ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" лютого 2007 р.
Справа  № 25/475-06-12857

За позовом:   Державного підприємства „Феодосійський морський торговельний порт”, м.Феодосія, Автономна республіка Крим

До відповідача: Чорноморське головне морське агентство „Інфлот”, м. Одеса

про стягнення заборгованості в сумі 4190,38 дол. США, пені в розмірі 1528,89 дол. США, всього 5719,89 дол. США

Суддя:  Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Позивача: Коломаченко Г.П., довір. № 10/7 від 11.01.07 р.

Відповідача: Гербей Д.А., довір. № 1609 від 18.02.06 р., Гула О.Є. довір. № 60 від 16.01.06р.

В судовому засіданні 05.02.07 р. приймали участь представники:

Позивача: не з’явився

Відповідача: Гербей Д.А., довір. № 1609 від 18.02.06 р., Гула О.Є. довір. № 60 від 16.01.06р.

Суть спору: про стягнення з Чорноморського головного морського агентства „Інфлот” на користь ДП „Феодосійський морський торговельний порт” заборгованість у сумі 4190,38дол.США та пеню в розмірі 1528,50 дол. США, всього 5719,89 дол. США.

Представник позивача на заявлених позовних вимогах наполягає, подав супровідним листом від 22.01.07 р. за вх. № 1286 витребувані судом документи.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідач безпідставно, в порушення  вимог пп. 3.1.1. п.3.1. ст.3, пп. г) п.6.5., пп.6.1.1. п.6.1. ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість”, з урахуванням змін і доповнень, частково оплатив виставлені  портом до оплати рахунки без врахування суми податку на додану вартість, у зв’язку з тим, що послуги, які були надані портом т/х „KLEMENTS GOTVALDS”, т/х  „LEONID UTESOV”, що здійснювали перевезення транзитних вантажів, звільнені від ПДВ відповідно до положень  п.5.15. ст.5, пп. 6.2.4. п.6.2. ст.6  Закону України „Про податок на додану вартість”.

В доведення своєї правової позиції, позивач з посиланням на зміст пп. 3.1.1. п.3.1. ст.3 Закону України „Про податок на додану вартість” відмічає, що оскільки надання суднам послуг здійснюється в акваторії порту, тобто на митній території України, операції з поставки таких послуг є об’єктом оподаткування ПДВ за ставкою 20% згідно з п.6.1. ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Порт звертає увагу  суду на те, що враховуючи положення п.5.16 ст.5 Закону України „Про податок на додану вартість”, яким звільнено від податку лише операції з поставки послуг, що надаються іноземним суднам та сплачуються портовими зборами, встановленими ст.84 КТМУ, тобто цільовими портовими зборами, портом було нараховано ПДВ за ставкою 20% на вартість зборів і плат, які не підпадають під дію п.5.16 Закону, оскільки не відносяться до цільових портових зборів, а саме: швартовний збір, плата за роботу буксирів при швартовних операціях, плата за користування плавзасобами, плата за надання послуг щодо забезпечення пожежної безпеки, плата за надання послуг Інспекції державного портового нагляду.

Позиція відповідача  про звільнення від оподаткування ПДВ операцій з надання послуг суднам, які безпосередньо пов’язані з транзитним перевезенням вантажів через територію та порт України, ДП „Феодосійський морський торговельний порт” спростовується з врахуванням ст.1, ч.1 ст.7 Закону України „Про транзит вантажів” відповідно до якої транзитними послугами (роботами) є безпосередньо пов’язана з транзитом вантажів підприємницька діяльність учасників транзиту, що здійснюється в межах договорів (контрактів) перевезення, транспортного експедирування, доручення, агентських угод; призначення транзитних послуг (робіт) для споживання та використання за межами митної території України. При цьому, позивач пояснює, що послуги по швартуванню та відшвартуванню суден, а також роботи буксирів при швартових операціях надаються з метою забезпечення безпеки судноплавства під час швартування (від швартування) судна до (від) причалу для подальшого надання, у разі необхідності, послуг (у т.ч. транзитних) по перевезенню (переміщенню) вантажів. Плату за користування плавзасобами було нараховано за доставку (перевезення) на судна плавзасобами порту членів екіпажу, комісії та інспекції портового нагляду, яка здійснювалась у межах акваторії порту, тобто зазначені послуги також не пов’язані з перевезенням пасажирів і вантажів транзитом через територію України. Чергування  пожежного катера під час вивантаження із суден небезпечних вантажів (нафтопродуктів) є заходом забезпечення пожежної безпеки; а метою надання послуг Інспекції державного портового нагляду є перевіркою дотримання законодавства й правил мореплавства.

