ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17.12.2007
Справа  № 5/296

За позовом:
ПП ОСОБА_1 с.Лазещина,

Рахівського району

До відповідача:  ПП
ОСОБА_2 с.Лазещина,

Про спонукання до укладення договору

Та за зустрічним позовом: ПП ОСОБА_2

с.Лазещина, Рахівського району

До відповідача: ПП ОСОБА_1 с.Лазещина,

За участі 3-ї особи на стороні відповідача без самостійних вимог:

Ясінянське споживче товариство с.м.т.Ясіня, Рахівського району

про визнання недійсним договору та усунення перешкод у користуванні
майном.

Суддя
О.С.Йосипчук

за участю представників
сторін:

позивача:

відповідача:

від 3-ї особи

Розглянувши матеріали
справи за позовом

Приватного підприємця ОСОБА_1 с.Лазещина до приватного підприємця
ОСОБА_2 с.Лазещина про спонукання до укладеня договору та за зустрічним позовом
приватного підприємця ОСОБА_2 с.Лазещина до приватного підприємця ОСОБА_1
с.Лазещина про визнання недійсним договору оренди від 26.03.2002р. та усунення
перешкод у користуванні майном,

Встановив:

Предметом первісного позову є вимога позивача щодо зобов'язання
відповідача  укласти Договір оренди
нежилого приміщення, яке знаходиться в торговому комплексі розміщеному в
АДРЕСА_1  на умовах, що передбачені в
договорі оренди нежилого приміщення з правом викупу, укладеного 26.03.2002р.
між Ясінянським споживчим товариством та приватним підприємцем ОСОБА_1

Згідно з даним договором від 26.03.2002р. позивач за первісним
позовом отримав у оплатну оренду приміщення в приміщенні магазину               „Господарські товари” (АДРЕСА_1)
загальною площею 70 кв.м. на термін до 26.03.2012р.

На підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2003 року
укладеного між Рахівською райспоживспілкою та приватним підприємцем ОСОБА_2
право власності в цілому на магазин „Господарські товари” (АДРЕСА_1) перейшло
до відповідача у справі за первісним позовом. Таким чином, відповідач (ОСОБА_2)
на момент розгляду спору у суді, є власником майна, отриманого позивачем у
оренду.

За таких обставин, з посиланням на правила  ст. 770 ЦК України, якими передбачено, що у
разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права
та обов'язки наймодавця, позивач просить суд зобов”язати відповідача укласти з
ним договір оренди на умовах попереднього договору оренди.

Відповідач проти позову заперечив шляхом подання зустрічного
позову, за яким вимагає визнати недійсним договір оренди від 26.03.2002р. та
зобов'язати ПП ОСОБА_1 звільнити займане приміщення.

Зустрічні вимоги відповідача обґрунтовані посиланням на те,
власником майна, яке було передане в оренду відповідачу за зустрічним позовом,
на момент укладання договору оренди була Рахівська райспоживспілка, а тому
передача в оренду приміщення Ясінянським споживчим товариством вчинено
протиправно із перевищенням меж встановленої дієздатності.

Крім того, позивач за зустрічним позовом вважає, що договір оренди
був підписаний директором Ясінянського СТ з власної ініціативи без належних
повноважень і з порушенням положень Статуту, оскільки п. 20,21 Статуту
Ясінянського СТ рішення з питань передачі в оренду основних засобів СТ
відноситься до виключної компетенції Загальних зборів СТ.

Відповідач за зустрічним позовом проти вимог щодо визнання
недійсним договору заперечує з підстав викладених у відзиві на зустрічну
позовну заяву.

Зокрема стверджує, що Рахівська райспоживспілка не являлась
власником спірного приміщення, у доказ чого надав суду довідку Рахівського БТІ.

У попередніх засіданнях суду, за клопотаннями та погодженням
сторін, в порядку ст..ст.69, 77 ГПК України, оголошувались перерви для надання
можливості безпосереднього врегулювання спору. Доказів припинення спору шляхом
укладення мирової угоди, сторонами не подано.

Повний текст Рішення складно та підписано 24.12.2007р.

Заслухавши пояснення
представників сторін, проаналізувавши подані по справі доказові матеріали, щодо
спірного питання,

Суд констатує наступне:

За первісним позовом.

Судовим розглядом справи встановлено, що 26.03.2002р. між
Ясінянським споживчим товариством (як орендодавець) та приватним підприємцем
ОСОБА_1 (як орендарем), було укладено договір оренди частини нежилого
приміщення на оренду частини приміщення в магазині „Господарські товари”, який
знаходиться в с. Лазещина, 936, загальною площею 70 кв.м..  При цьому, згідно з п.5 цього договору,
термін частину приміщення передано у користування на термін до 26.03.2012 року.

На підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2003р. торговий
комплекс в с. Лазещина, 936, до складу якого входить і передане у оренду
приміщення перейшов у власність відповідача у справі.

