ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2007 р.
Справа № 3/153

за позовом  ВАТ "Івано-Франківськцемент"  Ямниця,Тисменицький район, Івано-Франківська область,77422

до відповідача  ТОВ "ТрансКомСервіс"  Промислова,11,Калуш,Калуський район, Івано-Франківська область,77300

Cуддя  Фрич Марія Миколаївна

При секретарі   Толочко Інна Валеріївна

Представники:

Від позивача:  Воробець Володимир Ярославович - представник, (довіреність №16/1518  від 10.07.2007 року)

Від відповідача:  Маланюк Олег Ярославович - представник, (довіреність від 07.08.2007 року)

Від позивача:  Попадинець Леся Петрівна - представник, (довіреність від 31.01.2006 року), (довіреність №16/1518  від 10.07.2007 року)

СУТЬ СПОРУ: про визнання права власності на недобудовані житлові приміщення квартир, які знаходяться за адресою  м.Івано-Франківськ, вул.Тролейбусна,21 загальною площею 1334,7 кв.м. на підставі договору  на дольову участь в будівництві житла  від 25.02.2002р.

Судове засідання проведено з застосуванням перерв. Крім того, сторонами заявлялись клопотання про відкладення слухання справи та ознайомлення з матеріалами справи, які судом задоволені з огляду на відповідність їх вимогам  господарсько-процесуального кодексу.

23.08.2007р. позивачем подана до суду заява за № 16/1758  про зміну позовних  вимог, відповідно до якої позивач просить визнати право власності на недобудовані житлові приміщення квартир, які знаходяться за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Тролейбусна, 21 загальною площею 1013 кв.м. на підставі  договору № 1 дольової участі в будівництві від 31 липня 2002р.

Відповідно до ст.22 ГПК України, сторона вправі до прийняття рішення по спору змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Спірною заявою позивач,  не міняючи предмету спору,  змінив  підставу вимог /договір  від 25 лютого 2002р.  замінено на договір  від 31 липня 2002р./, що не суперечить вимогам  господарсько-процесуального кодексу, а тому така заява  підлягає прийняттю до розгляду.

Крім того,  відповідач по справі 20.11.2007р. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою з вимогою  про визнання неукладеним договору № 1 дольвої участі в будівництві від 31.07.2002р.

Стаття 60 ГПК України передбачає, що відповідач має право до прийняття рішення  зі спору подати до позивача  зустрічний позов для спільного розгляду з первісним. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов"язаний з первісним. В спірному випадку, договір, який є предметом спору за зустрічним позовом,  є підставою вимог по первісній позовній вимозі. З наведеного випливає висновок про те, що  зустрічна позовна заява зв"язана з первісним

позовом, а за таких обставин в наявності підстави для прийняття зустрічної заяви до розгляду одночасно з первісним позовом.

Крім того, 2.08.2007р.  позивачем заявлено клопотання, яким позивач просив суд призначити судову експертизу визнання ступеня готовності недобудованих житлових приміщень квартир в будинку № 21 по вул.Тролейбусна. Вказане клопотання судом відхилене з огляду на ст.33 ГПК України,  відповідно до якої кожна сторона самостійно повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Таким чином, суд у відкритому судовому засіданні, з участю представників сторін, розглянувши    вимоги первісного позову про визнання права власності на недобудовані житлові приміщення квартир в будинку № 21 по вул.Тролейбусній  та вимоги зустрічної позовної заяви про визнання  неукладеним договору № 1  дольової участі в будівництві від 31.07.2002р., встановив.

Позивач за первісним позовом просить задовільнити позовні вимоги, посилаючись на:

- договір № 1 дольової участі в будівництві від 31.07.2002р., згідно з яким ВАТ "Івано-Франківськцемент" зобов"язане було передати ТОВ "ТрасКомСервіс" незавершене будівництво житлового будинку по вул.Тролейбусна, 21 в м.Івано-Франківську загальною вартістю 1186000 грн.,  а відповідач зобов"язувався по завершенні будівництва і здачі будинку в експлуатацію передати позивачу у власність в четвертому кварталі 2005р. загальну житлову площу у вищезгаданому будинку в кількості 1013 кв.м.  рівномірно з 2 по 8 поверх.

-акт передачі незавершеного будівництва від 31.07.2007р., згідно якого  позивач передав, а відповідач прийняв незавершене будівництво житлового будинку по вул.Тролейбусна, 21 в м.Івано-Франківську вартістю 1186000 грн. /вт.ч. ПДВ 197667 грн./

-ст.526 Цивільного кодексу, відповідно до якої зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за відсутності таких - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

- лист  ВАТ "Івано-Франківськ цемент" № 16/2952 від 11.12.2006р., яким позивач просив відповідача підтвердити зобов"язання передачі йому 18 квартир згідно умов договору,  уточнити  нумерації квартир та відсутність відповіді  або будь-яких інших дій зі сторони відповідача.

- розміщення  відповідачем оголошення в засобах масової інформації про реалізацію квартир.

