ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"01" жовтня 2007 р.
Справа №  6/214

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Баранця О.М.розглянув матеріали справи № 6/214

за позовом: Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу,                                          м. Кіровоград

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Кіровограді,                                      м. Кіровоград

про визнання нечинними актів

Представники:

від позивача - Самарін А.С., довіреність № 15 від 17.07.2007 року;

від позивача - Шаповалов Д.В., довіреність № 215 від 03.04.2007 року;

від відповідача - Патлатий П.М., довіреність № 126 від 04.04.2007 року.

Час прийняття постанови - 14 год. 50 хв.

Державним Кіровоградським сокоекстрактовим заводом (далі  - Завод) подано позовну заяву про визнання нечинним та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Кіровограді від 11.10.2006 року                           № /0, від 22.12.2006 року № /1, від 05.03.2007 року                 № /2, від 25.05.2007 року № /3 на суму 85041,00 грн. податку на додану вартість.

Позивач на підставі ч. 1 ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України змінив предмет позову та просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді від     11.10.2006 року № /0, від 22.12.2006 року № /1, від 05.03.2007 року № /2, від 25.05.2007 року № /3 в частині визначення Заводу податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 49333,00 грн. та застосованої штрафної (фінансової) санкції в сумі 24666,00 грн., а всього на суму 73999,00 грн.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що помилковість  висновку відповідача про заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість за квітень 2006 року в сумі 56693,00 грн., внаслідок не включення попередньої оплати (платіжні доручення № 39 від 19.04.2006 року на загальну суму 296000,00 грн. в тому числі податок на додану вартість в сумі 49333,30 грн., № 462 від 20.04.2006 року на загальну суму 53000,00 грн. в тому числі податок на додану вартість в сумі 8833,30 грн.) отриманої від товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантида» та товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоатом».

Зі змісту умов спірних договорів, укладених позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю «Атлантида» та товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоатом» вбачається, що вони містять як умови договору поставки так і умови договору комісії. Відповідно, що однозначно стверджувати про те, що грошові кошти на загальну суму 349000,00 грн. надійшли на поточний рахунок позивача в якості передоплати за товар в межах договору поставки (купівлі-продажу) не можна, адже умовами договорів передбачено, що позивач зобов'язується здійснити поставку товару лише у випадку неможливості укладання відповідних договорів від імені комітента.

Враховуючи ту обставину, що грошові кошти від ТОВ "Атлантида" та ТОВ "Енергоатом" призначені для закупівлі товару від імені та за рахунок комітентів (за винятком вартості поставленого товару на суму 18 835,8 грн.) Завод правомірно не включив до податкового зобов'язання з податку на додану вартість грошові кошти в сумі 56 693,70 грн.

Позивач відкликав позовні вимоги в частині визнання нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді від 11.10.2006 року № /0, від 22.12.2006 року № /1, від 05.03.2007 року № /2, від 25.05.2007 року № /3 в частині визначення Державному Кіровоградському сокоекстрактному заводу податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 7360,00 грн. та застосованої штрафної (фінансової) санкції в сумі 3680,00 грн., а всього на суму 11040,00 грн.

Відповідач в письмових запереченнях проти позову просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Висновок акта перевірки № 83/23-1/00378844 від 02.10.2006 року про заниження позивачем  податку на додану вартість за квітень 2005 року у розмірі 56693,70 грн. правомірний, а тому підстави для визнання нечинними спірних податкових повідомлень-рішень відсутні.

Ухвалою від 01.10.2007 року господарський суд залишив позовну заяву позивач в частині визнання нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді від 11.10.2006 року № /0, від 22.12.2006 року № /1, від 05.03.2007 року № /2, від 25.05.2007 року № /3 в частині Заводу податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 7360,00 грн. та застосованої штрафної (фінансової) санкції в сумі 3680,00 грн., а всього на суму 11040,00 грн. без розгляду.

01.10.2007 року проголошена вступна та резолютивна частина постанови, яка виготовлена в повному обсязі 02.10.2007 року.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Посадовими особами Державної податкової інспекції у м. Кіровограді 02.10.2006 року складено акт за № 83/23-1/00378844 «Про результати виїзної планової перевірки Заводу з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2005 р. по 30.06.2006 р.».

За висновками викладеними у акті перевірки, посадовими особами Державної податкової інспекції у м. Кіровограді встановлено порушення приписів п.п. 3.1.1      п. 3.1 ст. 3, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження Заводом податкового зобов'язання з податку на додану вартість за квітень 2006 року в розмірі 56693,70 грн.

За результатами згаданого акту перевірки, податковим органом складено податкове повідомлення-рішення від 11.10.2006 року за № /0, яким визначено Заводу суму податку на додану вартість з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 85 041 грн.

Після адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення Державна податкова інспекція у м. Кіровограді рішенням про результати розгляду первинних скарг за № 19908/10/25-018 від 21.12.2006 року, Державна податкова адміністрація у Кіровоградській області рішенням про результати розгляду повторних скарг за № 725/10/25-037 від 24.02.2007 року, а також Державна податкова адміністрація України рішенням про результати розгляду повторних скарг за № 4764/6/25-0515 від 16.05.2007 року залишили без змін нарахування по податку на додану вартість, а скарги платника податків - без задоволення.