Крім того, послуги по швартуванню та відшвартуванню суден, послуги буксирів при швартових операціях, послуги з доставки на судна плавзасобами порту членів екіпажу, комісії та інспекції портового нагляду, послуги щодо забезпечення пожежної безпеки суден пожежним катером та послуги Інспекції державного портового нагляду щодо оформлення приходу та відходу суден, пломбування та огляду клапанів, на думку позивача, не можна класифікувати згідно пп. „г” п.6.5. ст.6   Закону України „Про транзит вантажів”, як діяльність, аналогічну навантаженню, розвантаженню, перевантаженню, складській обробці товарів.

Відповідач заявлений позивачем позов не визнає, надав суду відзив на позову заяву від 20.12.06 р. вх. № 28967, доповнення до відзиву на позовну заяву від 11.01.07 р. вх. № 303,  де обґрунтовуючи заперечення вказує на норми законодавства якими врегульовано поняття транзитні послуги, послуги пов’язані з перевезенням вантажу транзитом з врахуванням яких зазначає, що плата за роботу буксирів при швартуванні, відшвартуванні, пришвартових операціях, послуги з доставки на судна плавзасобами порту членів екіпажу, комісії та Інспекції портового нагляду та послуги, щодо забезпечення пожежної безпеки суден пожежним катером, що надавались портом т/х „KLEMENTS GOTVALDS”, т/х  „LEONID UTESOV” є пов’язаними послугами, з перевезенням (переміщенням) вантажу транзитом через територію України, у зв’язку з чим на підставі абз.3 пп. 6.2.4. п.6.2. ст.6  Закону України „Про податок на додану вартість”, звільняються від оподаткування ПДВ.

Перевезення (переміщення) бензину т/х „KLEMENTS GOTVALDS”, т/х  „LEONID UTESOV” через територію та порти України здійснювалося у режимі транзиту, у зв’язку з чим відповідач посилаючись на пп. 6.2.4. п.6.2. ст.6, п.5.15. ст.5 Закону України „Про податок на додану вартість” зазначає, що будь-які послуги платника податку у будь-якій мірі пов’язані з перевезенням (переміщенням) вантажів транзитом через територію України, звільняються від оподаткування ПДВ, для чого достатнім є зв’язок (пов’язання) будь-яких послуг з транзитом вантажів.

Також, на думку відповідача, слід відзначити, що порт є суб’єктом підприємницької діяльності за змістом ст.1 Закону України „Про транзит вантажів”, оскільки надає транзитні  послуги, які є предметом розгляду по справі, що підпадають під визначення транзитних послуг, тому  є учасником транзиту.

Відповідач відмічає, що доказами безпосереднього пов’язання послуг та портових зборів, що сплачуються з роботи буксирів при швартуванні, відшвартуванні, при швартових операціях, послугах з доставки на судна плавзасобами поту членів екіпажу, комісії та Інспекції портового нагляду та послуг, щодо забезпечення  пожежної безпеки суден пожежним катером під час здійснення транзиту вантажу нафти через територію України є: неможливість здійснення перевезення та переміщення вантажу т/х „KLEMENTS GOTVALDS”, т/х  „LEONID UTESOV” без надання послуг портом; обов’язковість надання цих послу та оплати їх судновласником, тобто зазначені послуги, за які сплачується плата не тільки необхідні для забезпечення транзитного процесу перевезення та переміщення вантажу (пов’язані з ним), а й відповідно до чинного законодавства України обов’язкові до надання та сплати незалежно від волі суб’єкта господарювання –судовласника, який  їх сплачує.

Як зазначає відповідач, доказами того, що  т/х „KLEMENTS GOTVALDS”, т/х  „LEONID UTESOV” здійснювалося транзитне переміщення бензину є коносаменти та вантажні відомості, а також доручення на навантаження, аналіз яких дає змогу зробити висновок про те, що походження бензину, що перевозився на суднах є Росія, а місцем призначення є Гібралтар та Сінгапур відповідно. Наведене  та   інший зміст зазначених документів свідчить про перевезення (переміщення) вантажу територією України транзитом.

