КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2007                                                                                           № 5/352б/120б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю представників:

від ініціюючого кредитора - Таран Ю.М. (дов. № 16/138-06 від 27.12.2006 р.);

від боржника – Кашуба М.О. (дов. № 17 від 09.01.2007 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівської філії ВАТ "НАК "Украгролізинг"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 27.03.2007

у справі № 5/352б/120б (Соломатiн В.Д.)

за заявою                               Першого заступника прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особіНаціональної акціонерної компанії "Украгролізинг" в особі Чернігівської філії

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Срібне райагротехсервіс"

про                                                  визнання банкрутом

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 27 березня 2007 року, яка прийнята у справі № 5/352б/120б (суддя – Соломатін В.Д.), за заявою Першого заступника прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" в особі Чернігівської філії (надалі – Ініціюючий кредитор, Філія) до відкритого акціонерного товариства "Срібне “Райагротехсервіс" (надалі – Боржник, Товариство) про визнання останнього банкрутом, скаргу Ініціюючого кредитора на рішення Боржника про невизнання додаткових майнових вимог Ініціюючого кредитора у сумі 56 376,61 грн. залишено без задоволення (т. 1 а.с. 103-104).

Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" в особі Чернігівської філії, не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу, задовольнити скаргу Ініціюючого кредитора та визнати додаткові майнові вимоги до Товариства в сумі 56 376,61 грн. (т. 2 а.с. 2-3).

Представник відкритого акціонерного товариства "Срібне “Райагротехсервіс" у судовому засіданні 10.09.2007 року не погоджується з вимогами, що викладені Філією в апеляційній скарзі, а тому просить залишити ухвалу господарського суду Чернігівської області від 27 березня 2007 року без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення з підстав, викладених у наданих поясненнях (т. 2 а.с. 94-95).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення Прокуратури та інших кредиторів Боржника про день і час судового засідання по розгляду апеляційної скарги Ініціюючого кредитора, що підтверджується ухвалою про відкладення розгляду апеляційної скарги від 16.07.2007 року (т. 2 а.с. 75-76) з відміткою (на звороті) про направлення копій даної ухвали учасникам провадження у справі, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Ініціюючого кредитора без участі представників Прокуратури та інших кредиторів Боржника.

Заслухавши усні пояснення представників Ініціюючого кредитора та Боржника у судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 27 листопада 2006 року було порушено провадження у справі № 5/352б про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Срібне “Райагротехсервіс" за заявою Першого заступника прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" в особі Чернігівської філії в порядку Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (т. 1 а.с. 1).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 12 грудня 2006 року визнані безспірні грошові вимоги Ініціюючого кредитора до Боржника у сумі 125 079,27 грн. та зобов’язано Філію подати оголошення до офіційних друкованих органів про порушення провадження у даній справі (т. 1 а.с. 28).

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства було опубліковано в газеті “Урядовий кур’єр” № 247 (3412) від 29.12.2006 року (т. 1 а.с. 35).

Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" в особі Чернігівської філії звернулась до господарського суду Чернігівської області із заявою від 25.01.2007 року про додаткові майнові вимоги до Боржника (т. 1 а.с. 40). Свої вимоги Філія обґрунтовує тим, що відповідно до рішення господарського суду Чернігівської області від 31.01.2002 року у справі № 7/585/36, виконавче провадження з примусового виконання якого відкрито 29.03.2002 року, та рішення господарського суду Чернігівської області від 24.10.2002 року у справі № 14/267/50, виконавче провадження з примусового виконання якого відкрито 17.10.2003 року, Боржник зобов’язаний сплатити Філії 125 079,27 грн. При цьому, зобов’язання Боржником не виконано, чим Ініціюючому кредитору завдано збитки, а чинне законодавство не пов’язує припинення зобов’язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження. Ініціюючий кредитор вважає, що його додаткові майнові вимоги до Боржника у сумі 56 376,61 грн. (інфляційні витрати та 3 % річних від простроченої суми) повинні бути визнані згідно норм ст.ст. 11, 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 599, 625 Цивільного кодексу України та ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (т. 1 а.с. 40).

Відкрите акціонерне товариство "Срібне “Райагротехсервіс" та розпорядник майна листом № 59 від 27.02.2007 року відхилили додаткові грошові вимоги Філії до Товариства (т. 1 а.с. 77).

Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" в особі Чернігівської філії звернулась до господарського суду Чернігівської області зі скаргою від 01.03.2007 року на рішення боржника про невизнання додаткових майнових вимог ініціюючого кредитора, у якій просило визнати додаткові майнові вимоги Ініціюючого кредитора до Боржника у сумі 56 376,61 грн. (т. 1 а.с. 76).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 27 березня 2007 року скаргу Ініціюючого кредитора на рішення Боржника про невизнання додаткових майнових вимог Ініціюючого кредитора у сумі 56 376,61 грн. залишено без задоволення (т. 1 а.с. 103-104).

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що скаржником не надано документального підтвердження нарахованих інфляційних витрат та трьох відсотків річних, документально не підтверджено наявність зазначених санкцій в договорі, укладеному між сторонами, рішення суду щодо стягнення з боржника інфляційних витрат та трьох відсотків річних відсутнє, інфляційні витрати та три відсотки річних по своїй суті є санкціями за неналежне виконання договірного грошового зобов’язання, які, відповідно до чинного законодавства про банкрутство, не застосовуються до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство. При цьому, місцевий господарський суд керувався ст.ст. 1, 12, 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) (т. 1 а.с. 103-104).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Ініціюючого кредитора та Боржника у відкритому судовому засіданні, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду Чернігівської області від 27 березня 2007 року, яка прийнята у даній справі, є законною і обґрунтованою у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, відповідністю висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. За таких умов, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Ініціюючого кредитора без задоволення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що Філія, в порушення вимог статті 33 ГПК України, не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, як в суді першої інстанції, так і при апеляційному провадженні.

Так в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції при її винесенні неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зокрема, Філія вважає, що документальним підтвердженням нарахованих інфляційних витрат та трьох відсотків річних є відповідний розрахунок, який було додано до заяви про додаткові майнові вимоги до боржника, зобов’язання зі сплати інфляційних та річних виникає не з певного договору, а з вимог закону, наявності рішення суду про стягнення коштів. При цьому, скаржник зазначає, що положення Закону не обмежують кредиторів у заявленні грошових вимог до боржника, підтверджених виключно рішенням суду. Крім того, на думку Ініціюючого кредитора таким, що суперечить обставинам справи та закону, є висновок місцевого суду щодо віднесення інфляційних витрат та трьох відсотків річних до санкцій за неналежне виконання договірного грошового зобов’язання, а відтак, розповсюдження на них дії мораторію на задоволення вимог кредиторів є неправомірним.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вищенаведені посилання не відповідають вимогам чинного законодавства про банкрутство. В обґрунтування своєї позиції апеляційна інстанція вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Положення наведеної норми Закону визначають, що вимоги щодо грошових зобов’язань до боржника повинні бути підтверджені у встановленому порядку документами, а відповідно, лише на суму таких підтверджених вимог певна особа може бути визнана кредитором у провадженні у справі про банкрутство.

З матеріалів справи вбачається, що єдиним документом, який підтверджує вимоги Ініціюючого кредитора до Боржника у сумі 56 376,61 грн., є розрахунок додаткових майнових вимог до Боржника, доданий Філією до відповідної заяви (т. 1 а.с. 45). Апеляційна інстанція вважає за необхідне зазначити, що даний розрахунок не може вважатися документом, який є належним підтвердженням, у розумінні ст. 1 Закону, зобов’язання Товариства сплатити Філії вищезазначену суму.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Враховуючи, що ст. 625 Цивільного кодексу України, яка передбачає обов’язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов’язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, має назву «відповідальність за порушення грошового зобов’язання», апеляційна інстанція вважає, що положення ч. 4 ст. 12 Закону розповсюджуються на застосування до Боржника інфляційних витрат та трьох процентів річних за невиконання ним грошового зобов’язання, а відтак Філією безпідставно заявлено додаткові майнові вимоги до Товариства.

На підставі вищевикладеного аналізу норм чинного законодавства про банкрутство та матеріалів справи, апеляційний господарський суд констатує, що посилання Ініціюючого кредитора на неправомірність відмови суду першої інстанції у задоволенні його скарги на відхилення Боржником додаткових майнових вимог є неналежними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного на момент прийняття оскаржуваної ухвали законодавства.

Таким чином, апеляційна інстанція дійшла висновку, що Філією не спростовано правомірність висновків суду першої інстанції та прийняття оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 1, 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 4-1, 32, 33, 34, 43, 91, 94, 99, 101 –106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Чернігівської області від 27 березня 2007 року у справі № 5/352б/120б залишити без змін, а апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" в особі Чернігівської філії без задоволення.

2.Справу № 5/352б/120б повернути до господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

18.09.07 (відправлено)