ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 р.
Справа № А-14/10-3/55

Господарський суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів:

головуючої судді                                                                             Фрич  М.М.

суддів:                                                                                               Грица Ю.І.

Неверовська Л.М.

при секретарі судового засідання:                                             Толочко І.В.,

Розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з  обмеженою відповідальністю «Завод  мінеральних вод                   «Роксолана», 76014, вул. Ленкавського, 10-а, м. Івано-Франківськ (юридична                    адреса: 77300, с. Путятинці, Рогатинський район Івано-Франківської області)

до відповідачів: 1. Міністерства охорони навколишнього природного середовища                                     України, 03035, вул. Урицького, 35, м. Київ.

2. Державної геологічної служби, 03067, вул. Е.Потьє, 16, м. Київ

За участі представників сторін:

від позивача:  Кузь Андрій Петрович –представник (довіреність від 21.02.07р.)

від відповідачів представники не з”явились.

про: визнання незаконною бездіяльності органу ліцензування та про зобов’язання видати ліцензію,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод мінеральних вод «Роксолана»звернулось з адміністративним позовом про визнання незаконною бездіяльності Міністерства охорони навколишнього природного середовища України у формі ухилення від прийняття ним у грудні 2005 року рішення щодо видачі  позивачу ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами з метою видобування мінеральних підземних вод ділянки Лучинецького родовища (свердловина № 90) та зобов’язати орган ліцензування –Державну геологічну службу протягом десяти днів з моменту набрання судовим рішенням законної сили надати позивачу ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами з метою видобування підземних мінеральних вод на ділянці Лучинецького родовища (свердловина № 90) за розміром плати, встановленим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2005 року № 827, строком на 20 років, вказавши в ліцензії (спеціальному дозволі) на користування надрами дату початку перебігу строку користування надрами з 15 грудня 2005 року.

Позов мотивований тим, що Відповідач-1 в строк, передбачений  частиною 1 статті 11 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»не прийняв рішення про видачу ліцензії (спеціального дозволу), надавши Позивачу розрахунок плати за видачу дозволу на користування надрами, або рішення про відмову у її видачі із зазначенням причин відмови, чим порушив конституційні принципи законності діяльності органів державної влади та права кожного на здійснення підприємницької діяльності, не забороненої законом.

В судовому засіданні представник Позивача вимоги адміністративного позову підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач-1 в судове засідання не з’явився, у своєму клопотанні від 19 січня 2007 року № 30/06/01 просив суд розглядати справу за відсутності свого представника.  У своєму запереченні на  адміністративний позов від 27 січня 2007 року вважає  його необґрунтованим, просить суд в позові відмовить в повному обсязі з тих підстав, що Позивач невірно застосував положення Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності». У додатковому заперечені на позов від 19 березня 2007 року Відповідач-1 зазначив, що порядок надання дозволів на  користування надрами регулюється Кодексом України про надра, а Законом України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»дію частин другої та шостої статті 16 Кодексу України про надра було зупинено на 2005 рік щодо умов надання спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами. При цьому відповідно до статті 9  Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік»продаж спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами здійснюється на аукціонах, порядок проведення яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідач-2 в судове засідання не з’явився, надав до суду клопотання від 20 березня 2007 року № 30/06-503 з проханням розглядати справу за відсутності свого представника,  в якому підтримав заперечення  Відповідача-1 на адміністративний позов.

Розглянувши матеріали справи, враховуючи доводи присутніх представників сторін та вимоги діючого законодавства, суд вважає за правильне в спірному випадку вказати на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, Міністерство екології та природних ресурсів України 26 листопада 2002 року видало Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод мінеральних вод «Роксолана»ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами терміном на три роки, метою отримання якої було геологічне вивчення родовища , у тому числі дослідно-промислова розробка з затвердженням запасів мінеральних природно-столових вод ДКЗ України.

