СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.07                                                                                 Справа № 18/523пн.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаспромпоставка», м. Луганськ

до відкритого акціонерного товариства «Луганське автотранспортне підприємство 10964», м. Луганськ

про визнання права власнос?ті на рухоме майно

за участю представників сторін:

від позивача:           П’ятак О.Л. за дов. від 10.10.2007;

від відповідача:           Сабінін В.О. за дов. від 28.08.2007.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про визнання за ним права власності на рухоме майно, яке знаходиться на території відповідача (м. Луганськ, вул. Талишська, 62), зокрема на:

-          кабель 3-х фазний (110 м);

-          трос залізний (30 м);

-          лічильник елективної енергії активний СА4-И678М № 116609;

-          лічильник елективної енергії реактивний СР-И679 № 183434;

-          котел;

-          з’єднані трубами регістри.

Заявою від 09.11.2007 позивач уточнив деякі індивідуально-визначені ознаки спірного майна вказавши, що він просить визнати право власності на наступне майно:

-          кабель 3-х фазний ВВГ 3х35+1х25 (110 м);

-          трос залізний (30 м);

-          лічильник елективної енергії активний СА4-И678М № 116609;

-          лічильник елективної енергії реактивний СР-И679 № 183434;

-          котел (металевий) саморобної конструкції на 4 тени з примусовою циркуляцією;

-          з’єднані трубами регістри.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що вказане майно на його території не знаходилося та не знаходиться.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві зазначив, що:

-          за договором оренди від 14.01.2002 № 14/01-00/4 він орендував у відповідача нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Луганськ, вул. Талишська, 62;

-          для забезпечення орендованого приміщення електроенергією він розмістив на території відповідача свою власність (спірне майно): кабель 3-х фазний (110 м); трос залізний (30 м); лічильник електричної енергії активний СА4-И678М № 116609; лічильник електричної енергії реактивний СР-И679 № 183434;

-          в ході проведення ремонту орендованого приміщення він постелив лінолеум, встановив каналізацію та опалення, які складаються із з’єднаних трубами регістрів;

-          рішенням господарського суду від 08.08.2007 по справі № 14/209пд договір оренди від 14.01.2002 № 14/01-00/4 був розірваний;

-          після розірвання договору оренди він вирішив забрати з території відповідача вищевказане майно, однак, відповідач оказав йому в цьому перешкоди.

Позивач також вказав, що він раніше пред’являв позов до відповідача про витребування вказаного майна із незаконного володіння відповідача, однак, рішенням господарського суду від 12.07.2007 по справі № 10/282пн в позові йому було відмовлено в зв’язку з недоведеністю доводів про те, що спірне майно знаходиться у відповідача та в зв’язку з відсутністю доказів права власності на це майно.

З урахуванням заяви від 09.11.2007 позивач заявив вимоги про визнання за ним права власності на рухоме майно, яке знаходиться на території відповідача (м. Луганськ, вул. Талишська, 62), зокрема на:

-          кабель 3-х фазний ВВГ 3х35+1х25 (110 м);

-          трос залізний (30 м);

-          лічильник електричної енергії активний СА4-И678М № 116609;

-          лічильник електричної енергії реактивний СР-И679 № 183434;

-          котел (металевий) саморобної конструкції на 4 тени з примусовою циркуляцією;

-          з’єднані трубами регістри.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що вказане майно на його території не знаходилося та не знаходиться.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав:

Позивач не подав суду жодного доказу своїх доводів про те, що майно щодо якого заявлено позовні вимоги знаходиться на території відповідача.

Відповідач в свою чергу зазначає, що вказане позивачем майно на його території не знаходилося та не знаходиться.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивач не довів обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог (що зазначене майно знаходиться на території відповідача).

Відповідач не оспорює право власності позивача на вказане майно, зазначивши, що такого майна на його території ніколи не було.

За таких обставин, відповідач не повинен відповідати за даним позовом.

З урахуванням викладеного, в позові слід відмовити в зв’язку з безпідставністю вимог та в зв’язку з тим, що відповідач не повинен відповідати за позовом.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          В позові відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

30 листопада 2007 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано 05 грудня 2007 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                           В.В. Корнієнко