Відповідач вимоги позивача не визнає, одночасно заявив до позивачу зустрічну заяву з вимогою визнання  договору № 1 дольової участі в будівництві від 31.07.2002р. неукладеним, посилаючись при цьому на наступне:

- звернення позивача до суду є передчасним, оскільки  будівництво будинку не завершене, а відповідно до умов договору, на який посилається позивач,  забудівник зобов"язувався передати  позивачу у власність житлову площу тільки після здачі будинку в експлуатацію,

- згідно з п.1.4 договору вартість одного квадратного метра загальної площі житла складає 1170,78 грн., в т.ч. ПДВ. Вартість одного квадратного метра загальної площі житла може бути переглянута з врахуванням інфляції по взаємному узгодженні сторін тільки в разі зміни середніх цін по регіону. Фактично в регіоні ціни змінились, оскільки вартість одного вкадратного метра житла по вул.Тролейбусна станом на 1 листопада 2007р. становить 2859,48 грн., що значно більше встановленої ціни по договору. Таким чином, на думку відповідача, в наявності підстави для внесення змін в умови договору, що впливає на розмір  побудованих площ,

- разом з тим,  відповідач заперечуе  сам договір, на який посилається позивач, а відтак і зобов"язання по ньому  методом заявлення зустрічної позовної заяви з вимогою про визнання договору неукладеним. При цьому позивач по зустрічній вимозі посилається на ст. 638 Цивільного кодексу, яка передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови договору, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні договору сторони зобов"язані в будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Проте, на думку позивача за зустрічною позовною заявою, сторони не погодили суттеві умови договору, оскільки по спірних взаємовідносинах сторін підписано два договори: / від 25.02.02р. та від 31.07.2002р./ з різними зобов"язаннями по одному і тому ж факту, а саме: відповідно до умов договору від 25.02.02 відповідач повинен передати житло виходячи із ціни 890 грн. за 1 кв.м. без можливості  зміни ціни до завершення будівництва, а відповідно до договору від 31.07.02р. - передати житло,  виходячи із ціни 1179,78 грн. за кв.м.  із можливою зміною ціни. Тому за таких умов, на думку позивача за зустрічною позовною заявою, в наявності підстави для визнання договору неукладеним.

Відповідач за зустрічною позовною заявою не визнає вимоги позовної заяви та вказує на те, що договір від 31.07.02р. замінив собою договір від 25.02.02р.,  а тому відсутні підстави стверджувати про недосягнення згоди сторонами по істотних умовах договору.

Суд, вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи та враховуючи вимоги діючого законодавства дійшов в спірному випадку наступних висновків:

По   зустрічній    вимозі  про  визнання неукладеним договору № 1 дольової участі в будівництві від 31.07.2002р.  Відповідно до ст.208 Цивільного кодексу України правочин між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Стаття 638 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 180 Господарського кодексу України передбачає, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов"язань, як погоджені  сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов"язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладені господарського договору сторони зобов"язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Спірний договір дольової участі в будівництві передбачає: обов"язок відповідача передати позивачу /назви сторін за зустрічним позовом/ незавершене будівництво житлового, на умовах дольової участі, будинку в м.Івано-Франківську по вул.Тролейбусній, 21. Відповідно позивач зобов"язувався по завершенню будівництва  і здачі будинку в експлуатацію передати відповідачу у власність загальну житлову площу на суму внесених коштів. Пункт 1.5 договору передбачає об"ем фінансування будівництва /1186000,0 грн./ та вказується на те, що ця доля вноситься грошовими коштами, векселями та іншими активами. З наведеного тексту договору випливає висновок про те, що  сторони  не визначили однозначно предмет та ціну договору, оскільки є незрозумілою умова договору про те, чи передається житло ВАТ "Івано-Франківськцемент" взамін на отримане незавершене будівництво житлового будинку, чи за кошти, які передбачені п.1.5 договору.

Крім того, відповідно до п.3.2 забудівник /позивач/ зобов"язувався попередньо за 15 робочих днів до наступлення строку передачі  загальної площі житла згідно специфікації повідомити пайовика про готовність. Проте, така специфікація сторонами не підписувалася, що свідчить  про незавершення договірного процесу та відсутність повної домовленності по предмету угоди.

Суд погоджується і з доводами позивача про  відсутність домовленності між сторонами по предмету спору ще і з тих підстав,  що сторонами підписано два різних  за  змістом договори  з одного і того ж факту /передачі незавершеного будівництва по вул. Тролейбусній,21/, при  цьому в договорі  від 31 липня 2002р. не обумовлено про припинення договору від 25.02.2002р.

Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог  позивача за зустрічною позовною заявою, внаслідок чого зустрічна позовна заява підлягає до задоволення.

По основному позову  про визнання права власності на недобудовані житлові приміщення квартир, які знаходять за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Тролейбусна,21 на підставі договору про дольову участь в будівництві від 31 липня 2002р.

Відповідно до п.1.2 договору забудівник зобов"язувався по завершенню будівництва і здачі будинку в експлуатацію передати пайовику у власність загальну житлову площу на суму внесених коштів. Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу  право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. В спірному випадку  договором  передбачено  момент  передачі майна, з яким одночасно і виникає у набувача право власності на це майно. Проте, фактично цей момент не наступив. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу  України  одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.331 Цивільного кодексу  право власності на новостворене  нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/,  а якщо договором передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, що має місце фактично в спірному випадку, право власності  виникає  з моменту його прийняття до експлуатації. До  завершення будівництва /створення майна/ особа вважається  власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. За заявою заінтересованої особи суд може визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що частка робіт, яка є виконана відповідно до         проекту, є незначною.

Таким чином, діючим законодавством встановлено не обов"язок визнання права власності до завершення  будівництва, а вказано тільки, що суд може визнати за певних умов  таке право. Проте, враховуючи  фактичні обставини справи /незавершення будівництва/ та прийняте рішення судом по зустрічній позовній   заяві -  суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача по первісному позову.

Отже,  керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 208, 331-334, 525-526, 638 Цивільного кодексу, ст.180 Господарського кодексу, ст. ст.22, 49, 60,  82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Зустрічну позовну заяву задовільнити. Визнати неукладеним  договір дольової участі в будівництві № 1 від 31.07.2002р. за підписом  ВАТ "Івано-Франківськцемент" та КП  "ТрансКомСервіс" /правонаступник ТОВ "ТрансКомСервіс"/.

В задоволенні основного позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Фрич Марія Миколаївна

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________