ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2007 р.                                                                                Справа № 15/37-07

Суддя господарського суду Курко О.П.

при секретарі судового засідання Білоконна О.В. , розглянувши матеріали справи

за позовом: Прокурора Літинського району Вінницької області в інтересах держави в особі Літинського районного центру зайнятості - робочого органу Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ( смт. Літин, вул. Леніна, 9)

до: Літинської виправної колонії № 123 УДДУПВП у Вінницькій області ( смт. Літин,  пров. 2-й  Радянський, 9)

про стягнення 4228,09 грн. заборгованості

Представники :

позивача     :   Семенова П.М., за дорученням

відповідача :   не з’явився

прокуратури:   Романова Г.О.

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов про стягнення з  Літинської виправної колонії № 123 Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області на користь Літинського районного центру зайнятості заборгованість по сплаті страхових внесків до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та пені  в сумі  4228,09 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задоволити.

Відповідач в письмовому відзиві на позовну заяву вимоги Літинського РЦЗ визнає частково в зв’язку з тим, що на протязі 2005 та 2006 років колонією проводились відрахування до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в сумі 3221,01 грн., а тому заборгованість на сьогоднішній день складає 1007,08 грн.

В судовому засіданні 25.01.2007р. представник відповідача підтримав свої міркування викладені в письмовому відзиві та в зв’язку з наданням додаткових пояснень та заперечень клопотав суд  про надання додаткового часу. В зв’язку з викладеним в судовому засіданні була оголошена перерва до 05.02.2007р.

На визначену дату представник відповідача не з’явився, додаткових доказів та пояснень не надав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить відповідна розписка, яка міститься в матеріалах справи. За таких обставин неявка представника відповідача згідно ст. 128 КАС України не є перешкодою в розгляді справи, а тому судом ухвалено провести розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд з’ясував наступне:

Літинська виправна колонія № 123 зареєстрована в Літинському районному центрі зайнятості як платник страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття згідно поданої заяви.

Літинським районним центром зайнятості як робочим органом  виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття проведено перевірку Літинської ВК № 123  (виробництво) щодо правильності нарахування, своєчасності і повноти перерахування страхових внесків до Фонду, якою встановлена заборгованість останнього по сплаті страхових внесків в сумі 3472,83 грн., яка виникла за період з 01.01.2001р. по 30.06.2005р., за що нараховано пеню в розмірі 755,26 грн. відповідно до Інструкції "Про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходження до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.12.2000р. № 339.

За результатами перевірки позивачем складено акт № 51 від 14.10.2005р. яким визначено термін (10 днів) для добровільної сплати коштів. Оскільки відповідачем кошти сплачені не були заборгованість останнього перед Літинським РЦЗ станом на 16.01.2007р. складає 4228,09 грн., з яких недоїмка 3472,83 грн. та пеня - 755,26 грн., що додатково визначено в обопільно підписаному акті звірки взаєморозрахунків між сторонами від 16.01.2007р.

Законом України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” від 02.03.2000 р. визначено порядок сплати страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, який бере на себе зобов'язання щодо збору страхових внесків.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” роботодавець зобов’язаний своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески.

Ч.1 ст. 38 вказаного Закону передбачено, що роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність реєстрації як платник страхових внесків, несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців. У разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальниками, у тому числі через ухилення від реєстрації як платника страхових внесків, або неповної їх сплати страхувальники сплачують суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню. Згідно ч.2 ст. 38 строк давності у разі стягнення страхових внесків, пені, та фінансових санкцій, передбачених цією статтею, не застосовується.

Посилання відповідача на часткове врахування в суму позову перерахованих  протягом 2005-2006 років коштів  в сумі 3221,01 грн., є безпідставним, оскільки   відповідно до 9.3. Інструкції "Про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходження до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття" при надходженні документів із сплати недоїмки,  пені  та штрафу  в  першу  чергу  погашається  недоїмка,  а потім - пеня та штраф.  Якщо за платниками до наступного чергового  строку  сплати страхових  внесків  є  недоїмка,  то  вона  сплачується  у  такому

порядку:  спочатку  сплачується  недоїмка  минулих  років,   потім послідовно:  пеня за цю недоїмку, недоїмка за перший строк платежу поточного року,  пеня за цю недоїмку і т.д.  Згідно з пояснень позивача сплачені відповідачем грошові кошти на протязі 2005-2006 років йшли на погашення заборгованості минулих періодів, а тому підстав зменшення суми даного позову в суду не має.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257  КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з Літинської виправної колонії № 123 Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області  (, смт. Літин, Літинського району, Вінницької області, р/р 3004 в  ВФ КБ "Приватбанк", МФО 302689) на користь Літинського районного центру зайнятості (, вул. Леніна, 9, смт. Літин, Вінницької обл., р/р 0829 в УДК у Вінницькій області, МФО 802015) кошти в сумі 4228,09 грн., в тому числі заборгованість по сплаті страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в сумі 3472,83 грн. та пеню в розмірі 755,26 грн.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                    Курко О.П.