ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.03.07р.

Справа № 13/16-07

За позовом  Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо", м. Запоріжжя

до  Закрите акціонерне товариство "Страхова група "ТАС", м. Дніпропетровськ

про стягнення 6 307 грн. 07 коп.

Суддя  Рудь І.А.

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Полях С.В., провідний спеціаліст, дов. № РД/01 від 09.01.07 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з Відповідача шкоди, завданої виновними діями учасників ДТП у розмірі 6307,07грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.09.06 р. встановлена спільна вина учасників зазначеного ДТП, у зв’язку з чим відшкодування шкоди повинно бути покладено на обох його учасників.

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить у позові відмовити в повному обсязі. У відзиві на позов вказує, що з наявних у справі матеріалів, відповідно до діючого законодавства України, не можливо встановити ступінь вини кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди, а отже і розмір відшкодування.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно договору страхування наземного транспорту № DNLOAB5196 від 05.10.2005 року Позивачем застрахований Автомобіль Фольсваген LT-35 д/н АЕ 9870 АК.

29 червня 2006 року в с.Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області в результаті зіткнення автомобіля ГАЗ –33023 д/н АЕ 7030 АТ, під керуванням гр.Співак Сергієм Григоровичем та автомобіля Фольксваген LT –35 д/н АЕ 9807 АК, під керуванням гр.Клименко Руслана Володимировича, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.09.2006 року, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок наявності вини обох учасників ДТП.

Цивільну відповідальність гр. Співак Сергія Григоровича було застраховано Відповідачем за полісом обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/2681052 (забезпечений транспортний засіб ГАЗ 33023 д/н АЕ 7030 АТ).

Згідно висновку спеціаліста № 152/06 розмір матеріальної шкоди нанесеної власникові автомобіля Фольсваген LT-35 д/н АЕ 9870 АК становить 13 775 грн. 64 коп.

Згідно договору страхування наземного транспорту № DNLOAB5196 від 05.10.2005 року та страхового акту № 10013 від 08.08.2006 року, товариство з додатковою відповідальністю „Страхова компанія ”Кредо” перерахувала страхове відшкодування вигодонабувачу у розмірі 12 614 гривень 14 коп.

За таких обставин, спираючись на положення ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України Позивач просить суд стягнути з Відповідача  на свою користь 6307грн. 07коп., пояснюючи це тим, що існує наявність вини обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, і тому обов’язок відшкодування завданої шкоди у половинчатому розмірі лежить на закритому акціонерному товаристві „Страхова група ”ТАС”.

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить у позові відмовити в повному обсязі.

Дослядивши наявні матеріали справи, оцінивши докази, надані Позивачем в обгрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з п. 3 ч. 1  ст. 1188 Цивільного кодексу України ”шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується: - за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.”

У відповідності з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди” № 6 від 27.03.1992 року. „... при наявності вини обох володільців –розмір відшкодування визначається в залежності від ступеня вини кожного...”.

Згідно ч. 2 ст. 1193 Цивільного кодексу України ”якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, -  також від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом”.

На підставі поданих Позивачем до суду матеріалів  не можливо встановити ступінь вини кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди, а отже і розмір відшкодування.

Ухвалою господарського суду від Позивача витребувались докази на підтвердження ступеня вини обох власників джерела підвищеної безпеки. Однак зазначена вимога суду Позивачем не виконана, його представник у призначені судові засідання не з’явився.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на Позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя

І.А. Рудь

Рішення підписано
02.04.07 р.