ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 р.
№ 08/15-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:
С. Шевчук,

С. Владимиренко,
І. Воліка (доповідача),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) "Мегабанк"

на постанову
від 18.06.2007 року

Харківського апеляційного господарського суду

у справі
№ 08/15-07

за позовом
ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз"

до
ВАТ "Мегабанк"

про
розірвання договору

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача
Чернинська Л.М. (дов. від 24.04.2007 року)

відповідача
Старжинська О.С. (дов. від 15.01.2007 року)

Заслухавши суддю-доповідача - І. Воліка, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" звернулося до господарського суду з позовом про розірвання з 01.01.2007 року договору № 36 від              09.12.2002 року, що був укладений між ВАТ "Мегабанк" та ВАТ "Чернігівгаз".

Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами.

Предметом укладеного між сторонами договору є здійснення Єдиним розрахунковим центром (відповідачем) операцій з акумулювання, обліку, опрацювання і перерахування Клієнту (позивачу) платежів за природний газ, які надходили в Єдиний розрахунковий центр від пункту прийому платежів за послуги та перерахування їх на поточні рахунки ВАТ "Чернігівгаз" на умовах і у термін, встановлені даним договором.

Умовами договору передбачено, що договір діє до 31.12.2003 року, і якщо до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, він вважається пролонгованим на черговий календарний рік (п.6.1.).

08.11.2006 року ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" листом за вих. № 18/2098 були направлені на адресу Чернігівської філії ВАТ "Мегабанк" пропозиції щодо розірвання договору № 36 від 09.12.2002 року з 31.12.2006 року та відмову від пролонгації договору на 2007 рік, обґрунтовані тим, що товариство відмовляється пролонговувати договір на 2007 рік у зв'язку з відсутністю необхідності у виконанні операцій, передбачених вищезазначеним договором.

Доповідач: Волік І.М.

22.11.2006 року за вих. № 01/1021 Чернігівська філія ВАТ "Мегабанк" направлено ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" лист, яким повідомлено, що Єдина автоматизована система нарахування та обліку оплати населенням споживаних енергоносіїв і житлово-комунальних послуг (ЄАСО) є соціальним проектом і направлена на спрощення для населення процедури оплати житлово-комунальних послуг та енергоносіїв, тобто спрямована на поліпшення обслуговування платників, а участь у ЄАСО не призводить до виникнення додаткових витрат і збільшення тарифів за надані послуги для підприємств-постачальників послуг, крім того, ЄАСО побудовано таким чином, що вона не порушує налагоджену роботу абонентських служб підприємств. Таким чином, Чернігівська філія ВАТ "Мегабанк" відмічає недопустимість розірвання встановлених правовідносин, які забезпечують облік та оплату житлово-комунальних послуг, зокрема, щодо постачання газу, оскільки розірвання договору призведе до порушення інтересів населення            м. Чернігова - споживачів газу, а тому пропозиція ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" щодо розірвання договору № 36 від 09.12.2002 року та відмову від його пролонгації відхилена.

Вищенаведені обставини стали підставою позову у даній справі, заявленого виходячи з положень ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України та ст. 653 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.04.2007 року у справі № 08/15-07 (суддя Л. Ковальчук) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано посиланням на обставини, за яких у господарського суду відсутні підстави щодо розірвання договору № 36 від 09.12.2002 року, що полягають у наступному.

Відповідно ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 11 Господарського процесуального кодексу України підприємство чи організація, які вважають за необхідне змінити чи розірвати договір, надсилають пропозиції про це другій стороні за договором. Підприємство, організація, які одержали пропозицію про зміну чи розірвання договору, повинні відповісти на неї не пізніше 20 днів після одержання пропозиції.

Однак, як встановлено господарським судом першої інстанції, пропозиції в розумінні вищенаведеної законодавчої норми щодо розірвання договору № 36 від 09.12.2002 року та відмову від пролонгації договору на 2007 рік позивачем не було надіслано до головного підприємства юридичної особи - ВАТ "Мегабанк" (контрагента за укладеним між сторонами договором).

До того ж, судом зауважено, що договірні відносини продовжують існувати між сторонами, адже, своїми діями сторони пролонгували дію договору № 36 від 09.12.2002 року, про що свідчать акти звірок результатів фінансових взаємовідносин за січень - лютий 2007 року, копії яких містяться в матеріалах справи.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від                 18.06.2007 року (колегія суддів: О. Істоміна, Л. Горбачова, Т. Гончар) рішення господарського суду Харківської області від 12.04.2007 року у справі № 08/15-07 скасоване, прийнято нове рішення, позовні вимоги задоволені, договір № 36 від 09.12.02 року, укладений між ВАТ "Мегабанк" та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз", розірваний з 01.01.07 року.