Крім того, відповідач просить суд з метою сприяння всебічного розгляду спору по суті, недопущення різного застосування судами України одного й того ж положення в аналогічних справах, а також враховуючи встановлення у судових рішеннях фактів пов’язання послуг наданих судновласникам на підставі Наказу Мінтрансу України від 27.06.96 р. № 214 з транзитним перевезенням вантажу через територію України,  взяти до уваги численні судові рішення у справах між тими ж сторонами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд встановив наступне:

28.03.06 р. між Державним підприємством „Феодосійський морський торговельний порт” (Порт) та Чорноморським головним морським агентством „Інфлот” (Агент) був укладений договір № 6/14, п.1.1. якого передбачено, що цей договір визначає порядок взаємовідносин між Портом та Агентом при заході в  Порт суден, які находяться під агентським обслуговуванням Агента.

Згідно п.2.2. договору № 6/14 Порт зобов’язаний виконувати заявки Агента на надання судну послуг, в тому числі по наданню плавзасобів порту, з оплатою згідно діючим в Порту тарифам.

Агент зобов’язаний: в інтересах судовласників,   фрахтователів, операторів, здійснити агентування суден, які прибули в порт; підписує наряди, вимоги, рахунки, які стосуються обслуговування конкретного судна і своєчасно проводить розрахунки з Портом за портові збори і послуги в порядку, передбаченому розділом 4 цього договору (п.п. 3.1., 3.5. договору).

Агент забезпечує надходження грошових коштів в порядку передплати   на поточний рахунок Порта в сумі, яка покриває портові збори і послуги Порта, пов’язані з обробкою конкретного судна, до його відходу. Остаточні розрахунки між Агентом та Портом проводяться після надання Портом остаточного рахунку на   оплату портових зборів і послуг. Нарахування ПДВ здійснюється у відповідності з чинним законодавством України. Стягнення  портових зборів і плат за послуги, які надаються судну, яке обслуговується Агентом, здійснюється по ставкам, затвердженим Постановою КМУ № 1544 від 12.10.00 р. і у відповідності з наказом Міністерства транспорту України № 711 від 15.12.00 р. (п. 4.1., ч.1 п.4.4., п.п. 4.6., 4.8. договору).

За прострочення в оплаті по рахункам в  валюті Агент оплачує Порту пеню в розмірі 0,5% від суми рахунка за кожний день прострочки з  дати зарахування коштів за надані послуги на рахунок Порту (ч. 1 п.5.2. договору).

На виконання умов договору № 6/14 від 28.03.06 р. портом було надано т/х „KLEMENTS GOTVALDS”, т/х  „LEONID UTESOV”, агентом яких є Чорноморське головне морське агентство „Інфлот”, послуги по швартуванню та від швартуванню суден, послуги буксирів при швартових операціях, послуги з доставки на судна плавзасобами порту членів екіпажу, комісії та Інспекції портового нагляду, послуги щодо забезпечення пожежної безпеки суден пожежним краном, послуги Інспекції державного портового нагляду щодо оформлення приходу та відходу суден, пломбування та огляду клапанів. В підтвердження  надання суднам вищеперелічених  послуг є подані  позивачем до матеріалів справи акти до дисбурсментських рахунків, дисбурсментські рахунки, лоцманські квитанції, наряди, рахунки-замовлення,  розрахунки до рахунків.

Як зазначає позивач, Чорноморське головне морське агентство „Інфлот” частково оплатило  вартість наданих вищепереліченних послуг згідно рахунків № 179 від 06.09.06р. на  суму 16 214,47 дол. США, в тому числі ПДВ в сумі 1 455,25 дол. США, № 178 від 06.09.06 р. на суму 35 572,16 дол. США, в тому числі ПДВ в сумі 2 735,14 дол. США, неоплаченою залишилась сума податку на додану вартість в розмірі 4190, 39 дол. США, не здійснення оплати якої вважає не належним виконанням відповідачем зобов’язань за договором № 6/14 від 28.03.06 р. та  порушенням положень п.п. 3.1.1. п.3.1. ст.3, п.6.1. ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість”, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом за захистом порушених прав.

