СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

6 грудня 2007 року
Справа № 2-2/12571-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

представник позивача - Квасніков Марк Олегович, довіреність № б/н від 03.12.2007 - колективне підприємство Фірма "Транс-Трейд";

представник відповідача - Бевза Андрій Сергійович, довіреність №  б/н від 15.10.2007 - відкрите акціонерне товариство "Сімферопольський завод автомобільних рулів";

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський завод автомобільних рулів" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 26.09.2007 у справі № 2-2/12571-2007

за позовом           Колективного підприємства Фірма "Транс-Трейд" (вул. Севастопольська, 29-34,Сімферополь,95015)

до           Відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський завод автомобільних рулів" (пр. Автобусний, 2,Сімферополь,95022)

про визнання права власності та припинення права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідача про припинення права власності відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський завод автомобільних рулів" на нежитлове приміщення клубу площею 171,9 м, розташоване за адресою пров. Автобусний/вул. Артезіанська, будинок № 2/26, місто Сімферополь, вартістю 520,81грн., та визнання за позивачем права власності на будівлю та споруди технічного центру з обслуговування автомашин, які розташовані за адресою пров. Автобусний/вул. Артезіанська, будинок № 2/26, місто Сімферополь (літер "О").

Вимоги мотивовані тим, що у 2001-2002 роках, позивачем відповідно до умов договору оренди від 01.03.1999 та додаткової угоди до нього №1 від 29.10.2004 господарським способом було здійснено перебудову та реконструкцію наданого в оренду майна та збудовано станцію технічного обслуговування автомобілів (комплексну мийку автомашин) відповідно до цільового призначення, визначеного договором оренди. Позивач вважає, що нова річ відповідно до частини 2 статті 183 Цивільного кодексу України є неподільною, оскільки нежитлові приміщення техцентру (автомийки) не можна поділити без втрати їх цільового призначення та частка відповідача в спільному майні є вкрай незначною і її вартість (520,81грн.) підлягає компенсуванню позивачем шляхом внесення грошової суми на депозитний рахунок суду до прийняття судом відповідного рішення. Позивач, посилаючись на положення статті 392 Цивільного кодексу України, просить визнати за ним право власності на будівлю та споруди технічного центру з обслуговування автомашин, які розташовані за адресою пров. Автобусний/вул. Артезіанська, будинок № 2/26, місто Сімферополь (літер "О") та припинити право власності відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський завод автомобільних рулів" на вищенаведене майно.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.09.2007 (суддя Толпиго В.І.) позов задоволено.

Припинено право власності відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський завод автомобільних рулів" на нежитлове приміщення клубу площею 171,9кв.м., розташоване за адресою: пров. Автобусний, вул. Артезіанська, буд.№2/26, Сімферополь, вартістю 520,81грн.

Визнано за  колективним підприємством Фірмою "Транс-Трейд" право власності на будівлі та споруди технічного центру з обслуговування автомашин, які розташовані за адресою: пров. Автобусний, вул. Артезіанська, буд.№2/26, Сімферополь (літер "О").

З відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський завод автомобільних рулів" на користь колективного підприємства Фірми "Транс-Трейд" стягнуто 691,74грн. - державного мита та 118грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з вказаним судовим актом, відкрите акціонерне товариство "Сімферопольський завод автомобільних рулів" звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду скасувати, посилаючись на те, що рішення господарського суду прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а також при неповно встановлених обставинах.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

Між фірмою "Транс-Трейд", заснованою як приватне підприємство, правонаступником якої є колективне підприємство фірма "Транс-Трейд" - позивач у дійсній справі, (що підтверджується матеріалами справи у тому числі статутом) та відповідачем було укладено договір оренди нерухомого майна від 01.03.1999, відповідно до умов якого в оренду відповідачем позивачу було передано будівлю клубу площею 171,9 м2 загальною вартістю 520,81грн., разом із прилеглими земельними ділянками, в тому числі: прилегла територія - 178,6 м2, санітарна зона - 366,0 м2. Додатковою угодою до вищенаведеного договору № 1 від 29.10.2004, строк дії договору був пролонгований до 28.10.2005.

Відповідно до статті II договору оренди від 01.03.1999 орендований об'єкт надається в оренду відповідачем позивачу в користування з метою створення технічного центру з обслуговування автомашин, а саме комплексної мийки автомашин.

Об'єкт оренди було передано позивачу відповідачем за актом приймання-передачі від 01.03.1999, в якому було зазначено, що нежитлове приміщення клубу потребує ремонту.

За сенсом статті 272 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, встановлювалась правомірність дій орендаря щодо поліпшення орендованого майна, який здійснено за згодою орендодавця.

Відповідно до частини 3 статті 773 Цивільного кодексу України 2003 року, наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найом, лише за згодою наймодавця.

Судовою колегією встановлено, що відповідач надавав свою письмову згоду на перебудову та реконструкцію орендованого об'єкту відповідно до його листа від 18.12.2000 № 232 та шляхом узгодження кошторису робіт, розробленого на замовлення позивача підрядною організацією. Крім цього, судова колегія вважає, що вже за сенсом мети укладення договору сторони погодили можливість перебудови та реконструкції орендованого майна з метою створення нової речі - технічного центру з обслуговування автомашин (автомийки).

У 2001-2002 роках, позивачем відповідно до умов договору оренди від 01.03.1999 господарським способом було здійснено перебудову та реконструкцію наданого в оренду майна та збудовано станцію технічного обслуговування автомобілів (комплексну мийку автомашин) відповідно до цільового призначення, визначеного договором оренди, що підтверджується матеріалами справи.