Приймаючи постанову у справі господарський суд апеляційної інстанції виходив з наступних обставин.

Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Умовами договору сторони передбачили, що сторона яка вважає за необхідне змінити чи розірвати договір, надсилає пропозиції про це іншій стороні; сторона, що одержала зміни та доповнення чи пропозицію про розірвання договору, повинна відповісти на неї не пізніше 20 днів після отримання пропозиції; якщо сторони не досягли згоди щодо зміни та доповнення чи розірвання договору, а також у разі неотримання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, зацікавлена сторона має право передати спір на вирішення господарського суду            (п. п. 5.1., 5.2.).

Матеріали справи свідчать, що позивачем в порядку ч. 2 ст. 188 ГК України та вищевказаних умов договору була надіслана пропозиція про розірвання договору другій стороні за договором, адже, спірний договір № 36 від 09.12.2002 року був укладений позивачем та відповідачем - в особі директора Чернігівської філії             ВАТ "Мегабанк", що діє на підставі Положення про філію та довіреності                             № 13-4609 від 31.10.2002 року, і підписаний з боку відповідача: "Єдиний розрахунковий центр" м. Чернігів, Чернігівська філія ВАТ "Мегабанк", пр. Миру, 12.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вказує про помилковість висновку господарського суду першої інстанції щодо наміру позивача розірвати договір в односторонньому порядку, адже зазначене спростовується матеріалами справи, а саме, пропозицією позивача від 08.11.2006 року про розірвання договору, яка відхилена 22.11.2006 року Чернігівською філією ВАТ "Мегабанк".

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ВАТ "Мегабанк" посилається на неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм права та просить про її скасування і залишення в силі рішення суду.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог  розумності та справедливості.

Укладений між сторонами у справі договір, про розірвання якого звернувся до господарського суду клієнт за даним договором (позивач), є договором про надання послуг, який відповідно до ст. 907 ЦК України може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим  Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Отже, апеляційним господарським судом при вирішенні даного спору правомірно застосовано положення ч. 3 ст. 651 ЦК України.

Так господарськими судами попередніх інстанцій встановлено і сторонами не заперечується, що 08.11.2006 року ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" направлено на адресу директора Чернігівської філії ВАТ "Мегабанк" пропозицію за вих. № 18/2083 про розірвання договору № 36 від 09.12.2002 року та відмову від його пролонгації на 2007 рік.

Листом від 22.11.2006 року за вих. № 01/1021 директор Чернігівської філії ВАТ "Мегабанк" повідомив позивача про те, що Чернігівська філія ВАТ "Мегабанк" відмічає недопустимість розірвання встановлених правовідношень, які забезпечують облік та оплату житлово-комунальної послуги - постачання газу і тому відхиляє пропозицію ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз", щодо розірвання договору № 36 від 09.12.2002 року та відмову від його пролонгації.

Господарський суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що пропозиція про розірвання укладеного між сторонами договору направлена ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" другій стороні за договором, якою є саме Чернігівська філія ВАТ "Мегабанк", а отже, позивачем дотриманий передбачений умовами договору та законодавчими нормами порядок розірвання договору (ст. 188 ГК України).

Положеннями ч. 5 ст. 188 ГК України визначено, що якщо судовим рішенням  договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України визначено, що у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з  моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Виходячи з вищенаведених законодавчих положень, господарський суд касаційної інстанції вважає за необхідне змінити оскаржувану постанову у справі в частині моменту, з якого слід вважати розірваним укладений 09.12.2002 року                  ВАТ "Мегабанк" та ВАТ "Чернігівгаз" договір № 36, а саме,- з моменту набрання чинності постановою у справі, тобто з 18.06.2007 року.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ "Мегабанк" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.06.2007 року у справі № 08/15-07 змінити.

Пункт 5 резолютивної частини постанови змінити, виклавши в наступній редакції: "Договір № 36 від 09.12.02 року, укладений між ВАТ "Мегабанк" та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз", розірвати з 18.06.07 року".

Головуючий, суддя          С. Шевчук

Судді:                                                                                   С. Владимиренко

І. Волік