Зі спливом граничного строку дії ліцензії (спеціального дозволу) Позивач, 29 листопада 2005 року звернувся до Відповідача-1 із письмовою заявою з проханням видати йому ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами з метою видобування мінеральних підземних вод ділянки Лучинецького родовища (свердловина № 90). До заяви був доданий протокол Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України від 22 листопада 2005 року № 1033, в якому встановлені параметри кондицій для підрахунку запасів мінеральної природної столової води «Роксолана», затверджено станом на 1 жовтня 2005 року терміном на 25 років експлуатаційні запаси мінеральної природної столової води, за складністю гідрологічних умов віднесено Лучинецьке родовище підземних вод до групи родовищ  дуже складної геологічної будови (3 група) згідно з Класифікацією запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, визнано розвідані запаси Лучинецького родовища підземних вод підготовленими до промислового освоєння.

Листом від 21 грудня 2005 року Позивач звернувся до Відповідача-1 з проханням повідомити його про стан розгляду матеріалів щодо отримання дозволу на користування надрами з метою видобування мінеральних природних столових вод Лучинецького родовища (свердловина № 90).

Відповідач-1 листом від 30 грудня 2005 року № 13/2-3126 повідомив Позивача про те, що питання видачі йому ліцензії (спеціального дозволу) буде розглянуте  органом ліцензування відповідно до нормативно-правових актів, які регулюють порядок надання у 2005 році ліцензій (спеціальних дозволів).

Позивач листом від 7 березня 2006 року звернувся до Відповідача-1 з проханням повідомити про стан розгляду питання про видачу йому ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами.

24 березня 2006 року Міністерство охорони навколишнього природного середовища листом № 2804/31-10 повідомило Позивача про те, що у зв’язку з набранням чинності Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік», відповідно до абзацу 4 статті 8 якого продаж спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами здійснюється на аукціонах, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України,  питання про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод мінеральних вод «Роксолана»ліцензії (спеціального дозволу) буде розглянуто ним після прийняття відповідних нормативно-правових актів в порядку надходження пакета документів від заявника.

11 серпня 2006 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод мінеральних вод «Роксолана»від Міністерства охорони навколишнього природного середовища надійшов лист № 31/06-1373, в якому його повідомлено про те, що органом ліцензування - Міністерством охорони навколишнього природного середовища України прийняте позитивне рішення про видачу заявнику ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами Лучинецького родовища (свердловина № 90) з метою видобування мінеральних природних столових вод, але для отримання такої ліцензії заявник відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок надання в 2006 році спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами»від 20 лютого 2006 року № 168 повинен сплатить збір у розмірі 100% початкової ціни продажу  дозволу на аукціоні –1.448.000, 80 грн.

Листом від 23 серпня 2006 року № 31/06-1495 Відповідач-1 повідомив Позивача про те, що для отримання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами він повинен сплатити збір у розмірі 100% початкової ціни продажу дозволу на аукціоні, що складає 525, 90 тис. грн.

01 листопада 2006 року Відповідач-1 на адресу Позивача надіслав копію розрахунку ціни продажу на аукціоні спеціального дозволу (ліцензії) на право користування надрами.

Положеннями частини 3 статті 14 Господарського кодексу України встановлено, що ліцензія –це документ державного зразка, який засвідчує право суб’єкта господарювання –ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку за умови виконання ліцензійних умов. Відносини, пов’язані з ліцензуванням певних видів господарської діяльності, регулюються законом.

В преамбулі Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»№ 1775-III (далі –Закон № 1775) зазначено, що цей Закон визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль в сфері ліцензування, відповідальність суб’єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування.

Статтею 9 Закону України № 1775 визначено перелік видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню. Видача ліцензії на користування надрами названим  Законом не передбачена.

Добування, користування та ліцензування діяльності щодо користування надрами регулюється Кодексом України про надра.

Стаття 16 Кодексу України про надра (в редакції на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод мінеральних вод «Роксолана»до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України із заявою про видачу ліцензії) передбачала, що ліцензування діяльності щодо користування надрами –це єдиний порядок надання спеціальних дозволів (ліцензій) на користування ділянкою надр з відповідною метою (не господарської діяльності), а тому суд погоджується з позицією Відповідача-1 в аспекті того, що оскільки Позивач подав до органу ліцензування заяву з проханням видати йому ліцензію на користування надрами з метою видобування природних мінеральних столових вод, правовідносини щодо видачі спеціальних дозволів (ліцензії) регулювались положеннями Кодексу України про надра.

