ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.02.07р.

Справа № 41/293

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь, Донецька обасть

до  Відкритого акціоненрого товариства "Нікопольський завод феросплавів",м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 3104,40 грн.

Суддя  Орешкіна Е.В.

Представники:

Від позивача: Команов В.В., довіреність № 09/60 від 05.01.07 року

Від відповідача: Жарінова І.Ю., довіреність № 16-4016 від 20.02.07 року

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем заявлений позов про стягнення з відповідача збитків в розмірі 3104,40 грн.

16.01.07 року відповідач звернувся до суду з клопотанням, яким просив суд залучити до участі у справі ТОВ „ОРБ –Сервіс”, яке здійснювало охорону вантажу під час його транспортування від постачальника –Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів” до передачі покупцеві –Відкритому акціонерному товариству „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

Клопотання відповідача судом не задоволено, оскільки, по-перше, в ньому не вказано в якості кого позивач просить залучити назване підприємство до участі у справі; по-друге, якщо припустити, що в якості третьої особи, оскільки в клопотанні є посилання на ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, не вказано на чийому боці, що є обов'язковим, оскільки, відповідно ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстав і предмету позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог (права позивача), а також на відмову від позову, або визнання позову (права відповідача), згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

02.02.07 року відповідач звернувся до суду з клопотанням, яким просив суд, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем –ТОВ „ОРБ-Сервіс”, яке мотивоване тим, що з метою виконання своїх обов’язків за договором поставки № 061504/2042/3584 від 12.05.06 року, за яким позивачем пред’явлений позов до відповідача, останній уклав договір № 2600 від 20.06.06 року  з охоронною організацією ТОВ „ОРБ-Сервіс” про надання послуг по охороні вантажу, саме яка, на думку відповідача, і повинна нести відповідальність перед позивачем за виявлену недостачу відвантаженої йому продукції.

Клопотання відповідача судом не задоволено з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за наявності достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

За умовами укладеного між сторонами контракту № 061504/2042/3584 від 12.05.06 року відповідач прийняв на себе зобов’язання поставити та передати у власність позивача товар в кількості, узгодженої сторонами в специфікаціях до нього, яке, згідно приписів ст. 526 Цивільного кодексу України має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Крім того, виконання зобов’язання у відповідності із ст. 527 Цивільного кодексу України має виконуватись належними сторонами, тобто боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок особисто, а кредитор особисто прийняти виконання, та, якщо відповідач уклав договір по охороні вантажу з ТОВ „ОРБ-Сервіс”, за умовами якого вказане товариство прийняло на себе зобов’язання по організації охорони спірного вантажу, він не позбавлений можливості, якщо вважає, що його право порушене, звернутися до вказаного підприємства з відповідним позовом в порядку окремого позовного провадження, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України.

В процесі розгляду справи відповідач позов визнав частково, в сумі 2152,80 грн., в решті позовних вимог в позові просить суд відмовити, посилаючись на те, що при розрахунку вартості вагової недостачі феромарганцю позивачем не застосована норма природної втрати вказаної продукції, встановлена наказом Міністерства промислової політики України від 14.02.02 року № 60.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності, господарський суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає припиненню з наступних підстав.

У відповідності з укладеним між позивачем - Відкритим акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” та відповідачем -  Відкритим акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" контрактом  № 061504/2042/3584 від 12.05.06 року відповідач зобов’язався поставити та передати у власність позивача товар на умовах, в кількості та в строки, вказані в специфікаціях до контракту, які є його невід’ємними частинами, та позивач, відповідно, прийняти вказаний товар та його сплатити.

Пунктом 4.4. контракту сторони передбачили здійснення приймання продукції по кількості у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженою Держарбітражем при Раді Міністрів СРСР № П-6 від 15.06.1965р.із змінами та доповненнями від 14.11.1974р. (далі інструкція П-6).

Сторонами узгоджено, що у випадку виявлення недостачі товару при прийманні його вантажоотримувачем (позивачем у справі) виклик представника вантажовідправника (відповідача у справі) є обов’язковим.

