ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2007 р.

№ 11/11пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кота О.В.

суддів :
Владимиренко С.В.
Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну
скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Топаз"

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2007р.

та рішення
господарського суду Донецької області від 04.07.2007р.

у справі
№11/11пн

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой"

до
Відкритого акціонерного товариства "Топаз"

про
зобов'язання припинити дії, пов’язані із передачею Фонду державного майна України (або його регіональному відділенню у Донецькій області) об'єкту незавершеного будівництва - житлового будинку (фундаменту), який знаходиться  на земельній ділянці за будівельною адресою: м. Донецьк, мікрорайон "Привокзальний", вул. Куйбишева, 3.4,

за зустрічним позовом

Відкритого акціонерного товариства "Топаз"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой"

про
розірвання договору від 19.03.04р. №1/3-И та додаткових угод до нього від 01.11.2004р., від 24.12.2004р. №2

за участю представників:

-          позивача:  Глазков Є.С., дов. б/н від 24.10.2007р.,

-          відповідача: не з’явились;

В С Т А Н О В И В:

У січні 2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Топаз" про зобов’язання останнього припинити дії, пов’язані з передачею Фонду державного майна України (або його регіональному відділенню у Донецькій області) об’єкта незавершеного будівництва –житлового будинку (фундаменту), який знаходиться на земельній ділянці за будівельною адресою: м.Донецьк, мікрорайон "Привокзальний", вул. Куйбишева, 3.4, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на укладення 19.04.2004р. з відповідачем договору з додатковою угодою від 01.11.2004р., за яким відповідач був зобов’язаний передати об’єкт незавершеного будівництва –фундамент. Однак відповідач у листах, адресованих позивачу, повідомив про своє рішення передати фундамент Фонду державного майна, з підстав порушення позивачем умов договору в частині неузгодження робіт по демонтажу з/б поясів та посиленню фундаменту, а також фінансування будівництва, тоді як позивач вважає, що ним умови договору не порушувалися, фундамент є його власністю, і тому незаконною є його передача іншій особі.

05.02.2007р. Відкрите акціонерне товариство "Топаз" подало до господарського суду Донецької області зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой" про розірвання договору від 19.03.2004р. №1/3-И між ВАТ "Топаз" та ТОВ "Донгорстрой" та додаткових угод до нього від 01.11.2004р., від 24.12.2004р. №2, з урахуванням поданого у квітні 2007р. уточнення до цього зустрічного позову, в якому, пославшись на п.7 ст.376 та ч.2 ст. 652 ЦК України, зазначив підставу для розірвання договору –істотні зміни обставин, зокрема: документальне оформлення ВАТ "Топаз" забудовником, зведення інтересів ВАТ "Топаз" до нулю внаслідок вимоги позивача з компенсації посилення фундаменту.

13.06.2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой" подало до господарського суду заяву про відмову від позову відповідно до ст.ст.22, 78 ГПК України.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.07.2007р. у справі №11/11пн (колегія суддів у складі головуючого судді Чернота Л.Ф., суддів Новікова Р.Г., Радіонова О.О.) провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой" до Відкритого акціонерного товариства "Топаз" про зобов'язання припинити дії, що пов'язані із передачею Фонду державного майна України об'єкту незавершеного будівництва –житлового будинку (фундаменту), який знаходиться на земельній ділянці за будівельною адресою м.Донецьк, мікрорайон "Привокзальний" вул. Куйбишева, 3.4 –припинено; у задоволенні зустрічної позовної заяви Відкритого акціонерного товариства "Топаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой" про розірвання договору від 19.03.2004р. №1/3-И, додаткових угод до нього від 01.11.2004р. та від 24.12.2004р. №2 –відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2007р. у справі №11/11пн (колегія суддів у складі головуючого судді Запорощенка М.Д., суддів Величко Н.Л., Волканова Р.В.) апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Топаз" залишено без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 04.07.2007р. у справі №11/11пн - без змін.

Не погоджуючись з рішенням  місцевого суду  та постановою суду апеляційної інстанції, Відкрите акціонерне товариство "Топаз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просило рішення господарського суду Донецької області від 04.07.2007р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2007р. у справі №11/11пн скасувати, та прийняти нове рішення, яким спірний договір розірвати та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой" на користь Відкритого акціонерного товариства "Топаз" судові витрати, зазначені скаржником.

Відзив на касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Топаз" на час розгляду справи в касаційній інстанції позивачем суду наданий не був, що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень, що оскаржуються.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой", проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до Роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п.1,6 постанови від 29.12.1976р. №11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції не відповідають зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 19.03.2004р. між ТОВ "Соціальна ініціатива" (Забудовник) та Відкритим акціонерним товариством "Топаз" (Інвестор) був укладений інвестиційний договір №1/3-И, відповідно до п.1.1 якого предметом даного договору є передача у довірче управління інвестиції у вигляді об'єкту незавершеного будівництва (фундамент) для будівництва та подальшого продажу  багатоповерхового житлового будинку, що розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Куйбишева, 3.4.

08.07.2004р. між сторонами вказаного договору була укладена додаткова угода до нього, згідно з п.1 якої забудовник передає інвестору додатково 348кв.м.  площ будинку, а останній несе витрати з оренди земельної ділянки до введення її у експлуатацію. Крім того, інвестор прийняв на себе зобов’язання передати 10% квартир міськвиконкому на інфраструктуру міста.

28.07.2004р. був складений акт приймання-передачі ВАТ "Топаз" будівельного майданчику з розташованим на ньому об'єктом незавершеного будівництва Товариству з обмеженою відповідальністю "Соціальна ініціатива".