Відповідно до п. 5.3 «Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків", затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 253 від 21.06.2001 року, у разі, якщо сума податкового зобов'язання за результатами розгляду скарги залишається без змін, а раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається, податковим органом складається та надсилається (вручається) платнику податків податкове повідомлення, метою якого є доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобов'язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні.

Виконуючі дані приписи Державною податковою інспекцією у м. Кіровограді складено податкові повідомлення-рішення від 22.12.2006 року за № /1, від 05.03.07 за  № /2, від 25.05.2007 року за № /3, якими визначено Заводу суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) в розмірі 85 041 грн.

Як зазначено в акті перевірки, контролюючим органом встановлено, що на порушення п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», підприємством занижені податкові зобов'язання з податку на додану вартість за квітень 2006 року в сумі 56693,70 грн., внаслідок не включення попередньої оплати (платіжні доручення № 39 від 19.04.2006 року на загальну суму 296000,00 грн. в тому числі податок на додану вартість в сумі 4333,3 грн., № 462 від 20.04.2006 року на загальну суму 53000,00 грн. в тому числі податок на додану вартість в сумі 8 833,30 грн.) отриманої від ТОВ «Атлантида» м. Кіровоград та ТОВ «Енергоатом» м. Кіровоград.

Господарський суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Також за ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Зі змісту умов договору № 41 від 01.01.2005 року, укладеного Заводом з    ТОВ "Атлантида" вбачається, що він містить як умови договору поставки так і умови договору комісії. Відповідно, що однозначно стверджувати про те, що грошові кошти на загальну суму 296000,00 грн. надійшли на поточний рахунок Заводу в якості передоплати за товар в межах договору поставки (купівлі-продажу) не можна, адже умовами договору (п. 8.4) передбачено, що Завод зобов'язується здійснити поставку товару лише у випадку неможливості укладання відповідних договорів від імені комітента.

За правилами п. 1.4. ст. 1 Закону "Про податок на додану вартість" не належать до поставки операції з передачі товарів в межах договорів схову (відповідального зберігання), довірчого управління, оперативної оренди (лізингу), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі товари іншій особі. Відповідно до п. 4.7. ст. 4 Закону - у випадках коли платник податку здійснює діяльність з поставки товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнаціі), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку (далі - комісіонера) здійснювати поставку товарів від імені та за дорученням іншої особи (далі - комітента) без передання права власності на такі товари, базою оподаткування є продажна вартість цих товарів, визначена у порядку, встановленому цим Законом. Датою збільшення податкових зобов'язань комісіонера є дата, визначена за правилами, встановленими пунктом 7.3 цього Закону, а датою збільшення суми податкового кредиту комісіонера є дата перерахування коштів на користь комітента або поставки останньому інших видів компенсації вартості зазначених товарів. При цьому датою збільшення податкових зобов'язань комітента є дата отримання коштів або інших видів компенсації вартості товарів від комісіонера. В свою чергу за змістом підпункту 7.3.1. Закону датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Господарський суд враховуючи ту обставину, що грошові кошти від           ТОВ «Атлантида» призначені для закупівлі товару від імені та за рахунок комітента, Завод правомірно не включив до податкового зобов'язання з податку на додану вартість грошові кошти в сумі 49333,33 грн. (ТОВ «Атлантида»).

Судові витрати підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 71, 160, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України , господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді від 11.10.2006 року № /0 в частині визначення Державному Кіровоградському сокоекстрактовому заводу податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 49333,00 грн. та застосованої штрафної (фінансової) санкції в сумі 24666,00 грн., а всього в сумі 73999,00 грн.

3.  Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді від 22.12.2006 року № /1 в частині визначення Державному Кіровоградському сокоекстрактному заводу податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 49333,00 грн. та застосованої штрафної (фінансової) санкції в сумі 24666,00 грн., а всього в сумі 73999,00 грн.

4.  Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді від 05.03.2007 року № /2 в частині визначення Державному Кіровоградському сокоекстрактному заводу податкового зобов'язання з з податку на додану вартість в сумі 49333,00 грн. та застосованої штрафної (фінансової) санкції в сумі 24666,00 грн., а всього в сумі 73999,00 грн.

5.  Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді  від 25.05.2007 року № /3 в частині визначення Державному Кіровоградському сокоекстрактному заводу податкового зобов'язання з з податку на додану вартість в сумі 49333,00 грн. та застосованої штрафної (фінансової) санкції в сумі 24666,00 грн., а всього в сумі 73999,00 грн.

6. Стягнути з Державного бюджету України (рахунок № 0002  УДК у Кіровоградській області, МФО 823016) на користь Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу (25006, м. Кіровоград, вул. Енергетиків, 2, п/р № 200 в КОФ АКБ УСБ м. Кіровоград, МФО 323293, код 00378844), - витрати по сплаті судового збору в розмірі 3,40 грн.

7.   Після набрання судовим рішенням законної сили, за заявою стягувача, буде виданий виконавчий лист.

8.   Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України. Про апеляційне оскарження рішення суду  першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів  оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в  апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції  через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,  яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне  оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня  складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання  заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути  подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження чи  апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених  цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.М.Баранець