На виконання умов зазначеного контракту 04.08.06 року  у п/вагоні на адресу позивача від вантажовідправника (відповідача) надійшов вантаж –феромарганець, що підтверджується квитанцією про приймання вантажу № 46166037, копія якої долучена до матеріалів справи.

При прийманні вантажу за кількістю позивачем виявлена його недостача, в зв’язку з чим позивачем був викликаний представник відповідача для прийняття участі в прийманні надійшедшої продукції за кількістю.

Факсимільним листом № 101/1907 від 04.08.06 року відповідач повідомив позивача про те, що по факту недостачі матеріалу у вагоні № 67856849 представники ЗАТ „Нікопольський завод феросплавів”  виїжджати не будуть та пропонував прийнятті товар у відповідності з умовами контракту та інструкції П-6.

За результатами приймання позивачем вантажу у піввагоні №    Донецькою торгово-промисловою палатою складений акт експертизи за № Э-427 від 07.08.06 року. Відповідно до даних цього акту при зважуванні на вагах № 14 TRAPPER SCALES 220 та на вагах № 14 отримувача товару виявлена недостача вантажу в кількості 0,8 тон, яка визначена розрахунковим шляхом як різниця між  фактичними масами бруто та тари.

В процесі розгляду справи відповідач сплатив позивачу вартість недостачі продукції в сумі 2152,80 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 74474 від 08.02.07 року, копія якого долучена до матеріалів справи, з рештою суми позовних вимог позивач не згодний, оскільки вважає, що при розрахунку вартості вагової недостачі феромарганцю позивачем не була застосована норма природної втрати продукції, встановлена наказом Міністерства промислової політики України від 14.02.02 року № 60, про що суду поданий відповідний контррозрахунок суми позову.

Наказом міністерства промислової політики „Про встановлення норм природних втрат феросплавів під час залізничних перевезень” № 60 від 14.02.02 року встановлені норми природної втрати феросплавів під час залізничних перевезень, які є гранічними та використовуються тільки у разі фактичної недостачі маси вантажу при взаєморозрахунках між його виробниками та отримувачами.

Норма природної втрати визначається від маси нетто феросплавів у вагоні, яка вказана вантажовідправником у відповідній залізничній накладній. Розмір норми залежить від відстані, на яку феросплави транспортуються. При відстані від ВАТ „Нікопольський завод феросплавів” до ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат ім.. Ілліча” (від 300 км до 500 км) застосовується норма 0,4 %.

Таким чином, природна норма природної втрати у вагоні № 67856849 становить 67,7 т х 0,4 % = 0,271 т.

Різниця між масою, вказаною в залізничній накладній та визначеною вантажоодержувачем становить: 67,7 т –66,9 = 0,8 т., після відрахування 0,271 т норми природної втрати, нестача феросплавів складає: 0,8 т –0,271 т = 0,529 т.

Розрахунки за поставлені феросплави між сторонами повинні проводитися за базовими тонами (коефіцієнт перерахунку вказаний у рахунку № 138979 і становить 1,0443), тобто 0,529 х 1,0443 = 0,552 базових тони.

Одже, вартість нестачі вантажу складає: 0,552 х 3900 грн. = 2152,80 грн.

Відповідно до п. 4.8. контракту, при прийманні товару за кількістю покупець облічує норми природної втрати та норми точності зважування, передбаченої для даного виду продукції (наказ № 60 від 14.02.02 року). Приймання продукції здійснюється за вагою бруто, повторне зважування тари у отримувача не допускається.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що відповідач мав сплати позивачу вартість вагової недостачі поставленої продукції в розмірі 2152,80 грн, яка й була сплачена ЗАТ „Нікопольський завод феросплавів” в процесі розгляду справи.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 1, 33, 34, 44, 49, п. 1-1 ст. 80  Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Припинити провадження у справі за відсутністю предмету.

В зв’язку з тим, що збитки сплачені відповідачем після порушення провадження у справі, на нього покладаються витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя

Е.В. Орешкіна