ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 р.
№ 2/450-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:
М. Остапенка,
Є. Борденюк, В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Сумської обласної спілки споживчих товариств

на постанову
від 07.11.2006 року

Харківського апеляційного господарського суду

у справі
№ 2/450-06

за позовом
Сумської обласної спілки споживчих товариств

до
Української державної інноваційної компанії в особі
Сумської регіонального відділення м. Суми

про
стягнення 118 992,00 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача
Цимбал В.І. (дов. від 10.10.2006 року)

відповідача
Тарасенко Ю.Г. (дов. від 27.12.2006 року)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.03.2004 у справі № 5/69 скасоване рішення господарського суду Сумської області від 17.04.2003, яким задоволені позовні вимоги СП "Сумська обласна оптово-торговельна база Сумської облспоживспілки про визнання недійсним з часу укладення додатку № 1 від 26.07.2000 до договору застави від 15.12.1997, укладеного між позивачем, РВ Української державної інноваційної компанії та ВКП "ЕКО-продукт"; постановою позовну заяву залишено без розгляду.

Сумська обласна спілка споживчих товариств звернулася до суду на підставі ст. 107 ГПК України з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного господарського суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2005 скасована постанова Харківського апеляційного господарського суду від 22.03.2004, рішення господарського суду Сумської області від 17.04.2003 залишене без зміни.

Так як судове представництво майнових інтересів Сумської облспоживспілки у суді касаційної інстанції здійснювало ТОВ "Юрсервіс" на підставі укладеного 08.06.2005 договору № 4/06 про юридичне обслуговування, на виконання умов якого йому сплачений платіж у сумі 118 992 грн. 00 коп. та підписаний сторонами акт приймання-передачі виконаних робіт від 30.11.2005, то понесені витрати Сумською облспоживспілкою заявлені у позовному провадженні про стягнення їх з Української державної інноваційної компанії в особі Сумського регіонального відділення. Зазначені позовні вимоги є предметом розгляду у справі.

Рішенням господарського суду Сумської області від 31.08.2006 (суддя О.Соп’яненко) у позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2006 (колегія суддів: В.Демченко, Ю.Такмаков, С.Барбашова) рішення у справі залишено без зміни.

Господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що судові витрати, визначені ст. 44 ГПК України, розподіляються у порядку, визначеному ст. 49 ГПК України, при розгляді спору, за яким здійснювалося судове провадження про визнання недійсним додатку до договору застави, і які (судові витрати) були понесені сторонами. Крім того, судові витрати у формі оплати юридичних послуг юридичній фірмі, не відносяться до складу судових витрат, які розподіляються судом за результатами розгляду спору.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, Сумська обласна спілка споживчих товариств посилається на неправильне застосування судами при ухваленні оскаржуваних рішень норм права. Зокрема, передбачені ст. 44 ГПК України, витрати, пов’язані з оплатою послуг адвоката, в однаковий спосіб передбачають і витрати, пов’язані з оплатою послуг юридичній фірмі, оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 у справі       № 1-17/2000 кожний є вільним у виборі захисника своїх прав.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України  дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається, виходячи з такого.

Положення ст. 44 ГПК України є спеціальною правовою нормою, яка визначає склад судових витрат, які розподіляються судом за результатами судового провадження, і які є витратами, пов’язаними з веденням судового провадження, зокрема, витратами, пов’язаними з оплатою послуг адвоката, тобто визначає суб’єкта цих послуг. Оплата таких послуг іншим суб’єктам, незалежно від надання йому повноважень, не відноситься за законом до складу судових витрат, що розподіляються судом.

Розподіл судових витрат, визначених законом, здійснюється судом за результатами судового провадження, спору, у межах якого такі витрати здійснені, а тому не можуть бути предметом окремого судового провадження.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сумської обласної спілки споживчих товариств залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.11.2006 у справі № 2/450-06 залишити без зміни.

Головуючий, суддя                                                            М.Остапенко

Судді                                                                                     Є.Борденюк

В.Харченко