ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2007р.
Справа № 19/167

за
позовом ОСОБА_1,
м.Лубни

до
1. Товариства з обмеженою відповідальністю
"МТТ", с.Засулля

2. Лубенської районної державної
адміністрації, м.Лубни

про
визнання недійсним
протоколу загальних зборів засновників та скасування державної реєстрації змін
до установчих документів.

Суддя  Безрук Т.М.

Представники:

від позивача:
ОСОБА_2 дов. б/н від 08.05.07 р.

від
відповідача: Нішкур В.М. дов. №228 від 02.07.2007 р.

від
третіх осіб:  ОСОБА_3 паспорт НОМЕР_1 від
17.02.1998 р.

ОСОБА_4 паспорт НОМЕР_2 від
17.03.2007 р.

Розглядається
позовна заява про 1) визнання недійсним рішення засновників зборів засновників
товариства з обмеженою відповідальністю "МТТ" від 19.06.1997 р. 2)
зобов'язання Лубенську РДА скасувати державну реєстрацію змін до установчих
документів зареєстрованих розпорядженням №516 від 12.12.1997 р.; 3) відновлення
позивача в складі засновників ТОВ “МТТ”.

За
даною позовною заявою ухвалою від 29.01.2004р. Лубенським  районним судом відкрито провадження у справі
№2-102-2004р.

Ухвалою
Лубенського  районного суду від 26.01.2005р.
(т.1 а.с. 130) Лубенська районна державна адміністрація притягнута  до справи в якості співвідповідача.

Ухвалою
від 29.03.2005р. судом  позовну заяву
залишено без розгляду.

Апеляційний
суд Полтавської області ухвалою від 02.06.2005р. скасував ухвалу місцевого суду
про залишення позову без розгляду.

За
результатом розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України
постановою  від 19.04.2007р. залишив в
силі ухвалу Апеляційного суду Полтавської області,  та постановив на підставі Закону №483-Y від
15.12.2006р. справу  направити до
розгляду  господарському суду Полтавської
області.

В
обґрунтування позову позивач посилається на те, що його не повідомили про
проведення зборів учасників, що відбулися 19.06.2007р., на вказаних зборах не
було прийнято відповідне рішення про внесення змін до статуту Товариства, а
також на відсутність кворуму. Крім того, в письмових поясненнях (т.2 а.с.5)
позивач посилається на те, що він написав заяву про вихід з товариства, але
потім передумав, та надав до Товариства заяву про відкликання попередньої
заяви, кошти до статутного фонду вносив, але оригінал квитанції був втрачений.

Відповідач
-ТОВ “МТТ” -у письмових поясненнях (т.1 а.с78; т.2, а.с.10) проти позову
заперечує, посилаючись на те, що позивач за власною ініціативою написав заяву
до зборів ТОВ “МТТ” з проханням вивести його зі складу засновників, заява була
задоволена; крім того позивач внесок до статутного фонду товариства не вніс,
участі в діяльності товариства не приймав; також відповідач наполягає на застосування
судом строків позовної давності, які пропущені позивачем без поважних підстав
(клопотання - т.1 а.с78).

Відповідачем
- Лубенською районною державною адміністрацією - надано заяву про розгляд
справи  без участі представника, дане
клопотання задоволено судом.

Розглянувши
матеріали справи, суд встановив:

Згідно
установчого договору від 02.04.2006р. (т.1 а.с.7-12) про створення товариства з
обмеженою відповідальністю “ММТ” (далі -Товариство) засновниками даного
товариства виступили громадяни ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з частками 33% кожний.

Товариство
з обмеженою відповідальністю “ММТ” було зареєстровано Лубенською районною
державною адміністрацією.

19.06.1997р.
ОСОБА_1 (позивач) надав до Товариства заяву (т.1 а.с.44) про вихід зі складу
засновників та повернення вкладу, що підтверджується матеріалами справи та
сторонами в письмових поясненнях.

19.06.1997р.
на зборах засновників прийнято рішення задовольнити заяву позивача та виключити
останнього зі складу засновників, про що складено відповідний протокол від  19.06.1997р. (т.1 а.с.6).

На
підставі вказаного рішення установчий договір про створення товариства з
обмеженою відповідальністю “ММТ” викладений в новій редакції від 05.12.1997р.
(т.1 а.с.19) та зареєстрований згідно розпорядження  Лубенської районної державної адміністрації
від 12.12.1997р. №516.

Відповідно
до статті 10 Закону України “Про господарські товариства” (в редакції станом на
1997р.) учасник товариства має право вийти у встановленому порядку з
товариства. Підставою для виходу з товариства є заява учасника.

Право
на вільне розпорядження належними учаснику корпоративними правами є
невід'ємним. Корпоративні правовідносини
існують безстроково і припиняються внаслідок настання обставин,
передбачених законом. Зокрема, підставою для припинення корпоративних відносин
з ініціативи учасника - є вихід з товариства з обмеженою відповідальністю.
Право на вихід реалізується у встановленому законом порядку та з урахуванням
вимог, передбачених установчими документами. Дане право  не може бути обмежене.

Пунктами 39, 40 установчого договору
від 02.04.2006р. про створення товариства з обмеженою відповідальністю “ММТ”
визначено, що вихід учасника із товариства здійснюється шляхом подачі письмової
заяви кожному із учасників не пізніше ніж за один місяць до виходу. Рішення про
вихід учасника із товариства  приймається
загальними зборами учасників.

Твердження позивача про  те, що йому не було відомо про збори
засновників спростовується матеріалами справи, а саме його заявою від 19.06.1997р.,
яку він адресував саме зборам засновників ТОВ “МТТ”.

