КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.09.2007
№ 34/361-8/405

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Коротун О.М.

суддів:
Калатай  Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Троян О.П. -представник за дов.
№ 0107-6 від 10.01.2007р.;

від відповідача 1Малиновський В.І. -
представник за дов. № 902-07/135від 29.03.2007 р.;

від відповідача 2повідомлений, але не
з'явився;

від 3-іх осіб:1 повідомлений, але не з'явився;

2    повідомлений, але не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ВАТ "Акціонерна страхова компанія
"Енергополіс"

на рішення Господарського суду м.Києва від
27.06.2007

у справі № 34/361-8/405 (Шкурат А.М.)

за позовом                               ЗАТ
"Страхова компанія "Українська страхова група"

до                                                   ВАТ
"Акціонерна страхова компанія "Енергополіс"

Приватне підприємство "Зевс"

третя особа відповідача           ОСОБА_1

ОСОБА_2

про
стягнення 10663,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство “Страхова
компанія “Українська страховагрупа” (далі - позивач) у квітні 2005 року
звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого
акціонерного товариства “Акціонерна страхова компанія “Енергополіс” про
стягнення 10663,88 грн.

Справа неодноразово розглядалася
різними судовими інстанціями.

Рішенням
господарського суду міста Києва від 10.05.2005 р. у задоволенні позову було
відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 18.07.2005 р. рішення господарського суду міста Києва
від 10.05.2005 р. залишено без змін, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного
товариства  “Страхова компанія
“Українська страхова група” - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду
України від 19.01.2006 р. касаційну скаргу Закритого акціонерного
товариства  “Страхова компанія “Українська
страхова група” було задоволено. Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 18.07.2005 р. та рішення Господарського суду міста
Києва від 10.05.2005 р. було скасовано, а позов задоволено повністю. З  Відкритого акціонерного товариства  “Акціонерна страхова компанія “Енергополіс”
було стягнуто на користь Закритого акціонерного товариства  “Страхова компанія “Українська страхова
група” 10663,88 грн., а також 224,64 грн. судових витрат. Господарському суду
міста Києва було доручено видати накази на виконання цієї постанови.

Ухвалою Верховного Суду України від
09.03.2006 року в порушенні провадження з перегляду в касаційному порядку
постанови Вищого господарського суду України від 19 січня 2006 року по даній
справі було відмовлено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 15.06.2006 р. заяву Відкритого акціонерного товариства  “Акціонерна страхова компанія “Енергополіс”
про перегляд постанови Вищого господарського суду України за нововиявленими
обставинами було задоволено частково. Постанову Вищого господарського суду
України від 19.01.2006 року було скасовано в частині, що стосується задоволення
заявленого по справі позову. В іншій частині, а саме в частині скасування
постановлених за справою судових рішень, цю ж постанову було залишено без змін.
А справу передано до господарського суду міста Києва на новий розгляд в іншому
складі суддів.

Ухвалою Верховного Суду України від
27.07.2006 року в порушенні провадження з перегляду в касаційному порядку
постанови Вищого господарського суду України від 15 червня 2006 року по даній
справі було відмовлено.

В постанові Вищого господарського
суду України від 15.06.2006 р. було вказано, що суду першої інстанції
необхідно, зокрема, повно з'ясувати коло тих осіб, які мають бути притягнуті до
участі у справі.

За результатом нового розгляду справи
ухвалою від 11.12.2006 року судом першої інстанції було залучено в якості
іншого відповідача по справі приватне підприємство „Зевс”; ухвалою від
16.04.2007 р. було залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1, на стороні відповідача -
ОСОБА_1

Рішенням господарського суду міста
Києва від 27.06.2007 р. (суддя А.М.Шкурат ) позов задоволено частково. Стягнуто
з Відкритого акціонерного товариства „Акціонерна страхова компанія
„Енергополіс” на користь позивача 3 727 грн.75 коп. відшкодування, 37 грн.28
коп. витрат по сплаті державного мита та 41 грн. 25 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнуто з Приватного
підприємства „Зевс” на користь позивача 510 гр. відшкодування, 5 грн. 10 коп.
витрат по сплаті державного мита та 5 грн. 64 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині в позові
відмовлено.

Крім того, ч.7 резолютивної частини
рішення повернуто відкритому акціонерному товариству „Акціонерна страхова
компанія „Енергополіс” 7082 грн. 24 коп., сплачені платіжним дорученням № 2767
від 9 червня 2006 року на суму 10 888, 52 грн. на виконання наказу
господарського суду міста Києва від 7 квітня 2006 року по даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.08.2007 року було прийнято апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства „Акціонерна страхова компанія „Енергополіс”
до провадження, розгляд скарги призначено на 04.09.2007 року.

Апеляційна скарга обґрунтована тим,
що відповідальність відповідача 1 виключається, оскільки причиною настання ДТП
була вина обох водіїв (третіх осіб по справі). Тоді як відповідно до пункту 12
Положення про порядок і умови проведення обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власників транспортних засобів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України за № 1175 від 28.09.1996 року, страховик (страхова
організація ) не відшкодовує шкоди за пошкоджений або знищений транспортний
засіб його власнику, винному в скоєні дорожньо-транспортної пригоди.

