ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.05.07 р.                                                                               Справа № 40/37пд

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет” м. Донецьк в особі Слов’янського районного управління м. Слов’янськ

до відповідача дочірнього підприємства „Санаторно-курортний реабілітаційний центр „Слов’янський курорт” закритого акціонерного товариства „Укрпрофздоровниця” м. Слов’янськ

про переддоговірний спір

за участю:

представників сторін:

від позивача Кізілова М.М. - заступник начальника юридичного відділу, Руда О.А. - юрисконсульт

від відповідача не з’явився

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

З урахуванням складності справи та витребування важливих доказів, про існування яких суд дізнався вже під час процесу, строк вирішення спору було продовжено за приписами частини третьої ст. 69 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про спонукання відповідача прийняти спірний п. 5.2 договору на зовнішнє централізоване водопостачання № 4/7 від 28.12.06р. в редакції позивача.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України.

Відповідач позов не визнав у повному обсязі, мотивуючи свої заперечення наступними обставинами:

- укладення спірного договору є обов’язковим для сторін на підставі закону, оскільки відповідно до ст. 19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням;

- позивач пропустив строк встановлений ГК України на подачу позовної заяви;

- за приписами частини 7 ст. 181 ГК України сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, не передасть у двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими;

- відповідач не належить до промислової групи підприємств.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представника позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 28.12.06р. Слов’янським районним управлінням державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет” був надісланий на адресу дочірнього підприємства „Санаторно-курортний реабілітаційний центр „Слов’янський курорт” закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця” проект договору на зовнішнє централізоване водопостачання № 4/7, що має ознаки оферти.

09.01.07р. відповідач повернув договір № 4/7 від 28.12.06р., підписавши його з протоколом розбіжностей, а саме здійснив акцепт, однак з урахуванням заперечень визначених в протоколі розбіжностей.

На час укладення договору на зовнішнє централізоване водопостачання між сторонами виникли розбіжності по пункту 5.2.

Позивач наполягає прийняти спірний пункт договору у наступній редакції: „Тариф по постачанню води на момент укладення договору складає (без ПДВ): 1м3 води питної для промислових, госпрозрахункових та комерційних підприємства – 2,70 грн.”.

Відповідач за протоколом  розбіжностей від 09.01.07р.  пропонує прийняти спірний пункт у  наступній  редакції: „Тариф по постачанню води на момент укладення договору складає (без ПДВ): 1м3 води питної – 2,10 грн., як для непромислових підприємств”.

Позивач вважає, що пункт 5.2 договору на зовнішнє централізоване водопостачання № 4/7 від 28.12.06р. слід викласти в його редакції, оскільки тарифи на послуги по водопостачанню державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет” встановлюються розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації.

Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації № 304 від 04.07.06р. встановлені тарифи всім споживачам, крім населення, за 1м3 – 2,70 грн. (без ПДВ).

25.12.06р. до позивача звернувся депутат Донецької обласної ради 5 скликання Прідворов В.А. з листом № 7-2772 про зменшення тарифу або застосування пільгового тарифу на питну воду для відповідача.

Однак позивач вказав на те, що встановлення пільгових тарифів для окремих споживачів суперечить вимогам антимонопольного законодавства, а тому не має підстав та можливості знизити тариф або застосувати пільговий тариф на питну воду для відповідача.

В обґрунтування своїх вимог, позивач з посиланням на статтю 33 ГПК України, намагається спонукати відповідача прийняти спірний пункт договору на зовнішнє централізоване водопостачання № 4/7 від 28.12.06р. в редакції позивача.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За вимогами статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Відповідно до ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням.

Статтею 181 ГК України встановлено, що сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Проект договору на зовнішнє централізоване водопостачання № 4/7 від 28.12.06р. був надісланий позивачем на адресу відповідача 28.12.06р., який був отриманий останнім 03.01.07р.

09.01.07р. відповідач надіслав позивачеві протокол розбіжностей, який цього ж дня був отриманий позивачем.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Таким чином законодавець визначив право позивача на звернення до суду у спорах, що виникають при укладенні договору, виключно до 29.01.07р.

Факт звернення позивача до господарського суду у даній справі датовано – 02.02.07р.

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Тобто, частиною 5 ст. 181 ГК України встановлено строк на звернення до суду з позовною заявою про захист порушеного права.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін.

Перераховані у статті 12 ГПК України винятки (категорії справ, що не підвідомчі господарським судам), суперечить ст. 124 Конституції України. Адже за Конституцією, "юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі». Тому суд розглядає спір по суті.

Посилання позивача на те, що правовідношення по встановленню тарифу на подачу питної води не є предметом регулювання ГК України, судом не приймається до уваги, оскільки сторонами у справі є суб’єкти господарювання, що відповідає ст. 55 ГК України.

Крім того, рішення виконавчого комітету Слов’янської міської ради від 26.07.06р. за №454 щодо погодження тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення стосується державного обласного комунального підприємства „Донецькоблводоканал”, а не позивача по справі.

Як свідчать докази по справі, зокрема п. 2.1 Статуту підприємство відповідача не належить до промислової групи, а є санаторно-курортним закладом, що забезпечує надання громадянам послуг лікувального, профілактичного та реабілітаційного характеру.

Слід звернути увагу позивача на форму і зміст позовної заяви на час звернення до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Так, статтею 54 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін.

Пункт 2 статті 63 ГПК України визначає, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Якщо передбачені у пунктах 2, 3, 4, 5, 6, 10 частини першої статті 63 ГПК України підстави повернення позовної заяви виявлено судом після прийняття позовної заяви до розгляду, справа підлягає розглядові по суті. У разі необхідності розгляд справи може бути відкладено за приписами статті 77 ГПК України з метою витребування судом додаткових матеріалів у справі, у т.ч.  уточнення повного найменування  учасників судового процесу.

До прийняття рішення по справі  позивач  згідно  ст.  22 ГПК України уточнив  найменування  відповідача,  ким  є   дочірнє підприємство „Санаторно-курортний   реабілітаційний центр   „Слов’янський курорт”  закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України    „Укрпрофоздоровниця”, однак на адресу  відповідача  уточнення  не надіслав.

Спонукати, тобто зобов’язати суб’єкта господарювання здійснити дії відповідно до законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Обставини доведені позивачем у розумінні статті 33 ГПК України є хибними, не можуть бути розглянути саме у цій справі, оскільки законодавець чітко встановлює підстави застосування та вирішення спірних пунктів договору.

З урахуванням вищевикладеного у задоволенні позову щодо спонукання відповідача прийняти спірний пункт 5.2 договору на зовнішнє централізоване водопостачання № 4/7 від 28.12.06р. в редакції позивача слід відмовити.

Витрати по державному миту та забезпеченню судового процесу покладаються на позивача згідно вимог ст. ст. 44,49 ГПК України.

Суддя може оголосити в судовому засіданні тільки вступну та резолютивну частини рішення за наявності згоди на це представників як позивача, так і відповідача, присутніх у засіданні. А в разі присутності представника лише однієї сторони - за згодою цього представника. Позивачем надана така згода, тому судом оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення по справі.

На підставі викладеного керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання”, ст. ст. 33, 55, 179, 181, 187 ГК України, ст. ст. 22, 44, 49, 69, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Витрати по державному миту та забезпеченню судового процесу покладаються на позивача.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 08.05.07р.

Суддя