Посилання позивача на порушення вимог
ст.59 Закону України “Про господарські товариства” (в редакції станом на
20.06.1997р.) щодо необхідності одноголосного прийняття рішень про виключення
учасника з товариства, судом відхиляються з наступного.

Підстави для виключення учасника з
товариства з обмеженою відповідальністю викладені у ст.64 Закону України “Про
господарські товариства” (в редакції станом на 20.06.1997р.). Згідно даної норми
учасник товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує
або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню
цілей товариства, може бути виключений з товариства на основі одностайно
прийнятого рішення зборів учасників товариства. При цьому цей учасник (його
представник) у голосуванні участі не бере.

Як свідчить аналіз вказаної норми
виключення учасника із складу товариства з обмеженою відповідальністю -є
санкцією.

В той час як вихід учасника з
товариства це право учасника (ст.10 Закону України “Про господарські
товариства”). Тобто, наявність заяви позивача про вихід з товариства свідчить
про його добровільне волевиявлення, спрямоване на припинення корпоративних
правовідносин.

Отже, поняття “виключення учасника із складу
товариства” та “вихід учасника з товариства” не є тотожними.

Відповідно до ч.3 ст.59 Закону
України “Про господарські товариства” (в редакції станом на 20.06.1997р.) при
вирішенні питання про виключення учасника з товариства необхідна
одностайність у вищому органі. З решти питань рішення приймаються
простою більшістю голосів.

За ч.1 ст. 60 Закону України “Про
господарські товариства” (в редакції станом на 20.06.1997р.) збори учасників
вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники
учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів, а з
питань, які потребують одностайності, - всі учасники.

З огляду на викладене, для вирішення
питання про вихід учасника з товариства законодавством визначається, що збори
учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники
учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Згідно ст. 58 Закону України “Про господарські
товариства” учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у
статутному фонді.

Згідно
протоколу зборів засновників від 19.06.1997р. на зборах були присутні учасники
ОСОБА_3. та ОСОБА_4, які сукупно володіли часткою у статутному фонду товариства
у розмірі 66%.

Таким чином, посилання позивача на
відсутність кворуму на загальних зборах засновників від  19.06.1997р. є необґрунтованим.

Посилання позивача на те, що на
спірних зборах не було одночасно прийнято рішення про внесення змін до статуту
Товариства, не є підставою згідно законодавства для визнання рішення даних
зборів недійсними.

Посилання позивача на те, що він
надав до Товариства заяву про відкликання попередньої заяви документально не
доведено. Також позивачем документально не підтверджено належними доказами факт
внесення (сплати) до статутного фонду товариства своєї частини внеску.

Відповідно
до ст.4-3, ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимоги
про відновлення позивача в складі засновників ТОВ “МТТ” за своїм змістом не
відповідають матеріально-правовим способам захисту порушеного права, визначеним
законом.

З
огляду на викладене, позовні вимоги про
визнання недійсним рішення засновників зборів засновників товариства з
обмеженою відповідальністю "МТТ" від 19.06.1997 р. та відновлення
позивача в складі засновників ТОВ “МТТ” задоволенню не підлягають.

Позивачем
також заявлено вимоги - зобов'язати Лубенську РДА скасувати державну реєстрацію
змін до установчих документів зареєстрованих розпорядженням №516 від 12.12.1997
р.

Ухвалою
Лубенського  районного суду від 26.01.2005р.
(т.1 а.с. 130) Лубенська районна державна адміністрація притягнута  до справи в якості співвідповідача.

За
ст. 12 ГПК України, господарським судам
підвідомчі зазначені у цій нормі справи, крім, зокрема, інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України
віднесено до відання інших органів.

Згідно
п. 1 ч.1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За
змістом п.1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий
на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно
зі ст.5 Закону України “Про  державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців” (від 15.05.2003р.
№755-ІV) державна реєстрація юридичних та фізичних осіб -підприємців
проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітеті міської ради
міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі
державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи.

Відповідно
до ст.6 Закону України “Про  державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців” державний реєстратор
проводить  державну реєстрацію змін до
установчих документів юридичних осіб.

В
ст.1 Закону України “Про  державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців” визначено, що
державний реєстратор це посадова особа, яка відповідно до цього Закону здійснює
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців.

Таким  чином,
спір про спонукання скасувати державну реєстрацію змін до установчих
документів за своїм характером не є господарським спором, а пов'язаний з
адміністративними правовідносинами.

Враховуючи
суб'єктний склад та характер правовідносин, спір у даній справі в цій
частині          підвідомчий     суду,           до
компетенції   якого   належить
розгляд  адміністративних справ.

За таких обставин, спір у даній
справі не підвідомчий господарським судам України і провадження у цій частині
вимог підлягає припиненню на підставі п.1 ч. 1
ст.80 ГПК України.

Керуючись
ст.ст. 49, 80 (п.1), 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,
суд -

ВИРІШИВ:

1. У
позові в частині визнання недійсним рішення засновників зборів засновників
товариства з обмеженою відповідальністю "МТТ" від 19.06.1997 р. та
відновлення ОСОБА_1 в складі засновників ТОВ “МТТ” -  відмовити.

2.Припинити
провадження у справі в частині вимог про зобов'язання Лубенську районну
державну адміністрацію скасувати державну реєстрацію змін до установчих
документів зареєстрованих розпорядженням №516 від 12.12.1997 р.

3.Рішення
надіслати сторонам (у тому числі позивачу на адресу:АДРЕСА_1) та третім
особам ОСОБА_4, (АДРЕСА_2) таОСОБА_3, (АДРЕСА_3).

Суддя
Безрук Т.М.

Рішення підписано: