ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№
37/140

03.04.07

За позовом       Суб"єкта підприємницької діяльності
-  фізичної особи ОСОБА_1

до   Закритого акціонерного товариства
"Мініметалургійний завод "Істіл (Україна)"

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія О.С.А."

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестрейд 2006"

про
стягнення 32 388,25 грн.

Суддя  Кондратова І.Д.

Представники сторін:

від позивача      ОСОБА_2-
представник за довіреністю НОМЕР_1;

від відповідача  1 Мосієнко І.О.- представник за
довіреністю № 4 від 02.01.2007 року;

від відповідача  2
Могильний О.М.-
представник за довіреністю № 87 від 30.03.2007 року;

від відповідача  3   Шанюк І.В.- директор;

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду
міста Києва передані позовні вимоги Суб"єкта підприємницької діяльності
-  фізичної особи ОСОБА_1 до Закритого
акціонерного товариства "Мініметалургійний завод "Істіл (Україна)",  Товариства з обмеженою відповідальністю
"Компанія О.С.А.", Товариства з обмеженою відповідальністю
"Інвестрейд 2006"  про
стягнення провізної плати в розмірі 32 388,25 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.03.2007 року порушено провадження у справі № 37/140, розгляд
справи було призначено на 03.04.2007 року о 10-30.

Представник позивача в судовому
засіданні 03.04.2007 року підтримав позовні вимоги та просить суд стягнути з
відповідачів основний борг в розмірі 32388,25 грн.

Представники відповідача 1, 2 надали
суду відзив на позовні вимоги, відповідно до якого проти позову, посилаючись на
те що відповідач 1 та відповідач 2 не перебувають у договірних відносинах з
позивачем.

Представник відповідача 3 надав
суду відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого визнає позовні
вимоги позивача в повному обсязі.

Відповідно до статті 85
Господарського процесуального кодексу України судом за згодою представників
сторін в судовому засіданні 03.04.2007 року було оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані матеріали справи
та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,
-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до умов замовленння №
11.12 від 11.12.2006 року, позивач у справі
-Суб"єкт підприємницької діяльності -  фізична особа ОСОБА_1 повинен був на
замовлення відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю
"Інвестрейд 2006" здійснити перевезення вантажу за маршрутом з міста
Буттріо (Італія) до міста Донецьк (Україна).

Позивач виконав свої зобов'язання
по даному замовленню в повному обсязі, що підтверджується товарно -транспортною
накладною НОМЕР_2, а також актом виконаних робіт НОМЕР_3.

Позивач та відповідач 3 погодили,
що вартість виконаних робіт становить 32388,25 грн.

Відповідно до пункту 11 замовлення
від 11.12.2006 року сторони погодили, що відповідач 3 повинен оплатити вартість
виконаних робіт протягом п'яти банківських днів з дня отримання CMR.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з
наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору.

Відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна  довести
ті  обставини,  на
які  вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших
правочинів.

За статею 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 208 Цивільного
кодексу України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між
юридичними особами.

Згідно з чч. 1, 2 статті 207
Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій
формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична
особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Статтею 909 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право
на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за
перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу
укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням транспортної накладної, коносамента або
іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 311
Господарського кодексу України плата за перевезення вантажів та виконання інших
робіт, пов'язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими
відповідно до законодавства.

Таким чином судом встановлено, що
позивач виконав зобов'язання з перевезення вантажу, замовленого відповідачем 3,
а відповідач 3 взяті на себе зобов'язання з оплати перевезення не виконав
належним чином і має заборгованість перед позивачем у сумі 32388,25 грн.

Щодо вимог до відповідача 1 та
відповідача 2 суд вважає дані вимоги безпідставними та необґрунтованими,
оскільки, Закрите акціонерне товариство "Мініметалургійний завод
"Істіл (Україна)" та Товариство з обмеженою відповідальністю
"Компанія О.С.А."   свої
зобов'язання щодо оплати вартості по перевезенню вантажу виконали в повному
обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких долучені до
матеріалів справи, крім того відповідач 1 та відповідач 2 не перебувають в
договірних відносинах з позивачем.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу України, держмито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на Товариства
з обмеженою відповідальністю “Інвестрейд-2006”.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 202, 207, 208, 509, 525, 526, 530, 625, 909 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 192, 193, 311 Господарського кодексу України ст. ст.
32, 33, 44, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И
В:

1. Позовні вимоги  Суб"єкта підприємницької діяльності
-  фізичної особи ОСОБА_1задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю “Інвестрейд-2006” (0412, м. Київ, вул. Оранжерейна,
3, ) на користь Суб"єкта підприємницької діяльності
-  фізичної особи ОСОБА_1(АДРЕСА_1,
ідент. код  ІНФОРМАЦІЯ_1) 32388 (тридцять
дві тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 25 коп. -основний борг, 323 (триста
двадцять три ) грн. 88 коп. - державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00
коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В позові до Закритого
акціонерного товариства "Мініметалургійний завод "Істіл
(Україна)" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія
О.С.А." відмовити

4. Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

5. Рішення вступає в законну силу
після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності
до ст. 84 ГПК України.

Суддя
І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 19.04.2007 р.