ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.02.07 р.                                                                               Справа № 43/408

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. ЗубченкоПри секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Шляхмаш”, м.Бердянськ

до відповідача: Закритого акціонерного товариства “Бердянський машинобудівний завод”, смт. Мангуш

про стягнення збитків в сумі 173 815 грн. 81 коп.

Представники сторін:

від позивача: Стребіжева С.О. за дов. № 3 від 09.01.2007р.

від відповідача: Пшенична І.С. за дов. № 2 від 23 01.2007р.

В судовому засіданні брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство “Шляхмаш”, м.Бердянськ, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до Закритого акціонерного товариства “Бердянський машинобудівний завод”, смт. Мангуш  про стягнення збитків в сумі   173 815 грн. 81 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на державний акт на право постійного користування землею від 17.07.2000р. №872, свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 26.08.2004р., Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.08.2004р., перелік майна, що є вкладом ВАТ “Шляхмаш” до статутного фонду ЗАТ “Бердянський машинобудівний завод”, заяву про вилучення частини земельної ділянки №61-174, заяву на оформлення права користування земельною ділянкою на умовах оренди №01, Клопотання про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки №№ 16 від 08.04.2005р., №17 від 08.04.2005р., №28 від 30.08.2005р., рішення Бердянської міської ради №15 від 27.10.2005р., №10 від 24.05.2005р., проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив стягнути з відповідача збитки у сумі 173 815 грн. 81 коп., заподіяні позивачу бездіяльністю відповідача щодо оформлення договорів оренди земельних ділянок.

Відповідач відносно стягнення збитків у сумі 173 815 грн. 81 коп. заперечував. У відзиві від 25.01.2007р. в обґрунтування своїх заперечень пояснив, що ним приймалися необхідні заходи, щодо оформлення договорів оренди земельних ділянок, але при погодженні проектів відведення земельної ділянки санітарно –епідеміологічною станцією були видані висновки №№70,69 щодо вибору земельної ділянки під будову від 09.02.2006р. про непридатність земельних ділянок для механоскладального цеху №5 та для підприємства. Відповідач, як особа, що зацікавлена в одержанні земельної ділянки під належними йому будівлями та спорудами, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про визнання зазначених висновків протиправними. Окрім того, відповідач зазначив, що виконання обов`язків зі сплати податків не є спричиненням збитків, а також посилався на те, що позивачем не доведено неправомірну поведінку відповідача, не додано доказів сплати нарахованих сум земельного податку, а нарахування сум не є  збитком, тому просив суд відмовити у задоволенні позову.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача, відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачу на умовах постійного користування належить земельна ділянка за адресою вул. Гагаріна, 7 у м. Бердянську Запорізької області, про що свідчить Державний акт на право постійного користування землею від 17.07.2000р. №872.

На вказаній земельній ділянці розташований комплекс будівель та споруд, який знаходиться у власності позивача, що посвідчується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.08.2004р. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.08.2004р.

Актом прийому-передачі №1 від 15.11.2004р. позивач передав відповідачу ряд будівель та споруд із комплексу по вул. Гагаріна, 7 шляхом їх унесення до статутного фонду ЗАТ “БМЗ”.

Відповідно до ст.ст. 120, 124 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України “Про оренду землі” передача в оренду земельних ділянок здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору оренди земельної ділянки, за клопотанням особи, яка бажає отримати земельну ділянку.

Так, відповідач, звернувся до Бердянської міської ради з клопотаннями №01 від 18.01.2005р., № 16 від 08.04.2005р., №17 від 08.04.2005р., №28 від 30.08.2005р. про надання дозволу на розроблення проектів відведення для розміщення механоскладального цеху та розроблення проектів відведення для розміщення виробничих цехів. Рішенням Бердянської міської ради №10 від 24.05.2005р., №15 від 27.10.2005р. зазначені клопотання були задоволені.

Згідно з ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідачем до цього часу не укладено договір оренди земельної ділянки під належними йому будівлями та спорудами, відповідно –частина земельної ділянки під цими суб`єктами нерухомості не вилучено у позивача, в державному кадастрі земельна ділянка обліковується за позивачем.

Тобто позивач, юридично, залишається користувачем земельної ділянки площею 3,4751 га, яка знаходиться по вул. Гагаріна, 7 у м. Бердянську, а отже і платником земельного податку і продовжує його нараховувати й донині, в той час як фактичним користувачем її частини є  відповідач.

