартість надання таких послуг договірна і не фіксується та не обмежується Державою.

Позивач сплатив виконавцю - Назаркевич Ю.М. 4000грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №539 від 29.11.06р. (а.с.64) Позивач включив дані витрати до позовної суми як збитки та просить стягнути їх з відповідача.

Згідно частини 1 статті 220 ГК України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

У відповідності до частини 2 статті 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Як у випадку невиконання договору, так й за зобов'язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка заподіяла шкоду.

Згідно ст.44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. Стаття 2 Закону України "Про адвокатуру" визначає, що адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менше двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та прийняв Присягу адвоката України.

Згідно статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Частина 2 даної статті передбачає, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Частина 4 цієї  статті передбачає, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Подані позивачем матеріали не є доказами, які безперечно могли стверджувати можливість отримання ним грошових сум або інших цінностей, якби зобов'язання було виконано боржником. Вказані матеріали підтверджують лише наявність у позивача договірних відносин з іншими підприємствами та не підтверджують наявність причинного зв'язку між затримкою виконання зобов'язань відповідачем та проведеними  витратами  позивача.

Відповідно до  вимог  ст. 614  ЦК  України,  особа,  яка  порушила  зобов'язання,  несе  відповідальність  за  наявності її  вини (умислу  або  необережності),  якщо  інше  не  встановлено  договором  або  законом.

Суд  враховує,  що   договір   від  01.10.2006  року,  укладений  між  Приватним  підприємцем  Назаркевичем Ю.М. та ТОВ "Саніно"   укладався  з  ініціативи    саме  останнього .  Визначивши  у  договорі  вартість  робіт  в  сумі  8000  грн.  позивач   передбачувано, з  власної  волі  пішов на   такі   витрати.

Суд  не  вбачає  вини  відповідача  у  тому,  що  позивач  на  виконання  зобов'язань  по  договору     від  01.10.2006  року  здійснив  виплату    ПП Назаренку Ю.М.  4000 грн.     та  по  договору  овердрафту    від 24.01.2006  року    оплатив  225,59  грн.-  відсотків  за  користування  овердрафтом.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За наведених вище обставин суд вважає позовні вимоги в цій частині не обґрунтованими, а тому в задоволені позову в сумі 8225грн.59коп. відмовляє.

Відповідач визнав позовні вимоги в частині 16153,95 грн. основного боргу, 239,69 грн. пені, 42,30 грн. 3% річних, доказів погашення заборгованості не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в сумі 16435грн.94коп., з яких: 16153,95 грн. основного боргу, 239,69 грн. пені, 42,30 грн. 3% річних.

В іншій частині позову - 8225грн.59коп.   збитків суд  відмовляє.

Судові витрати по сплаті державного мита та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

На підставі ст.ст.509, 525, 526, 623, 625 ЦК України, ст.ст.220, 224 ГК України та керуючись ст.ст.33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дастор-Житомир" (м.Житомир, вул.Домбровського, 3; код 33177941) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Саніко" (м.Житомир, вул.Комерційна, 4; код 33644056) 16153грн.95коп. основного боргу, 239грн.69коп. пені, 42грн.30коп. 3% річних, 164грн.35коп. витрат по сплаті державного мита, 75грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.В стягненні 8225грн.59коп. збитків  відмовити.

4.Скасувати забезпечення позову, накладене згідно ухвали господарського суду від 18.01.07р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя
Давидюк В.К.

Дата підписання рішення "____"_______2007р.

Віддрукувати: 3 прим.

1 - в справу

2,3 - сторонам