В підтвердження обліку в податковому обліку порту даних операцій за ставкою ПДВ 20%  ДП „Феодосійський морський торговельний порт” надав суду податкові накладні, реєстр виданих податкових накладних за період з 01.09.06 р. по 30.09.06 р., податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2006 р.

Відповідач в свою чергу надав суду докази, які підтверджують його правову позицію щодо звільнення від оподаткування ПДВ даних операцій, тобто доказів які свідчать про здійснення перевезення т/х „KLEMENTS GOTVALDS” та т/х  „LEONID UTESOV” вантажу (нафтопродуктів) в режимі  транзиту,   а саме ВМД, коносаменти для нафтоналивних суден, вантажні відомості.

Проаналізувавши вищенаведені матеріали справи та вимоги чинного законодавства, пояснення сторін суд не вбачає підстави для задоволення заявлених позивачем позовних вимог з врахуванням наступного.

Так, між сторонами існували правовідносини, які випливають із договору № 6/14 від 28.03.06 р., тобто із договору який передбачає надання ДП „Феодосійський морський торговельний порт” судну послуг визначених у заявках агента. Надання портом  т/х „KLEMENTS GOTVALDS”, т/х  „LEONID UTESOV”, які є нерезидентами України, відповідно до поданих відповідачем до матеріалів справи міжнародних мірильних свідоцтв, послуг по швартуванню та від швартуванню суден, послуги буксирів при швартових операціях, послуги з доставки на судна плавзасобами порту членів екіпажу, комісії та Інспекції портового нагляду, послуги щодо забезпечення пожежної безпеки суден пожежним краном, послуги Інспекції державного портового нагляду щодо оформлення приходу та відходу суден, пломбування та огляду клапанів провадилось у відношенні вантажу, який переміщувався через територію України в режимі транзит, про що свідчать ВМД, коносаменти для нафтоналивних суден, вантажні відомості, які містять відомості щодо відправників та одержувачів вантажу, оформлення вантажу митними органами України в режимі під митним контролем.

Згідно п.п. 3.1.1. п.3.1. ст. 3 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97 р. № 168/97-ВР із змінами та доповненнями об’єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України...

База оподаткування операцій з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, ... (ч.1 п.4.1 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість”).

Об’єкти оподаткування, визначені ст. 3 цього закону, за винятком  операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків. Податок становить 20 відсотків бази оподаткування, визначеної ст.4 цього Закону, та додається до ціни товарів (робіт, послуг)  (пп.. 6.1.1. п.6.1., п.6.1. ст. 6 Закону України „Про податок на додану вартість”).

Звільняються від оподаткування операції з поставки послуг по перевезенню (переміщенню) пасажирів та вантажів транзитом через територію і порти України. Звільняються від оподаткування операції з поставки послуг, що надаються іноземним суднам та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими зборами (п.5.15., п.5.16. ст.5 Закону України „Про податок на додану вартість”).

В абз. 3 п.п. 6.2.4. п.6.2. ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість” встановлено, що в порядку, передбаченому п.5.15., оподатковуються також операції з поставки послуг платником податку, пов’язані з перевезенням (переміщенням) пасажирів і вантажів транзитом через територію України.

Відповідно до п.1 ст.306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов’язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Пунктом 23) ст.1 Митного кодексу України визначено, що переміщенням товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях є переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов’язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом.

Учасниками транзиту є вантажовласники та суб’єкти підприємницької діяльності (перевізники, порти, станції, експедитори, морські агенти, декларанти та інші), які у встановленому порядку  надають (виконують) транзитні послуги. Транзитними вантажами  є  насипні, наливні, навалочні, штучні, тарно-штучні товари, вантажобагаж, що прийняті до перевезення згідно з договором (контрактом) в прямому або змішаному (комбінованому) сполученні, котре являється частиною повного маршруту перевезення, що розпочинається і закінчується за межами території України (ст.ст.1, 5 Закону України „Про транзит вантажів” від 18.05.04 р. № 1172-ХІV).

Звідси, із аналізу зазначених норми вбачається, що законодавцем до поняття переміщення товарів включено інші операції, пов’язані  з транзитом, учасниками якого є як порт -  позивач по даній справі, так і морські агенти –відповідач по справі.