Крім
того, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що в рішенні
суду було допущено помилку. Так, при застосуванні повороту виконання двічі
стягнуто одну й ту ж суму, яка вже задоволена в резолютивній частині рішення.

У судове засідання 04.09.2007 р.
відповідач 2 та треті особи не з'явилися, але були повідомлені про час і місце
судового засідання, про що свідчить відмітка та зворотній стороні ухвали суду
про прийнятті апеляційної скарги до провадження та повідомлення про вручення
поштового відправлення за №№ 608627, 608600; реєстр відправки.

Заяв, клопотань про відкладення
розгляду апеляційної скарги до суду не надходило.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників
сторін, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як
зазначалося вище, позивач звернувся до господарського суду міста Києва з
позовом до Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна страхова компанія
“Енергополіс” (далі - відповідач 1) про стягнення 10663,88 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу (як відшкодування шкоди), також сторона просила
стягнути з відповідача 1 сплачене державне мито в розмірі 106, 64 грн. та 118
грн. сплачену суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з наявності у заподіянні шкоди автомобілю “Міцубісі”,
д.н. НОМЕР_1, обопільної вини водіїв як цього автомобіля, так і автомобіля МАЗ
53371, д.н.НОМЕР_2, тому застосував до спірних правовідносин п.3 ч.1 ст.1188
Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) та стягнув з відповідача 1
витрати позивача по сплаті страхового відшкодування за вирахуванням 510 грн.
франшизи за полісом № Б/0171425. Стосовно відповідача 2, суд першої інстанції
стягнув з нього на підставі ч.1 п.3 ст.1188 ЦК України на користь позивача 510
грн.

Разом
з тим, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не
погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, з огляду на
наступне.

Як
вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції на
підставі постанов Шевченківського районного суду м.Києва від 13.01.2006 року по
справі № 3-206/2005 та по справі № 3-203/2005, 10 листопада 2004 року в м.
Києві 10.11.2004 на вул. Довженка була скоєна дорожньо-транспортна пригода, а
саме зіткнення автомобіля МАЗ 53371, д.н. НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_2,
із автомобілем „Міцубісі”, д.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1

29.10.2004
між ОСОБА_1 та ЗАТ „СК „Українська страхова група” укладено договір
добровільного страхування наземних транспортних засобів № 20-0101-0142, за
умовами якого застраховано автомобіль «Mitsubisi Lancer», державний номер
НОМЕР_1.

На
виконання договору страхування № 20-0101-0142 від 29.10.2004 ЗАТ „СК
„Українська страхова група” виплатила ОСОБА_1 13 649,22 грн. страхового
відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 2103 від 22.12.2004.

Між
ВАТ „АСК „Енергополіс” та ПП „Зевс” 10.08.2004 укладено договір обов'язкового
страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів на
території України, за умовами якого застраховано автомобіль „МАЗ - 53371”,
державний номер НОМЕР_2.

Отже,
цивільна відповідальність відповідача 2 була застрахована відповідачем 1 згідно
з полісом № Б/0171425 від 09.08.2004.

Позивач
14.02.2005 звернувся до ВАТ „АСК „Енергополіс" з листом № 200/567 про
виплату страхового відшкодування в порядку регресу у зв'язку з виконанням
зобов'язань за договором добровільного страхування № 20-0101-0142 від
29.10.2004.

ВАТ
„АСК „Енергополіс” листом № 19-379 від 21.02.2005 у виплаті страхового
відшкодування відмовило, пославшись на те, що воно не є особою, відповідальною
за завдані збитки.

Згідно
ст. 27 Закону України „Про страхування” та ст.993 ЦК України до страхової
організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням,
переходить в межах цієї суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну
шкоду.

Проте,
як правильно зазначено в рішенні суду першої інстанції, відповідно до постанови
Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2006 року по справі №
3-203/2005, водій автомобіля «Міцубісі», д.н. НОМЕР_1, ОСОБА_1, визнаний винним
у порушенні Правил дорожнього руху, оскільки він при зміні напрямку не
пропустив автомобіль МАЗ 53371, д.н. НОМЕР_2. Провадження у адміністративній
справі закрито з нереабілітуючих підстав.

У
відповідності до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня
2006 року по справі № 3-206/2005, водій МАЗ 53371, д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_2,
працюючий у ПП “Зевс”, визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху,
оскільки він при зміні напрямку руху не надав перевагу у русі автомобілю
“Міцубісі”, д.н. НОМЕР_1. Провадження у адміністративній справі закрито з
нереабілітуючих підстав.

Таким
чином, як вбачається з наявних в матеріалах справи копій адміністративних справ
(том 2, аркуші справи 108-134), обома водіями було порушено Правила дорожнього
руху та скоєно адміністративне правопорушення.