Згідно з ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої
у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Статтею 51 ЦКУ визначено, що до підприємницької діяльності
фізичних осіб застосовуються нормативно правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом не
випливає із суті відносин.

Таким чином право позивача на оренду частини приміщення в
АДРЕСА_1, а відтак і право на переукладення договору оренди від 26.03.2002р. із
новим власником передбачене чинним законодавством і не може бути обмеженим.
Також правомірними, з огляду на викладене вище, будуть і вимоги позивача щодо
зобов'язання відповідача не перешкоджати позивачу здійснювати господарську
діяльність на орендованій території.

За зустрічним позовом.

Як на підставу визнання договору оренди від 26.03.2002р.
недійсним, позивач посилається на те, що власником магазині „Господарські
товари”, який знаходиться в с. Лазещина, 936 на день укладання договору було не
Ясінянське споживче товариство, а Рахівська райспоживспілка.

Таке твердження позивача за зустрічним позовом спростовується
поданою позивачем довідкою Рахівського комунального підприємства „Бюро
технічної інвентаризації” № 412 від 25.10.2007 року, згідно з якою станом на
18.06.2003 року нежитлова будівля торгового комплексу, який знаходиться в
АДРЕСА_1 належала Ясінянському споживчому товариству Рахівської райспоживспілки
на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Лазещинської
сільської ради на підставі рішення від 22.05.2003 року № 44.

Наявність рішення виконкому Лазещинської сільської Ради свідчить
про те, що власником до проведення реєстрації будівлі в БТІ було Ясінянське СТ.

Окрім того, у відповідності до п. „к” та п. „л” ст.20 Статуту
Ясінянського споживчого товариства -збори уповноважених заслуховують звіти про
діяльність правління і ревізійної комісії, інших органів, що ними обираються,
та дають оцінку їх роботі; затверджують річні звіти правління і баланси
споживчого товариства та висновки з них ревізійної комісії, кошториси на
утримання апарату управління та ревізійної комісії, розподіляють прибутки,
визначають порядок їх використання.

У відповідності до п.4 ст. 179 ГК України умовою реалізації
вільного волевиявлення сторін при укладанні та зміні господарських договорів
ставить відповідність умов договору змісту чинного законодавства України. При
цьому, згідно ч.7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих
видів договорів. Зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства (ч.1 ст. 203 ЦК України).

У відповідності до ст.215 ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього
ж Кодексу.

Отже, вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд повинен
встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод
недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди
вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за
угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дії сторони та інші обставини,
що мають значення для правильного вирішення спору.

Крім того, згідно із ст..ст. 238, 239 ЦК України, представник може
бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має
особа, яку він представляє.

Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником
з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою.  При цьому,
правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє
вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права
та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач за первісним позовом у
обсязі, встановленому договором оренди від 26.03.2002р. здійснював щомісячні
виплати орендної плати, як попередньому власнику, так і позивачу за зустрічним
позовом. Тому, з огляду на приписи ст..241 ЦК України, здійснення особою, яку
представляли, дій, які свідчили про прийняття правочину (прийняття платежу
-орендної плати від орендаря) підтверджує факт укладення договору та виникнення
правовідносин оренди.

Крім того, посилання позивача за зустрічним позовом на те, що
договір оренди нежитлового приміщення підписаний директором споживчого
товариства без наявності належних на те повноважень не приймаються судом до
уваги, позаяк, за матеріалами справи підпис керівника скріплено печаткою
підприємства, що виключає необхідність відповідачу здійснювати перевірку
повноважень особи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Тому,
оскільки позивач не надав достатніх та достовірних доказів на підтвердження
факту існування обставин, з якими чинне законодавство повязуэ нечиннысть
договору, зустрычны позовны вимоги задоволенню не підлягають.

Тому, керуючись
ст.ст.33 34, 43, 49, 82-85, 87 ГПК України,

Суд вирішив:

1.          Первісний позов
задовольнити повністю

Зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2 код НОМЕР_1)
укласти із приватним підприємцем ОСОБА_1 (Рахівський район, с.Лазещина,
кодНОМЕР_2) договір оренди частини приміщення, розташованого в АДРЕСА_1,
загальною площею 70 кв.м. на умовах, викладених у договорі оренди від
26.03.2002р.

Зобов”язати приватного підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2 код НОМЕР_1)
не чинити приватному підприємцю ОСОБА_1 (Рахівський район, с.Лазещина,
кодНОМЕР_2) перешкод у користуванні переданою у оренду частиною приміщення,
розташованого в АДРЕСА_1, загальною площею 70 кв.м.

2.У задоволені зустрічного позову відмовити.

3.Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2 код НОМЕР_1)
на користь приватного підприємця ОСОБА_1 (Рахівський район, с.Лазещина,
кодНОМЕР_2) суму 85 грн. витрат на державне мито та суму 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя
О.С.Йосипчук