Збудовані позивачем приміщення будівлі технічного центру з обслуговування автомобілів   є   придатними   для   експлуатації,   та   будівництво   виконано   за   діючими державними будівельними нормативами, що також підтверджується матеріалами справи, у тому числі технічним висновком ДПВІ "Кримпроектреконструкція", який узгоджений позивачем з Сімферопольською міською санітарно-епідеміологічною станцією та самостійною Державною пожежною частиною міста Сімферополя № 13, та висновком Служби "Укрінвестекспертиза".

Згідно протоколу від 25.12.2002 (позиція 8) узгоджено місце розташування цього об'єкту будівництва.

Також згідно акту вибору та обстеження земельної ділянки для будівництва автомобільної мийки і СТО по пров. Автобусному, 2, комісія Сімферопольської міської ради, визначила доцільним розміщення цього об'єкту замовником, фірмою "Транс-Трейд", на обраній земельній ділянці площею 1079,5 м2 (територія фактичного використання відповідача).

Відповідно до свого висновку до вищезгаданого акту комітет по управлінню земельними ресурсами Сімферопольської міської ради узгодив для позивача попереднє місце розташування земельної ділянки площею 1079,5 м2, для будівництва автомийки і СТО по пров. Автобусному, 2 в місті Сімферополі.

Також у матеріалах справи знаходяться аналогічні позитивні висновки Управління пожежної безпеки МНС України в АР Крим - лист № 73 від 10.04.2003 - та Управління екологічної інспекції Центрально-Кримського регіону Республіканського комітету АР Крим по екології та природних ресурсах - лист № 197 від 21.03.2003.

Таким чином, судовою колегією встановлено, що в результаті господарської діяльності позивачем була створена нова річ. Незначною мірою були використані конструкції старого клубу, більша частина будівельних конструкцій котрого були демонтовані у зв'язку з їх аварійністю і непридатністю для використання. Так були демонтовані позивачем майже повністю стіни, заржавілі металеві та аварійні дерев'яні конструкції даху, дощаті поли клубу, в нових розмірах збудовані приміщення технічного центру (бутобетонні і залізобетонні конструкції), виконані роботи з будівництва і монтажу нового даху, вкритого шифером, нової підлоги з бетону, виконані роботи з підведення електричної, водопровідної та каналізаційної мереж і таке інше. Площа основи нової будівлі технічного центру (автомийки) становить 368,1 м2, будівля складається з таких приміщень: безпосередньо мийки автомашин (поз. 1), коридору (поз. 2), бойлерної (поз. 3), туалету (поз. 4), роздягальні (поз. 5), кімнати охорони (поз. 6), двох комор (поз. 7 та 8), кімнати відпочинку (поз. 9), коридору (поз. 10) та складу (поз. 11).

Фактично збудовані позивачем нові приміщення мийки автомашин знайшли своє відображення в інвентаризаційній справі на будівлю по пров. Автобусному, 2, в місті Сімферополі, позначені Сімферопольським МБРіТІ як літер "О".

Судовою колегією встановлено, що надана відповідачем земельна ділянка використовується позивачем згідно цільового призначення та вимог діючого законодавства.

Вартість виконаних позивачем будівельних робіт за кошторисом, який було погоджено з відповідачем, склала 68653,00грн. за цінами 1999-го року.

Стаття 331 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 4 статті 778 Цивільного кодексу України якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням загальної вартості переданих в оренду приміщень клубу (520,81грн.) та вартості виконаних робіт за кошторисом (68653,00грн.) частки в новій речі –нежитлових приміщеннях технічного центру з обслуговування автомашин - мають розподілятися наступним чином:

- частка позивача (орендаря) складає 99,247%: 68653,00 грн.: (520,81 грн. + 68653,00 грн.) X 100% = 99,247%;

- частка відповідача (орендодавця) складає 0,753%: 520,81 грн.: (520,81грн. + 68653,00 грн.) X 100% = 0,753%.

Судова колегія вважає, що частка відповідача є зовсім незначною, оскільки становить менше одного відсотка від загальної вартості нової речі.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 365 Цивільного кодексу України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, зокрема, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, або річ є неподільною.

Розглянувши матеріали справи судова колегія встановила що нова річ відповідно до частини 2 статті 183 Цивільного кодексу України є неподільною, оскільки нежитлові приміщення технічного центру (автомийки) не можна поділити без втрати їх цільового призначення. Крім цього апеляційна інстанція прийшла до висновку, що частка відповідача в спільному майні є вкрай незначною.

Частиною 2 статті 365 Цивільного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Матеріалами справи, у тому числі квитанцією №09989 від 25 вересня 2007 підтверджено внесення позивачем грошової суми в розмірі 520грн.81коп. на депозитний рахунок суду.

При таких обставинах судова колегія вважає, що в даному випадку існують всі підстави для припинення права власності відповідача в вищезгаданому спільному майні.

В даний час технічний центр з обслуговування автомашин (автомийка) знаходиться у володінні позивача та використовується за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України у разі невизнання іншою особою права власності власник майна може пред'явити позов про визнання свого права власності. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі висловленого, судова колегія вважає, що рішення господарського суду прийнято при повно встановлених обставинах справи та при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.09.2007 у справі № 2-2/12571-2007 залишити без змін.

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Сімферопольський завод автомобільних рулів" залишити без задоволення.

Головуючий суддя

Судді