Як
зазначалося вище, суд першої інстанції вмотивував оскаржене рішення тим, що
особою, відповідальною за збитки, заподіяні власникові автомобіля «Міцубісі»,
д.н. НОМЕР_1, в результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП, є відповідач,
працівником якого на час скоєння ДТП був ОСОБА_2, а враховуючи наявність у
заподіянні шкоди автомобілю «Міцубісі», д.н. НОМЕР_1, обопільної вини водіїв як
цього автомобіля, так і автомобіля МАЗ 53371, д.н. НОМЕР_2, застосував до
спірних правовідносин пункт 3 частини першої статті 1188 ЦК України.

Відповідно
до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А згідно з ч.1 ст.36 ГПК
України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. В силу ч.2 ст.34
ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Проте,
в рішенні суду першої інстанції не зазначено, з яких обставин, що мають істотне
значення, суд виходив, встановивши частки (50 %)  розміру відшкодування.

Відповідно
до приписів ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)
шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано
шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Згідно
з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 „Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди”
(із змінами та доповненнями)  у разі
завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх володільцям
питання про її відшкодування вирішується за принципом вини. При цьому, питання
про відповідальність за шкоду, заподіяну самим джерелам підвищеної небезпеки
кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами ст.440
ЦК. Зокрема, при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування
визначається відповідно до ступеня вини кожного.

Разом
з цим, згідно з п. 12 Положення про порядок і умови проведення обов'язкового
страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1175 від 28.09.1996
року (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин), страховик
(страхова організація) не відшкодовує шкоди, зокрема, за пошкоджений або
знищений транспортний засіб його власнику, винному в скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, даної норми матеріального права не врахував, а помилково вирахував
розмір відшкодування, виходячи з 50% вини кожного водія, що є
безпідставним.

На підставі вищенаведеного Київський
апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для
задоволення позову до обох відповідачів. В зв'язку з тим, що суд першої
інстанції частково в позові відмовив, рішення в частині задоволення позову слід
скасувати, а на підставі ст.49 ГПК України судові витрати покласти на позивача
повністю.

Крім того, суд першої інстанції
безпідставно вирішив питання про поворот виконання рішення. Так, в силу ч.2
ст.122 ГПК України видача наказу про повернення стягнутих грошових сум, майна
або його вартості провадиться господарським судом за заявою боржника. Матеріали
справи не містять такої заяви. До того ж, судом апеляційної інстанції
приймаються в цій частині доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд
фактично допустив подвійне стягнення, вирахувавши стягнуту за рішенням суду
суму з тієї суми, яка підлягала поверненню.

За таких обставин колегія суддів
Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна
скарга Відкритого акціонерного товариства
“Акціонерна страхова компанія “Енергополіс” підлягає задоволенню,
оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене в частині задоволення позовних
вимог та застосуванні повороту виконання рішення за недоведеністю обставин, що
мали значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими
та за неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, що
призвело до прийняття неправильного рішення (ч. 1 п.п. 2, 4 ст. 104 ГПК
України), що є підставою для скасування такого рішення у вказаній частині.

У
зв'язку з цим оскаржуване рішення суду підлягає частковому скасуванню з
прийняттям нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову до
обох відповідачів.

Керуючись
ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного
товариства “Акціонерна страхова компанія “Енергополіс” задовольнити.

2.
Рішення господарського суду міста Києва від від 27.06.2007р. у справі №
34/361-8/405 за позовом Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія
“Українська страхова група” до Відкритого акціонерного товариства  “Акціонерна страхова компанія “Енергополіс”;
Приватного підприємства “Зевс”, треті особи, які не заявляють самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1, на стороні відповідача -
ОСОБА_2про стягнення 10663,88 грн. скасувати в частині часткового задоволення
позовних вимог, а саме в частині задоволення позовних вимог про стягнення  з Відкритого акціонерного товариства
„Акціонерна страхова компанія „Енергополіс” на користь позивача 3 727 грн.75
коп. відшкодування, 37 грн.28 коп. витрат по сплаті державного мита та 41 грн.
25 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;
стягнення з Приватного підприємства „Зевс” на користь позивача 510 гр.
відшкодування, 5 грн. 10 коп. витрат по сплаті державного мита та 5 грн. 64
коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та
застосування повороту виконання рішення. В позові в цій частині до обох
відповідачів відмовити.

3. В
іншій частині рішення у справі №34/361-8/405 залишити без змін.

4.Стягнути
з Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Українська страхова
група” (03065, м. Київ, вул. І. Лепсе, 16-А, код 30859524, п/р 265044691 в ВАТ
АБ “Укргазбанк”, МФО 320478) 51 грн. на користь Відкритого акціонерного
товариства „Акціонерна страхова компанія „Енергополіс” (03049, м. Київ, вул.
Богданівська, 10, код 19031693 р/р 6114 у ЗАО КБ “Приватбанк”, м.
Дніпропетровськ, МФО 305299, код ЗКПО 14308368) -витрати по сплаті державного
мита за подання апеляційної скарги.

5.
Доручити господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6.
Справу №34/361-8/405 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Коротун О.М.

Судді
Калатай  Н.Ф.

Пашкіна
С.А.

10.09.07 (відправлено)