Статтею 75 Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік»від 25 березня 2005 року № 2505 дію частин 2 та 6 статті 16 Кодексу України про надра зупинено на 2005 рік щодо умов надання спеціальних дозволів (ліцензій на користування надрами). Крім цього, частиною 4 статті 9 названого Закону установлено, що у 2005 році продаж спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами здійснюється на аукціонах, порядок проведення яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2005 року № 827 був затверджений Порядок надання у 2005 році спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами, пункт 2 якого передбачав надання спеціальних дозволів (ліцензій) переможцям аукціонів з їх продажу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2005 року № 828 затверджений Порядок проведення у 2005 році аукціонів з продажу спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами.

Пункт 20 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України встановлює, що закон про Державний бюджет України –це  закон, який затверджує повноваження органам державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суспільні правовідносини в сфері користування  надрами ( в тому числі і отримання спеціальних дозволів) регулюються виключно Кодексом України про надра, як спеціальним законом, та прийнятих відповідно до нього  підзаконних нормативно-правових актів.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»від 25 березня 2005 року № 1775 зупиняв дію частин 2 та 6 статті 16 Кодексу України про надра щодо умов ( а не порядку) надання спеціальних дозволів на користування надрами. За таких обставин колегія суддів не може погодитись з позицією Відповідача-1 з приводу того, що продаж ліцензій у 2005 році мав відбуватись лише на конкурсних засадах, оскільки на момент звернення Позивача до Відповідача-1 із заявою про видачу ліцензії на користування надрами з метою видобування природних столових мінеральних вод була чинною Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами»від 2 жовтня 2003 року № 1540, пункт 6 якої не встановлював обов’язкового правила отримання спеціального дозволу на конкурсних засадах. Крім того, Наказом Державного комітету природних ресурсів України від 25 жовтня 2004 року № 199 (був чинний на момент звернення Позивача із заявою на отримання спеціального дозволу) затверджено Перелік випадків надання спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами без проведення аукціонів, пункт 6 якого зазначав, що надання у користування ділянки надр без проведення аукціону можливе за умов розміщення на ній майнового комплексу (виробничі потужності якого оснащені передовими технологіями, які відповідають сучасним вимогам науково-технічного прогресу), що належить суб’єкту господарювання, який подав заяву на отримання спеціального дозволу (ліцензії) на геологічне вивчення та/ або видобування (промислову розробку) цієї ділянки надр.

Звертаючись до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України із заявою від 29 листопада 2005 року з проханням видати спеціальний дозвіл (ліцензію) на користування надрами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод мінеральних вод «Роксолана»вказувало на те, що віно забезпечений фахівцями,  необхідним обладнанням та технологіями. Факт надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод мінеральних вод «Роксолана»для отримання ліцензії (спеціального дозволу) необхідного пакету документів, встановленого законодавством та наявності у заявника кваліфікованих фахівців та обладнання підтверджується тим фактом, що листом від 11 серпня 2006 року № 31/06-1373 (є в матеріалах справи) Міністерство охорони навколишнього природного середовища України вказало на те, що ним прийнято позитивне рішення  стосовно видачі заявнику ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами з метою видобування природних столових мінеральних вод на ділянці Лучинецького родовища (свердловина № 90), отже зауважень з приводу наявності кваліфікованих спеціалістів, обладнання та технологій у Відповідача-1 до Позивача не було.

