ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.11.2007                                                             Справа  № 18/204

За позовом Закарпатського інституту агропромислового виробництва, с. Бакта Берегівського району

до Закритого акціонерного товариства „Скілур”, м. Ужгород

про стягнення 95 733 грн. 80 коп.,

Суддя господарського суду –Кривка В.П.

представники:

Позивача –Демчик А.І., доручення від 01.09.2007 року;

Відповідача –Ільницький П.М., довіреність №07/07 від 17.10.2007 року;

СУТЬ СПОРУ: Закарпатським інститутом агропромислового виробництва, с. Бакта Берегівського району заявлено позов до Закритого акціонерного товариства „Скілур”, м. Ужгород про стягнення 95 733 грн. 80 коп.

Уповноважений представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог, які вмотивовано тим, що відповідачем не виконано взятих на себе зобов’язань обумовлених договором оренди державного майна № 02 від 02.12.1996 року, а саме не проведено орендної плати в повному обсязі. Заявлені вимоги обґрунтовуються тим, що листом від 12.03.2007 року №10 відповідача було повідомлено, що згідно постанови КМ України від 27.12.2006 року №1846 „Про внесення змін до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна” встановлено нові ставки орендної плати, тому запропоновано погодити нові ставки орендної плати за договором, починаючи з 01.01.2007 року, однак акціонерне товариство на вказаного листа не відреагувало та продовжує сплачувати орендну плату за старими тарифами. Провівши перерахунок орендної плати за договором з урахуванням згаданої постанови, позивач стверджує, що за період з 01.01.2007 року по 01.08.2007 року ЗАТ „Скілур” боргує 68 542, 8 грн. основного боргу орендної плати. Виходячи з вимог умов договору та закону заявником проведено нарахування 24 937 грн. штрафних санкцій та 2 254 грн. пені за прострочення платежів, тому просить стягнути з відповідача суму 95 733 грн. 80 коп., в тому числі 68 542, 8 грн. основного боргу 24 937 грн. штрафних санкцій та 2 254 грн. пені.

Відповідач проти заявлених вимог заперечив з підстав наведених у письмовому відзиві на позов, зокрема стверджує, що ним повністю виконувались зобов’язання щодо проведення орендної плати за спірний період, відповідно до умов укладеного договору оренди державного майна №2 від 02.12.1996 року, згідно ставок орендної плати, які було узгоджено сторонами в установленому порядку. Також вказує на те, що листа від 12.03.2007 року за №10 про зміну орендних ставок чи умов договору щодо орендної плати ним не отримувалось і доказів про відправлення чи отримання цього листа товариством, позивачем не представлено, як при зверненні до суду так і під час слухання справи, зміни до діючого договору у встановленому порядку сторонами не вносились. Наголошує на тому, що односторонні дії заявника щодо збільшення фіксованої у договорі орендної плати суперечать погодженому сторонами порядку внесення змін до договору, а також суперечать законодавству, з огляду на це, заявлені вимоги вважає безпідставними.

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 15.11.2007 року  у справі № 18/204

За клопотанням сторін для надання додаткових доказів по справі та виконання вимог ухвал суду та проведення звірки взаєморозрахунків в судовому засіданні 08.11.2007 року оголошувалась перерва  відповідно до ст. 77 ГПК України до 15.11.2007 року.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив:

02 грудня 1996 року між Закарпатським інститутом агропромислового виробництва (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) було укладено договір оренди державного майна № 02, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування нерухоме та інше індивідуально визначене майно державного підприємства, вартість якого визначена відповідно до Акта експертної оцінки (Додаток №4). Згідно п. 3.1 Договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України –Розрахунок орендної плати –Додаток №2 до договору, і складає у вільно конвертованій валюті 16 197,15 (шістнадцять тисяч сто дев’яносто сім доларів п’ятнадцять центів) дол. США та є фіксованою на весь строк дії цього Договору і не буде змінюватися без погодження сторін. 01.06.2005 року сторонами внесено та погоджено зміни до п. 3.1. вказаного договору та встановлено, що розмір орендної плати складає 74 057,16 гривень в рік без ПДВ, що становить 6 171,43 гривень в місяць без ПДВ.

Крім цього, згідно умов вказаного договору сторони обумовили: орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до Договору оренди (п. 8.3), при цьому зміна або розірвання Договору можуть мати місце за погодженням сторін. Одностороння відмова від Договору та одностороння зміна його умов не допускається (п. 10.3).

Позивач стверджує, що листом від 12.03.2007 року №10 звернувся до відповідача, яким повідомив, що згідно постанови КМ України від 27.12.2006 року №1846 „Про внесення змін до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна” встановлено нові ставки орендної плати, тому запропонував погодити нові ставки орендної плати за договором, починаючи з 01.01.2007 року (а.с. 29). В той же час, у ході судового розгляду відповідач вказує на те, що вказаного листа не отримував, тому акціонерне товариство на нього не відреагувало та продовжувало сплачувати обумовлену договором орендну плату в повному обсязі, про що надано суду копії платіжних документів, як за спірний період так і на час вирішення спору. У ході судового розгляду уповноважений представник позивача проти вказаних обставин не заперечила, між тим, жодного доказу про відправлення чи вручення вказаного листа відповідачу суду представлено не було, в тому числі і після задоволення судом його клопотання про надання додаткового часу для представлення позивачем додаткових доказів, які б спростовували заявлені відповідачем заперечення.

Аналізуючи правовідносини сторін та встановлюючи дійсні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини,  які мають значення для правильного вирішення спору суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 188 ГК України зміна та розірвання    господарських   договорів   в односторонньому порядку не допускаються,  якщо інше не передбачено

продовження рішення господарського суду      Закарпатської області від 15.11.2007 року  у справі № 18/204

законом або договором. Сторона  договору,  яка  вважає  за  необхідне змінити або розірвати договір,  повинна надіслати  пропозиції  про  це  другій стороні за договором. Сторона  договору,  яка  одержала  пропозицію про зміну чи розірвання  договору,  у  двадцятиденний  строк  після   одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У   разі   якщо   сторони  не  досягли  згоди  щодо  зміни (розірвання)  договору  або  у  разі   неодержання   відповіді   у встановлений   строк   з   урахуванням   часу   поштового   обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо  судовим  рішенням  договір  змінено  або  розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним  рішенням,  якщо  іншого   строку   набрання   чинності   не встановлено за рішенням суду (в разі пред’явлення такої вимоги). Зазначене кореспондується і з ст. 525 Цивільного кодексу України, ст. 21 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а також узгодженими сторонами умовами договору оренди державного майна № 02 від 02 грудня 1996 року.

Згідно ст.43 судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Позивач не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б підтверджували та обґрунтували правомірність і підставність доводів, викладених в позовній заяві, і такі спростовуються матеріалами справи. Більше того, за даних обставин, дії позивача розцінюються судом як одностороння зміна умов договору, що в силу закону не допускається.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 75, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК  України.

В зв’язку з складністю виготовлення повного тексту рішення, оголошенням в судовому засіданні 15.11.2007 року лише вступної і резолютивної його частини, рішення оформлено відповідно до ст. 84 ГПК України та підписано 20.11.2007 року.

Суддя                                                                                               В. Кривка