СУД
РІШЕННЯ

14.11.07р.

Справа № 20/214-07

за позовом  Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 , м. Сімферополь

до  Товариства з обмеженою відповідальністю  „ Злата -мебель ", м.Кривий Ріг

про
стягнення  25865 грн.93 коп.

Суддя   Пархоменко Н.В.

Представники :

від позивача  ОСОБА_1 приватний підприємець (була
присутня  судовому засіданні 17.10.07р. )

від відповідача  Жиленко І.О , юрисконсульт за
довіреністю.

Суть спору :

Позивач просить розірвати
договір  купівлі-продажу № 6/12 від
06.12.06р. , зобов'язати відповідача прийняти товар від позивача, стягнути з
відповідача  вартість оплаченого товару у
сумі -17442 грн.00 коп. , вартість транспортних послуг -800 грн.00 коп.  , збитки - 6127 грн. 94 коп. , штраф - 1496
грн.  та судові витрати.

В обґрунтування позову позивач
посилається на ті підстави , що при прийманні меблі за якістю і кількістю  було встановлено  що
меблі поставлені відповідачем не мають сертифікату якості , що є грубим
порушенням , в зв'язку з відсутністю сертифікатів позивач не має можливості
реалізувати меблі.  В доповненні до  позовної заяви  від 17.10.06р.  позивач посилається  на ті підстави, що  відповідачем порушено пункт 6.2  договору якість поставленого  товару
, повинна відповідати  виставковим
зразкам , діючим на підприємстві
виробника , а також  всім  санітарним , гігієнічним та іншим нормам  і правилам , встановленим  законодавством України для товарів даного
виду.

Відповідач у відзиві позовні
вимоги  не визнав та посилається на ті
підстави, що договором не передбачено
надання сертифікатів якості. Крім того зазначають що меблі не підлягають
обов'язковій сертифікації, сертифікати якості на комплектуючи  надали суду, позивач сертифікати на
комплектуючи від них не вимагав. Відповідача зазначає що  висновок державної -санітарно-епідеміологічної
експертизи  не є обов'язковим.

Справа розглядається за наявними  в справі матеріалами, відповідно до статті 75
Господарського процесуального кодексу України
.

Строк вирішення спору продовжувався  відповідно до частини  4 статті 69 Господарського процесуального
кодексу України до 1 грудня 2007 року.

За згодою представника
відповідача у судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина
рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності,  господарський суд, -

Встановив
:

06.12.2006 року між  Суб'єктом підприємницької діяльності   ОСОБА_1
(Покупець),   та  Товариством з обмеженою відповідальністю
"Злата - Мебель ", (Продавець ),
було укладено договір
купівлі-продажу  № 6/12  .

На виконання вказаного договору
Товариство з обмеженою відповідальністю "Злата-меблі ”  поставило Суб'єкту  підприємницької діяльності   ОСОБА_1 (Покупець), меблі    на суму 3420 грн.00 коп.   що підтверджується видатковою накладною  № ОПТ -01137 від 06.12.06р.  Доказів поставки меблів ще на  14022 грн.00 коп. позивач не надав.

Відповідно до  протоколу узгодження  до Договору поставки  від 06.12.06р.  п. 8.3. претензії по якості , кількості і
комплектності поставляємого товару
приймаються в строки , передбачені
Інструкціями „ Про порядок
прийомки продукції
виробничо-технічного призначення і товарів  народного вжитку  П-6 -по
кількості, П-7 по якості.

07.12.06р.  Комісія в складі  представників позивач склали Акт  приймання товару по кількості і якості   яким виявили відсутність сертифіката
якості.

