ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.01.07 р.                                                                               Справа № 40/343пн

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Київський універсальний банк” м. Київ

до відповідачів 1.Комунального підприємства “Маріупольське бюро технічної інвентаризації” м. Маріуполь

2.Товариства з обмеженою відповідальністю „Панич ЛТД” м. Київ

про визнання права власності

за участю:

представників сторін:

від позивача Чубар Т.М. - юрисконсульт

від першого відповідача Клафас Л.О. – начальник виробничого відділу

від другого відповідача не з’явився

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про зобов’язання першого відповідача зареєструвати право власності позивача на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 136 багатоквартирного житлового будинку А-9, загальною площею 328,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Маріуполь, бул. Комсомольський, буд. 44 на підставі договору іпотеки від 24.11.05р.

До прийняття рішення по справі позивач згідно ст. 22 ГПК України уточнив позовні вимоги та намагається визнати за позивачем право власності на нерухоме майно загальною площею 328,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Маріуполь, бул. Комсомольський, буд. 44 на підставі договору іпотеки від 24.11.05р.

Перший відповідач змінені позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Ухвалою по справі від 04.12.06р. за клопотанням позивача товариство з обмеженою відповідальністю „Панич ЛТД” було залучено судом у якості другого відповідача.

Неприбуття у судове засідання другого відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників позивача та першого відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 24.11.05р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Київський універсальний банк” та товариством з обмеженою відповідальністю „Панич ЛТД” був укладений кредитний договір № 35/05.

В забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором між позивачем та другим відповідачем був укладений договір іпотеки від 24.11.05р., предметом якого було належне останньому майнове право вимоги на отримання у власність у майбутньому нерухомого майна загальною площею 328,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Маріуполь, бул. Комсомольський, буд. 44, право власності на яке другий відповідач набуде у майбутньому відповідно до договору купівлі-продажу від 24.11.05р.

Згідно п. 1.2.2 договору іпотеки другий відповідач зобов’язаний сплачувати щоквартально проценти за користування грошовими коштами в розмірі 20% річних.

Однак, починаючи з 01.04.06р. сплата відсотків за користування кредитними коштами другим відповідачем припинилась.

Відповідно до п. 3.1.1 договору іпотеки при порушенні другим відповідачем умов основного зобов’язання щодо строків погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами у позивача виникає право задоволення своїх вимог за основним зобов’язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 3.2.2.1 договору іпотеки одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки договором визначена передача позивачеві права власності на предмет іпотеки.

Право власності на предмет іпотеки переходить від другого відповідача до позивача, якщо протягом тридцяти календарних днів другий відповідач не задовольнить вимогу позивача про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов’язання.

Відповідно до п. 3.2.2.2 договору іпотеки право власності на предмет іпотеки переходить від другого відповідача до позивача на наступний день після закінчення тридцяти денного строку відповіді на вимогу, що надсилається позивачем.

19.04.06р. за вихідним № 1763 на адресу другого відповідача позивачем була направлена письмова вимога про усунення порушень щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 3867390 грн. 00 коп. та повернення наданих кредитних коштів протягом тридцяти днів, яка була вручена 27.04.06р.

10.08.06р. рішенням реєстратора першого відповідача було відмовлено в реєстрації права власності на тій підставі, що договір іпотеки не входить до переліку правовстановлюючих документів, передбачених додатком 1 до Тимчасового положення „Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно” від 07.02.02р. № 7/5.

Оскільки другий відповідач не відреагував на надіслану йому вимогу щодо сплати грошових коштів та процентів за кредитним договором, позивач намагається визнати право власності на предмет іпотеки - нерухоме майно загальною площею 328,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Маріуполь, бул. Комсомольський, буд. 44.

Постановою Правління Національного банку України від 25.05.06р. № 191 з 29.05.06р. відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації товариства з обмеженою відповідальністю „Київський універсальний банк” та призначено ліквідатора Тимофеєва Євгена Івановича.

Статтею 92 Закону України „Про банки і банківську діяльність” передбачено, що ліквідатор з дня свого призначення вживає заходів, спрямованих на виявлення та повернення майна банку, що знаходиться у третіх осіб, вживає заходів, які, на його думку, дадуть можливість отримати максимальну виручку від продажу активів у найкоротший строк; реалізує майно банку для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів.

Згідно ст. 37 Закону України „Про іпотеку” іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Статтею 36 Закону України „Про іпотеку” визначено, що договіром про задоволення вимог іпотекодержателя також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, у т.ч. й застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі, передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання і є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” іпотечний договір є підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

За такими обставинами, позов щодо визнання за  товариством з обмеженою відповідальністю „Київський універсальний банк” право власності на нерухоме майно, а саме:  приміщення № 136 багатоквартирного житлового будинку А-9, що знаходиться по бульвару Комсомольському, б. 44 в м. Маріуполь загальною площею 328,20 кв.м. згідно з договором іпотеки від 24.11.05р. обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Заява позивача про зміну підстав та предмету позову від 22.11.06р. судом не приймається до уваги, оскільки згідно ст. 22 ГПК України одночасно змінити підстави та предмет позову не можливо.

У задоволенні вимог позивача щодо зобов’язання Комунального підприємства “Маріупольське бюро технічної інвентаризації” зареєструвати за товариством з обмеженою відповідальністю „Київський універсальний банк” право власності на нерухоме майно, а саме: приміщення № 136 багатоквартирного житлового будинку А-9, що знаходиться по бульвару Комсомольському, б. 44 в м. Маріуполь загальною площею 328,20 кв.м. слід відмовити як необґрунтовано заявлених.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Тому, з урахуванням заяви позивача, витрати по держмиту в сумі 85 грн. та судовому процесу в розмірі 118 грн. покладаються на позивача згідно частини другої ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного керуючись ст. 92 Закону України „Про банки і банківську діяльність”, ст. ст. 36, 37 Закону України „Про іпотеку”, ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”,  ст. ст. 22, 24, 44, частиною другої ст. 49, ст. ст. 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати право власності за  товариством з обмеженою відповідальністю „Київський універсальний банк” на нерухоме майно, а саме: приміщення № 136 багатоквартирного житлового будинку А-9, що знаходиться по бульвару Комсомольському, б. 44 в м. Маріуполь загальною площею 328,20 кв.м. згідно з договором іпотеки від 24.11.05р.

3. У задоволенні вимог товариства з обмеженою відповідальністю „Київський універсальний банк” щодо зобов’язання Комунального підприємства “Маріупольське бюро технічної інвентаризації” зареєструвати за товариством з обмеженою відповідальністю „Київський універсальний банк” право власності на нерухоме майно, а саме: приміщення № 136 багатоквартирного житлового будинку А-9, що знаходиться по бульвару Комсомольському, б. 44 в м. Маріуполь загальною площею 328,20 кв.м. відмовити.

4. Витрати по держмиту та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

5. Рішення суду набирає законної сили після десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Підченко Ю.О.