ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 березня 2007 р.

№ 20/247

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого -судді

Дерепи В.І.

суддів :

Грека Б.М. -(доповідача у справі)
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності-ОСОБА_1

на  постанову

Донецького апеляційного господарського
суду від 12.12.06

у справі

№ 20/247

господарського суду

Донецької області

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності-ОСОБА_1

до

Відкритого акціонерного
товариства  “Донецькобленерго”

про

стягнення 34942,08 грн.

за участю представників від:

позивача

не з'явилися, були належно
повідомлені

відповідача

не з'явилися, були належно
повідомлені

В С Т А Н О В
И В :

Позивач, Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1, в липні 2005 року звернулась до господарського суду
Донецької області з вимогою про стягнення з відповідача -Відкритого
акціонерного товариства “Донецькобленерго” 34942,08 грн. збитків, з яких 180,00
грн. -сплачений за грудень 2004 року єдиний податок, 5,25 грн. витрат на
відправку поштової кореспонденції, 32858,75 грн. неотриманого прибутку за
період з 26.11.04 по 17.04.05, 1898,08 грн. п'ятикратної вартості
недопоставленої електроенергії у зв'язку з припиненням відповідачем
електропостачання на об'єктів позивача.

Рішенням господарського суду від
02.10.06 позовні вимоги Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” задоволено частково та
стягнуто лише п'ятикратну вартість недопоставленої електричної енергії в сумі
1898,08 грн. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 12.12.06 рішення господарського суду від 02.10.06
залишено без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення. Судові акти мотивовані
тим, що відключення електроенергії електропостачальною організацією було
здійснено з перевищенням встановлених договором відключень, а отже вимога
позивача в частині стягнення 1898,08 грн. є обґрунтовано. Вимога щодо
відшкодування вартості єдиного  податку
визнана такою, що суперечить основним засадам законодавства, що регулює
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва, оскільки кошти сплачуються на рахунки казначейства, тобто
незалежно від того здійснює чи ні підприємницьку діяльність суб'єкт. В той же
час, позивачем документально не доведено наявності неотриманого прибутку, що
стало підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Позивач не погоджується з рішенням
господарського суду Донецької області від 02.10.06 та постановою Донецького
апеляційного господарського суду від 12.12.06 та просить їх скасувати в частині
відмови в задоволенні заявлених вимог та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити вимоги в повному обсязі. Підставою для скасування ухвалених
судових актів вказує невірне застосування положень ст. 623 ЦК України та
положень ст. 38, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача,
вивчивши матеріали справи, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга
не підлягає частковому з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між сторонами було укладено договір НОМЕР_1 на користування
електричною енергією. На виконання умов даного договору, відповідач
зобов'язався постачати позивачу електричну енергію, а позивач зобов'язався
сплачувати її вартість. За результатами перевірки суб'єкта підприємницької
діяльності дотримання Правил користування електричною енергією, затверджених
постановою НКРЄ України № 28 від 31.07.06, Харцизькими електричними мережами
складено акт НОМЕР_2 про Порушення Правил користування електричною енергією, що
слугувало підставою для  припинення
енергопостачання об'єкта позивача з 26.11.04.

Судами встановлено, що акт
перевірки НОМЕР_2 від 12.11.04, в якому зафіксовано допущене порушення Правил
користування електричною енергією, визнано недійсним рішення господарського
суду Донецької області від 07.04.05.

Розглядаючи спір щодо відшкодування
вартості недопоставленої електроенергії суди зробили посилання на норми
матеріального права, які були порушені відповідачем. Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано,
всебічно та повно дослідили доводи позивача та відповідача по відшкодуванню
вартості єдиного податку та вартості недопоставленої електроенергії, а тому в
цій частині підстав для скасування чи зміни судових рішень не вбачається.

При ухваленні рішення про відмову
в  задоволенні вимог, керуючись  положеннями ст. 25 Закону України “Про
електроенергетику”, ст. 610, 611, 623 Цивільного кодексу України та ст. 224 ГК
України, суди зазначили, що позивач не довів факту понесених збитків та
можливості отримання в період не поставлення електроенергії прибутку в розмірі
32858,75 грн. та витрат по сплаті вартості поштової кореспонденції в сумі 5,25
грн. Вищий господарський суд вважає за необхідне підтримати таку правову
позицію з огляду на наступне.

Відповідальність за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язання по договору енергозабезпечення  визначена Законом України “Про
електроенергетику” та цивільним законодавством. Отже, при невиконанні чи
неналежному виконанні зобов'язання, що виникають із договору
енергозабезпечення, підлягають застосуванню загальні правила про підстави та
умови відповідальності за порушення цивільно-правового зобов'язання.
Енергопостачальна організація при невиконанні своїх зобов'язань по договору
енергопостачання знаходиться в положенні сторони, що здійснює підприємницьку
діяльність, тому в разі порушення умов
договору несе відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання
зобов'язання було неможливим  через
непередбачувані умови.

Вирішуючи спір в частині майнової
відповідальності слід враховувати, що за змістом ст. 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним принципом цивільного
права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,
має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина
перша статті 623 ЦК). Для застосування такої міри відповідальності, як
відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного
правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи;
шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Згідно з частиною
другою статті 623 ЦК розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання,
доказується кредитором.

Судами встановлено, що споживачу у
період з 26.11.04 по 17.04.05 електроенергія не поставлялася з вини
відповідача. Таким чином, наявні об'єктивна сторона та вина. В той же час
розмір збитків (зокрема, упущеної вигоди) та наявність причинно-наслідкового
зв'язку між протиправною поведінкою та збитками позивачем не доведено в
установленому порядку.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести її обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази,
які б дозволяли зробити висновок, що позивач обов'язково отримав би прибуток,
якби йому не завадили протиправні дії відповідача. За умови відсутності двох
елементів складу цивільного правопорушення, збитки стягненню не підлягають.

Згідно з приписами частини другої
статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна
інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. З
урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення та постанова є
законними та обґрунтованими і підстав для їх скасування не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 12.12.06 по справі № 20/247 залишити без змін.

Головуючий - суддя
В. Дерепа

Судді
Б. Грек

Л. Стратієнко