Відповідно до наведеного, на думку суду,  позиція позивача стосовно того, що надані ним послуги не є ні операціями з поставки послуг із перевезення вантажів транзитом, ні операціями з поставки послуг, пов’язаних із перевезенням вантажів транзитом, є помилковою, оскільки здійснення портом операцій з поставки послуг, пов’язаних з переміщенням нафтопродуктів транзитом в змішаному (комбінованому) сполученні, котре являється частиною повного маршруту перевезення, підтверджено належними та допустимими доказами згідно ст. 34 ГПК України, а саме  ВМД, коносаментами для нафтоналивних суден, вантажними відомостями. Зазначеним спростовуються доводи ДП „Феодосійський морський торговельний порт” про відсутність у наданих портом послуг суднам пов’язаності з переміщенням нафтопродуктів транзитом, що є визначальним фактором звільнення від оподаткування  згідно абз.3 п.п. 6.2.4. п.6.2. ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість” операцій з поставки послуг, пов’язаних з переміщенням пасажирів і вантажів транзитом.

Таким чином, судом встановлено надання Державним підприємством „Феодосійський морський торговельний порт” суднам послуг, пов’язаних з переміщенням нафтопродуктів транзитом, які відповідно  до абз.3 п.п. 6.2.4. п.6.2. ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість” звільнені від оподаткування, у зв’язку з чим суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги не обґрунтованими, таким, що не відповідають дійсним обставинам справи,  що дає підстави для відмови в їх задоволенні. Крім того, позивачем заявлено до стягнення суму неоплаченого податку на додану вартість, фактичний розмір якого суд не взмозі визначити з огляду на відсутність доказів порту щодо часткової оплати  Чорноморським головним морським агентством „Інфлот” рахунків №№ 178, 179 та з врахуванням поданих останнім до справи платіжних доручень в іноземній валюті № 00830 від 01.09.06 р., № 00869 від 11.09.06р., відповідно до яких відповідачем було оплачено за надані портом послуги по т/х „KLEMENTS GOTVALDS” 30000 дол. США та 2837,02 дол. США, по т/х  „LEONID UTESOV” 15000дол.США.

Так, зазначених висновків суд дійшов з врахуванням наведених вимог чинного законодавства та правової позиції Верховного Суду України, викладеної зокрема в постанові від 18.07.06 р. у справі №24/280 за позовом ДП „Дельта-Лоцман” до ПП „ФАМ-Балкерс” про стягнення з відповідача 4772,62 дол.США несплаченого ним нарахованого податку на додану вартість за надання послуг з лоцманського проведення і регулювання руху суден згідно договору, де Верховний Суд України щодо спірних правостосунків сторін, дійшов до висновку про те, що надані позивачем послуги за вищезгаданим  договором з лоцманського проведення та регулювання руху суден сприяли транзитному переміщенню вантажу до кінцевого місця споживання за межами території України, а отже ці послуги є такими, що були безпосередньо пов’язані з транзитним вантажем, а тому, відповідно до Закону України „Про податок на додану вартість”, надання таких послуг звільняється від нарахування ПДВ за ставкою 20%.

Оскільки, судом відмовлено в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4190,38 дол. США, не підлягають судом задоволенню заявлені ДП „Феодосійський морський торговельний порт” позовні вимоги про стягнення з  Чорноморського головного морського агентства „Інфлот” пені в розмірі 1528,50 дол. США.

Стосовно викладеної позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог позиції щодо оподаткування  ПДВ наданих на митній території України  суднам послуг за ставкою 20% згідно  п.6.1 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість”, суд вважає, що визначальним при дослідженні обставин справи є пов’язаність наданих послуг з перевезенням, у зв’язку з чим суд залишає дану позицію позивача без уваги.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Таким чином, заявлені  позивачем позовні вимоги щодо  стягнення  з Чорноморського головного морського агентства „Інфлот” на користь ДП „Феодосійський морський торговельний порт” заборгованості в сумі 4190,38дол.США та пені в розмірі 1528,50 дол. США, всього 5719,89 дол. США є необґрунтованими та недоведеними, у зв’язку з чим суд відмовляє в їх задоволенні в повній мірі.

Згідно ст. 49 ГПК України в разі  відмови  у позові повністю витрати пов’язані зі сплатою державного мити, витрати на оплату  інформаційно-технічного забезпечення судового процессу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.44, 49,  ст.ст. 82- 85 ГПК  України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної  сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                       Малярчук І.А.

Рішення підписано 21.02.07 р.