ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"04" грудня 2007 р.                                        Справа № 17/349

м. Чернігів                                                                                      «04 »грудня 2007 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Представника позивача: Мокан І.Л. –представник, довіреність №21 від 29.11.07р.;

Представника відповідача: не з’явився;

Представника третьої особи: не з’явився;

матеріали справи №17/349

За ПОЗОВОМ: Дочірнього підприємства «Бахмачцивільбуд»Закритого акціонерного товариства «Чернігівоблбуд»

16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Першотравнева, 10

ТРЕТЯ ОСОБА, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача: Державна виконавча служба Бахмацького районного управління юстиції

16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Жовтнева, 42

До ВІДПОВІДАЧА: Управління Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі

16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Пушкіна, 2

Про визнання незаконними дій та зобов’язання вчинити певні дії

СУТЬ СПОРУ:

ДП «Бахмачцивільбуд»ЗАТ «Чернігівоблбуд»пред’явлено позов до УПФУ в Бахмацькому районі про визнання незаконними дій Відповідача та зобов’язання його відкликати вимогу про сплату боргу від 01.11.07р. за №Ю-213 від ДВС Бахмацького РУЮ з тих підстав, що дана вимога була направлена раніше десятиденного терміну її узгодження з Позивачем.

Відповідач надав відзив по справі, в якому позовні вимоги заперечує в повному обсязі, та заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічне клопотання надійшло від ДВС Бахмацького РУЮ.

Заслухавши представника Позивача та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ :

Згідно ч.ч.1,3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України

“Завданням адміністративного  судочинства  є  захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,  прав  та  інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових  відносин від порушень  з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з  використанням  повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.”

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.11 вищевказаного Кодексу:

“Суд  вживає  передбачені  законом  заходи,  необхідні  для з'ясування всіх обставин у справі,  у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати  особам,  які  беруть  участь  у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.”

Відповідно до ч.2 ст.69 зазначеного Кодексу:

«Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може   запропонувати   надати  додаткові  докази  або  витребувати додаткові докази за клопотанням осіб,  які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.4,5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у  нього  документи  та матеріали,  які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.1,2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.»

Згідно п.3 ст.106 Закону №1058 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03р. №1058-ІV (далі Закон №1058), територіальні органи Пенсійного фонду є органами стягнення по збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Згідно п.2 ст.106 Закону №1058 суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно ч.1-3 п.3 ст.106 Закону №1058 територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми  недоїмки та суми фінансових санкцій.

Згідно ч.8 п.3 ст.106 Закону №1058 у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає  вимогу про  сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Як вбачається з наданих УПФУ в Бахмацькому районі документів, Позивачу 05.10.07р. була направлена вимога №Ю-213 від 01.10.07р. про сплату боргу в розмірі 26287,27 грн., що мався за Позивачем на початок жовтня 2007 року, яка була отримана уповноваженим представником Позивача 08.10.07р. Даний факт не оспорюється представником Позивача.

Десятиденний строк узгодження даної вимоги закінчився 17.10.07р. Доказів оскарження даної вимоги, як і доказів повної сплати, Позивач суду не надав.

Оскільки суму боргу не було сплачено, а вимогу не оскаржено, УПФУ в Бахмацькому районі було направлено до ДВС Бахмацького РУЮ для виконання вимогу №Ю-213 від 29.10.07р. на залишок не сплаченої суми по вимозі №Ю-213 від 01.10.07р. в розмірі 23283,57 грн., згідно якої і відкрито виконавче провадження.

Враховуючи, що за Позивачем на початок наступного місяця, а саме листопада 2007 року, залишився не сплаченим борг в розмірі 22209,76 грн., УПФУ в Бахмацькому районі 08.11.07р. направило Позивачу нову вимогу №Ю-213 від 01.11.07р. про сплату зазначеного боргу, яка отримана Позивачем 12.11.07р. Дана вимога до ДВС Бахмацького РУЮ ще не направлялась.

Від ДВС Бахмацького РУЮ надійшли аналогічні пояснення та документи.

Таким чином, виконавче провадження відкрито ДВС Бахмацького РУЮ по залишку несплаченої Позивачем суми в розмірі 23283,57 грн. по вимозі №Ю-213 від 01.10.07р. про сплату боргу в розмірі 26287,27 грн., а не по вимозі №Ю-213 від 01.11.07р. про сплату боргу в розмірі 22209,76 грн.

Враховуючи, що вимога №Ю-213 від 01.10.07р. про сплату боргу в розмірі 26287,27 грн., що мався за Позивачем на початок жовтня 2007 року, була отримана уповноваженим представником Позивача 08.10.07р. і даний факт не оспорюється представником Позивача, доказів оскарження даної вимоги, як і доказів сплати, Позивач суду не надав, а отже сума в даній вимозі є узгодженою, Відповідач мав право з 18.10.07р. передати дану вимогу для виконання до органів державної виконавчої служби.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати мають бути покладені на Позивача.

Керуючись ст.ст.71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. У позові відмовити повністю.

2. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі. Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

3. Дана Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова або  ухвала  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку. У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Дана Постанова після набрання законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                         І.В. Кушнір