СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.07                                                                                 Справа № 2/367пд.

Судова колегія у складі: головуючого –судді Седляр О.О., судді Б.В.Яресько, судді Г.М. Батюк,  розглянувши матеріали справи за позовом

Відкритого акціонерного товариства «Кіровський завод по виробництву виробів із металевих порошків», м. Кіровськ Луганської області

до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровський завод металовиробів»,                    м. Кіровськ Луганської області

про  розірвання договору оренди та стягнення 396154 грн. 51 коп.

за участю представників сторін:

від позивача -   Савченко І.В., дов. від 09.07.07 б/н,

від відповідача –Болдирев В.О., дов. від 19.02.07 б/н,

відповідно до вимог ст. 77 ГПК України у засіданні суду було оголошено перерву з 14.11.07 до 15.11.07,

в с т а н о в и л а:

Суть спору: позивачем заявлено вимоги до відповідача про розірвання договору оренди від 16.12.03 № 16/12-03-ар та стягнення з нього заборгованості за даним договором у сумі 332100 грн., пені  за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у сумі 4684 грн. 86 коп., річних у сумі 14767 грн. 50 коп. та інфляційних нарахувань у сумі 44602 грн. 15 коп.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 13.08.07 позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що:

-     оспорюємий договір знаходиться у рамках договору на створення робочих місць, згідно розпорядження Голови обласної держадміністрації від 21.08.03 № 496, від 14.11.03 № 742;

-    у розрахунку суми заборгованості за договором оренди від 16.12.03 № 16/12-03-ар позивачем не враховано вимоги п. 3.2 договору, відповідно до якого передбачено складання актів початку виробничої діяльності, згідно яких зазначається площа на якої здійснюється виробнича діяльність у певний період. При підписані актів, на його думку, сторони шляхом вольного волевиявлення досягли домовленості про те, яку площу брати за основу для розрахунку орендної плати. Крім того,  він зазначив що, позивач не мав законних підстав для нарахування пені, з огляду на вимоги ст. 258 Цивільного кодексу України;

-    відповідно до додаткової угоди від 14.09.05 № 1 до договору оренди від 16.12.05 № 16/12-03-ар позивач повинен забезпечити безперебійну подачу Орендареві енергоносіїв: електроенергії та води для ведення виробничо-господарської діяльності. Крім того, передбачено, що за час відключення електроенергії з вини Орендодавця, орендна плата не нараховується. Орендодавцем з квітня 2006 року припинено електрозабезпечення  цеху без поважних причин, у зв’язку з чим виробнича діяльність повністю припинена.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін та приймаючи до уваги, що:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами у справі укладений договір оренди від 16.12.03 № 16/12-03-ар.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі укладений договір оренди від 16.12.03 № 16/12-03-ар з додатковою угодою від 14.09.05 № 1 за умовами якого «Орендодавець»(позивач у справі) передає «Орендареві»(відповідач у справі) у строкове платне  користування, з послідуючим викупом, частину нежитлового приміщення головного корпусу, яка складається з цеху ЦПИ, РМЦ, УНО зі всіма комунікаціями, електро та газопостачання загальною площею 7500 кв. м., яка розташована за адресою: м. Кіровськ, вул. Степна, буд. 1 та знаходиться на балансі ВАТ «КЗИМП».

Відповідно до умов п.2.4.1 укладеного договору сторони передбачили, що у 10-ти денний строк з моменту підписання договору здійснити передачу в оренду приміщення, відповідно до п.1 1 даного договору згідно акту приймання-передачі, у якому вказується технічний стан об’єкту.

Згідно п.3.1 укладеного сторонами договору відповідач повинен був сплачувати орендну плату кожен місяць у розмірі 9225 грн. у тому числі ПДВ та вносити її позивачеві не пізніше 15 числа кожного місяця.

Вимогами п. 3.2 укладеного сторонами договору передбачено, що  нарахування орендної плати за даним договором здійснюється з початку виробничої діяльності відповідача, що оформлюється окремим актом. У підтвердження цього позивачем до матеріалів справи надано акт початку виробничої діяльності від 05.04.07 (а.с. 45).

Відповідно до розрахунку позивача за період з 01.07.04 по 01.07.07 за відповідачем склалась заборгованість за даним договором у сумі 332100 грн., яку він просить стягнути на свою користь.

Крім того, відповідно до вимог п. 4.3 укладеного сторонами договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань пеню у розмірі 0,5 % від несплачених грошових коштів за кожний день прострочення у сумі 4684 грн. 86 коп., яку позивач теж просить стягнути на свою користь.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем за прострочення виконання грошового зобов’язання нараховані відповідачеві  3 % річних у сумі  14767 грн. 50 коп. та інфляційні нарахування у сумі 44602 грн. 15 коп., за весь час прострочення, які він теж просить стягнути на свою користь.

Крім того, позивач просить суд розірвати договір оренди від 16.12.03 № 16/12-03-ар укладений з відповідачем, оскільки останнім своєчасно не вносилась орендна плата, що є істотним порушенням умов укладеного договору.

Відповідач позовні вимоги відхилив, з підстав визначених у відзиві.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності судова колегія вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом договору оренди від 16.12.03 № 16/12-03-ар з додатковою угодою від 14.09.05 № 1 є правовідносини сторін з передачі позивачем в оренду відповідачеві  частини нежитлового приміщення.

Відповідно до вимог п. 2.4.1 договору обов’язком Орендодавця (позивача у справі) передбачено передачу об’єкту оренди визначеного п.1.1 Орендареві протягом 10-ти денного терміну з моменту підписання договору,  згідно акту приймання-передачі у якому вказується технічний стан об’єкту.

Тобто, позивачем повинно бути доведено, що відповідно до п.2.4.1 укладеного договору він передав відповідачеві за актом предмет оренди ( п.1.1) , визначивши його технічний стан, що ним не доведено, оскільки даний акт відсутній. З пояснень відповідача у судовому засіданні від 15.11.07  вбачається, що даний акт сторонами не складався зовсім.

Посилання позивача на те, що передача об’єкту оренди була здійснена за актом від 05.04.07 (а.с. 45), судом не приймається до уваги, оскільки, складання даного акту фіксує лише початок виробничої діяльності відповідача та згідно нього не вбачається, що відповідачеві було саме передано об’єкт оренди визначений п.1.1 укладеного сторонами договору.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з віднесенням судових витрат на позивача.

У відповідності з вимогами п. б) ч. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів “Про державне мито” передбачено справляння держмита із заяв немайнового характеру у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Позивачем при звернення до суду було сплачено лише державне мито відповідно до заявлених вимог майнового характеру , тому  слід достягнути з нього державне мито у сумі 85 грн. за заявлені вимоги немайнового характеру.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою присутніх у судовому засіданні представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.  44, 49, 77, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

в и р і ш и л а:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Кіровський завод по виробництву виробів із металевих порошків», м. Кіровськ Луганської області, вул. Степова, 1, код 00223705 в доход державного бюджету України державне мито у сумі 85 грн., наказ для виконання видати ВДВС Кіровського МУЮ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 20.11.07.

Суддя                                                                                          О.О. Седляр

Суддя                                                                                          Б.В. Яресько

Суддя                                                                                          Г.М. Батюк