01.11.2004р. сторони зазначеного вище договору вирішили викласти його у новій редакції, про що уклали додаткову угоду до інвестиційного договору №1/3-И від 19.03.2004р., предметом якого відповідно до п.1.1 цього договору є будівництво багатоповерхового житлового будинку на земельній ділянці, що розташована за будівельною адресою: м. Донецьк, вул. Куйбишева, 3.4. Для здійснення будівництва: відповідач надає позивачу будівельний майданчик та об’єкт незавершеного будівництва (фундамент), розташований за адресою м. Донецьк, вул. Куйбишева, 3.4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Соціальна ініціатива" організовує розробку та виконання проектно-кошторисної документації для будівництва багатоповерхового житлового будинку, безпосередньо проводить будівельні роботи, у т.ч. і шляхом залучення підрядних організацій та ін.

24.12.2004р. між сторонами вказаного договору була укладена додаткова угода до нього, яка передбачала зміну назви з ТОВ "Соціальна ініціатива" на ТОВ "Донгорстрой" згідно витягу зі статуту.

Припиняючи провадження у даній справі  щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой" до Відкритого акціонерного товариства "Топаз" про зобов’язання відповідача припинити дії, на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України, місцевий господарський суд, з яким правильно погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой" про відмову від позову не суперечить чинному законодавству України й не порушує прав і охоронюваних законом інтересів сторін. З даною процесуальною дією погоджується і колегія суддів Вищого господарського суду України, оскільки відмова позивача від позову не суперечить законодавству та не порушує інтереси інших осіб.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог про розірвання  договору, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що спірний договір є договором про спільну діяльність, а ті обставини, що вказуються Відкритим акціонерним товариством "Топаз", а саме: порушення умов договору щодо оформлення його забудовником та зведення його інтересів до нуля, не можуть бути підставою для розірвання договору, оскільки сторони не могли керуватися цими обставинами при укладенні договору, так як на момент укладення договору вони були відсутні.

Крім того, суди зазначили, що договір між сторонами був укладений у письмовій формі в одному документі, підписаний та скріплений відповідними печатками, тому і зміни до нього мають бути вчинені у тій самій формі. До листа відповідача від 03.08.2006р. №920/1158 не була додана додаткова угода про розірвання договору у письмовій формі, лист не містить печатки відповідача, а відтак даний лист не можна вважати належною пропозицією  розірвання договору, тоді як лист відповідача №101/2060 від 28.12.2006р. взагалі не містить пропозицій, а лише повідомляє про одностороннє розірвання договору.

Проте погодитись з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій неможливо з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Однак вирішуючи спір, суд першої інстанції всупереч ст.43 ГПК України передчасно зазначив про укладення сторонами договору про спільну діяльність, з яким погодився суд апеляційної інстанції, без застосування до спірних правовідносин належних правових норм матеріального права щодо визначення правової природи спірного договору, без врахування приписів п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", якими передбачено, що спільна діяльність без створення юридичної особи провадиться на підставі договору про спільну діяльність, що передбачає об'єднання коштів або майна учасників для досягнення спільної господарської мети; облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку; без з'ясування наявності доказів щодо здійснення спільних справ, відображення такої діяльності на окремому балансі, видачі доручень на ведення спільних справ, здійснення витрат, розподілення збитків та прибутків від спільної діяльності, сплати податки від спільної діяльності.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій при визначенні правової природи зазначеного договору не враховані і приписи Закону України "Про інвестиційну діяльність", внаслідок чого передчасно вказано про укладення сторонами договору про спільну діяльність.

Поряд з цим, судами попередніх інстанцій при розгляді зустрічних позовних вимог про розірвання зазначеного договору не були враховані положення, запроваджені в ч.1, 2, 3 ст.188 ГК України, якими визначений порядок зміни та розірвання договорів, а саме: не з’ясовано наявності повідомлення позивачем відповідача у двадцятиденний строк після одержання пропозиції про розірвання зазначеного договору про результати її розгляду.

У зв’язку із вищевикладеним, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення та постанову в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви Відкритого акціонерного товариства "Топаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой" про розірвання договору від 19.03.2004р. №1/3-И, додаткових угод до нього від 01.11.2004р. та від 24.12.2004р. №2, не з'ясували правову природу спірного договору, надали неповну та невірну юридичну оцінку обставинам справи, не застосували норми матеріального права, порушили норми процесуального права, у зв’язку з чим, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст.1117 ГПК України), оскаржувані рішення та постанова в цій частині підлягають скасуванню, а дана справа у наведеній частині передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати вищенаведене, повно та всебічно з'ясувати всі суттєві обставини справи, надати належну оцінку зібраним доказам та постановити законне й обґрунтоване рішення, оскільки рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини справи, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, ст.ст.11110 -11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Топаз" задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2007р. та рішення господарського суду Донецької області від 04.07.2007р. у справі №11/11пн скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви Відкритого акціонерного товариства "Топаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донгорстрой" про розірвання договору від 19.03.2004р. №1/3-И, додаткових угод до нього від 01.11.2004р. та від 24.12.2004р. №2.

В цій частині справу №11/11пн передати на новий розгляд до господарського суду Донецької області в іншому складі суду.

В решті постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2007р. та рішення господарського суду Донецької області від 04.07.2007р. у справі №11/11пн залишити без змін.

Головуючий
О. Кот

Судді

С. Владимиренко

С. Шевчук