Розмір збору за надання спеціального дозволу на користування надрами у 2005 році встановлювався Додатком до Порядку надання у 2005 році спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2005 року № 827, та за такий вид користування надрами як видобування корисних копалин (промислову розробку) складав 10% початкової ціни продажу дозволу на аукціоні. При цьому початкова ціна продажу на аукціоні визначається відповідною Методикою, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2004 року № 1374. Державною геологічною службою  за Методикою була розрахована ціна (є в матеріалах справи), яка складала 525,9 тис. грн., а отже  Позивач правомірно посилається на те, що у 2005 році вартість спеціального дозволу (ліцензії) для нього мала складати 52, 59 тис. грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, всупереч частини 2 статті 19 Конституції України та законодавства, яке на момент звернення регулювало  правовідносини у сфері використання надр, в тому числі і отримання спеціального дозволу (ліцензії) на користування ними, необґрунтовано вчинила бездіяльність, яка полягала в ухиленні від видачі в 2005 році Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод мінеральних вод «Роксолана»ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами з метою видобування мінеральних природних столових вод на ділянці Лучинецького родовища (свердловина № 90), а тому повинно відновити порушене позивачем право.

Разом з тим,  Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України»від 8 грудня 2006 року № 1695, повноваження щодо видачі ліцензій (спеціальних дозволів) на пошук (розвідку) корисних копалин видобування корисних копалин покладено на Державну геологічну службу, яка в контексті Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про Державну геологічну службу»від 24 вересня 2005 року є урядовим органом державного управління, що діє у складі Мінприроди і йому підпорядковується.

Оскільки заявлена позовна вимога в частині зобов’язання Державній геологічній службі видати Позивачу ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами для відновлення порушеного права, допущеного органом, до складу якого входить Відповідач-2, кореспондується з пунктом 2 частини 3 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, приймаючи до уваги процесуальні положення частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, які регулюють повноваження суду при вирішенні справ, та конституційні принципи поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі (ст.124 Конституції України), суд приходить до висновку про необхідність відновлення порушеного права Позивача з моменту допущення суб’єктом владних повноважень такого порушення по відношенню до нього.

Керуючись ст.ст. 19, 124, 129 Конституції України,  ч. 3 ст. 14 Господарського кодексу України, ст. 16 Кодексу України про надра, ст. 75 Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік»від 25 березня 2005 року № 2505, п. 20 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2005 року № 827, п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами»від 2 жовтня 2003 року № 1540, Наказом Державного комітету природних ресурсів України від 25 жовтня 2004 року № 199 ч. 1 ст. 94, ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В

позов задоволити.

Визнати бездіяльність Міністерства охорони навколишнього природного середовища України у формі ухилення від прийняття у грудні 2005 року рішення щодо видачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод мінеральних вод «Роксолана»ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами з метою видобування підземних столових мінеральних вод ділянки Лучинецького родовища (свердловина №90) незаконною.

Зобов’язати Державну геологічну службу протягом десяти робочих днів з моменту набрання судовим рішенням законної сили надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод мінеральних вод «Роксолана»ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами з метою видобування мінеральних підземних столових вод на ділянці Лучинецького родовища (свердловина №90) за розміром плати, встановленим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2005 року № 827, строком на 20 років, вказавши в ліцензії (спеціальному дозволі) на користування надрами дату початку перебігу строку користування надрами –15 грудня 2005 року.

Стягнути з Державного бюджету (рахунок № 0002, банк –УДК в Івано-Франківській області, МФО 836014, , код платежу 22090200) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Завод мінеральних вод “Роксолана”, Івано-Франківська обл., Рогатинський район, с. Путятинці (код 30907546) –06грн. 80коп. судового збору.

Виконавчий лист суду видати після набрання постановою законної сили за заявою позивача.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Завод мінеральних вод “Роксолана”, Івано-Франківська обл., Рогатинський район, с. Путятинці (код 30907546) з державного бюджету зайво сплачене державне мито в сумі 78грн. 20коп. за поданою у встановленому законом порядку заявою позивача.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі відповідно до статті 160  Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча суддя:                                                                             Фрич М.М.

Суддя                                                                                                   Грица Ю.І.

Суддя                                                                                           Неверовська Л.М.

Постанова виготовлена в повному

обсязі та підписана  28.03.07

Виготовлено в “Діловодстві”

Кучер Н.М.______________