Виходячи з положень ст. 2 Закону України “Про плату за землю” особи, які мають земельну ділянку у постійному користуванні, мають сплачувати земельний податок. Згідно ст. 13 зазначеного закону, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Таким чином, за період з 15.11.2004р. по 31.10.2006р. включно, позивач зобов`язаний сплатити 173 815 грн. 81 коп. земельного податку за земельну ділянку, яку займають належні відповідачу будівлі та споруди. Зазначена сума, на думку позивача, є збитками, які заподіяні позивачу бездіяльністю відповідача щодо оформлення договорів оренди земельних ділянок, тому звернувся до суду з позовом про стягнення збитків у сумі 173 815 грн. 81 коп.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 25.01.2007р., проти позовних вимог заперечує з огляду на те, що передача права власності на будівлі та споруди не є підставною для виникнення права користування земельною ділянкою, проте є підставою для оформлення права користування земельною ділянкою у встановленому земельним законодавством порядку. Також, передача права власності на будівлі та споруди не є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідач стверджує, що до припинення права користування  земельною ділянкою у встановленому Земельним кодексом порядку позивач залишається юридично її користувачем тому зобов`язаний сплачувати земельний податок або орендну плату.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає що вимоги позивача про стягнення збитків не підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України  підставою виникнення цивільних прав і обов’язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов’язання, які виникають з угод або внаслідок заподіяння шкоди.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Таким чином, у розумінні ст. 33 ГПК України, на позивачеві лежить тягар доказування:

1)          факту заподіяння йому збитків;

2)          розмір зазнаних збитків;

3) причинно-наслідковий зв’язок між неправомірними діями відповідача та завданими збитками.

Як встановлено судом, факт бездіяльності відповідача щодо оформлення договорів оренди земельних ділянок до уваги не приймається, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.3 ст. 124, ч.9 ст. 118, ч.6 ст.123 Земельного кодексу України проект відведення земельної ділянки погоджується  з органом по земельних ресурсах, природоохоронним та санітарно –епідеміологічними органами, органами архітектури та  охорони культурної спадщини.

Так, при погодженні відповідачем проектів відведення земельної ділянки санітарно –епідеміологічною станцією були видані висновки №№70,69 щодо вибору земельної ділянки під будову від 09.02.2006р. про непридатність земельних ділянок для механоскладального цеху №5 та для підприємства.

Під збитками, у визначенні ст.. 224 Господарського кодексу України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Склад та розмір відшкодування збитків визначений ст. 225 Господарського кодексу України, зокрема це:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов’язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Факт заподіяння збитків та їх розмір 173 815 грн. 81 коп. також не доведений позивачем, оскільки він не надав доказів щодо сплати нарахованих сум земельного податку.

Отже, нарахування сум земельного податку не є ані витратами позивача, ані прибутками, які б він міг би реально одержати за звичайних обставин.

Таким чином сума у розмірі 173 815 грн. 81 коп. не є для позивача збитками, заподіяними йому бездіяльністю відповідача щодо оформлення договорів оренди земельних ділянок.

На підставі вищевикладеного, враховуючи недоведеність заподіяння збитків, позов Відкритого акціонерного товариства “Шляхмаш”, м.Бердянськ, до Закритого акціонерного товариства “Бердянський машинобудівний завод”, смт. Мангуш про стягнення збитків в сумі 173 815 грн. 81 коп., підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 13 Закону України “Про плату за землю”, ч.9 ст. 118, ст. 120, ч.6 ст.123, ч.3 ст. 124, ч. 2 ст. 125  Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України “Про оренду землі”, ст.ст. 11, 22 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст..ст. 4, 33, 34, 49, 82-85 ГПК  України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Шляхмаш”, м.Бердянськ, до Закритого акціонерного товариства “Бердянський машинобудівний завод”, смт. Мангуш про стягнення збитків в сумі 173 815 грн. 81 коп., відмовити за недоведеністю.

Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 12.02.2007р. оголошено повний текст рішення.

Суддя                                                                         Зубченко І.В.

Вик. ПС Бойчук А.В.

Надруковано 3 прим.:

1- позивачу,

1 – відповідачу,

1- у справу.