Суд вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач в обґрунтування позову
посилається на  порушення  відповідачем Закону України   "Про захист  прав
споживачів" ,  відповідно
до  Постанови    Пленуму
Верховного Суду України N 5 від 12.04.96р.   „Про практику розгляду цивільних справ за
позовами    про захист прав споживачів
„    споживачем, права  якого
захищаються  на підставі
Закону,  є лише  громадянин
(фізична  особа),  котрий
придбаває,  замовляє,

використовує  або
має  намір придбати чи замовити
товари (роботи, послуги) для  власних
побутових  потреб.  Закон
регулює  відносини споживача    з
підприємством,    установою,
організацією   чи
громадянином-підприємцем,  які
виготовляють  та  продають
товари, виконують  роботи і
надають послуги,  незалежно від форм
власності

та організаційних форм
підприємництва.  На відносини по
виготовленню та  продажу  товарів,
виконанню робіт  і  наданню
послуг громадянином,  який не є підприємцем,  а

також  на
випадки  придбання  товарів,
користування   послугами
громадянином    лише    для
підприємницької    діяльності   або підприємствами,  установами, організаціями дія  цього
Закону  не поширюється.

Розглянувши вимоги позивача  про розірвання договору , суд  вважає що вимоги задоволенню не підлягають з
тих підстав що відповідно до статті 188 Господарського кодексу України   зміна та розірвання  господарських договорів в односторонньому
порядку не допускається , сторона договору, яка вважає за необхідне  змінити або
розірвати договір , повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні за
договором, позивач не надав доказів надсилання відповідачеві пропозиції про
розірвання договору , тобто не виконав положення статті 188 Господарського
кодексу України.

Позивач також не надав доказів що за
умовами договору відповідач повинен був надати сертифікати  якості
( умовами договору
купівлі-продажу № 6/12  від
06.12.06року  не передбачено надання
сертифікатів ) .

Посилання  позивача
на невиконання відповідачем  умов
пункту 6.2. договору  відповідно до якого
якість поставленого  товару  , повинна відповідати  виставковим зразкам , діючим на підприємстві  виробника , а також  всім
санітарним , гігієнічним та іншим нормам
і правилам , встановленим
законодавством України для товарів даного виду не знайшло свого
підтвердження в судовому засіданні . Твердження   позивача про не надання відповідачем   „ Висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи  на
меблі „ яке нібито порушує Закон України
"Про захист  прав  споживачів"   ст..15п.4 та не дає позивачу права на
реалізацію продукції , є безпідставним, оскільки як вже зазначалось  Закон України   "Про захист  прав
споживачів"   не регулює
відносини між сторонами.

Відповідач надав  висновки
державної
санітарно-епідеміологічної експертизи на
комплектуючі з яких було виготовлені меблі поставлені позивачу, доказів
що виготовлені з  комплектуючих  меблі
повинні також  мати   висновки
державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
позивачем не надані.

Відповідно до статті  673
Цивільного кодексу України
Продавець повинен  передати
покупцеві товар , якість якого  відповідає
умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі
-продажу  умов щодо якості товару  продавець зобов'язаний передати покупцеві
товар , придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно
використовується.   Відповідач передав меблі
, претензій по якості позивач не заявив , доказів того що меблі не підлягають
реалізації також не надав.

Не підлягають також задоволенню і
вимоги позивача  про стягнення з
відповідача  штрафу у розмірі 1496 грн.  за випуск продукції без сертифікату
відповідно до статті 170 Кодексу України про
адміністративні порушення, оскільки
за цим кодексом  штраф стягується
на користь бюджету ,  фізична особо не
має права на звернення з такими вимогами.

Розглянувши вимоги про   стягнення
5196 грн.59 коп.  не отриманої
вигоди, позивач не довів що він з вини відповідача не отримав вигоду і саме в
цьому розмірі який вимагає.

Таким чином з огляду на викладене
позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно статті  49 Господарського процесуального кодексу
України судові витрати   відносяться на
позивача.

Керуючись статями 49, пунктом     82 -84,
Господарського процесуального
кодексу України  господарський суд
,

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з
дня його прийняття.

Суддя
Н.В.
Пархоменко

Дата підписання рішення

22.11.07р.