ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 листопада 2007 р.

№ Б15/33/06

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., -головуючого
(доповідач у справі),

Ткаченко Н.Г.,

Катеринчук Л.Й.

розглянувши касаційну скаргу

СПД -фізичної особи ОСОБА_1, м.
Дніпродзержинськ

на ухвалу

від 12.04.2007 р.
Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№ Б15/33/06 господарського
суду Дніпропетровської області

за заявою

СПД -фізичної особи ОСОБА_1,  м. Дніпродзержинськ

до

Міського комунального виробничого
підприємства "Дніпроводоканал", м. Дніпропетровськ

про

банкрутство

в судовому засіданні
взяв участь представник:

боржника

Христова Т.О., довір.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду
Дніпропетровської області знаходиться справа № Б15/33/06 про банкрутство
Міського комунального виробничого підприємства "Дніпроводоканал".

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 08.02.2007 р. (суддя Петренко Н.Е.) відхилено
клопотання ініціюючого  кредитора - СПД -
фізичної особи ОСОБА_1 щодо накладення арешту на майно та грошові суми
боржника.

Ініціюючий кредитор з вказаною
ухвалою суду не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 06.03.2007 р. апеляційну скаргу
ініціюючого кредитора прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 12.04.2007 р. (судді: Голяшкін О.В.
-головуючий, Білецька Л.М., Науменко І.М.) припинено апеляційне провадження за
апеляційною скаргою ініціюючого кредитора на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 08.02.2007 р.

Не погоджуючись з винесеною
ухвалою, ініціюючий кредитор звернувся до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 12.04.2007 р. та направити справу на новий
розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

На думку заявника касаційної скарги,
судом апеляційної інстанції неправильно застосовані норми процесуального права,
зокрема ст. ст. 66, 67 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника
сторони, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали
справи, проаналізувавши застосування судом норм процесуального права, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Припиняючи апеляційне провадження,
суд апеляційної інстанції виходив з того, що статтями 66, 67 ГПК України не
передбачено можливості оскарження ухвали господарського суду про відмову в
задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Однак, з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Статтею 55 Конституції України
кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне
оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129
Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема,
забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім
випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 41 ГПК
України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом" (далі -Закон).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону
господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників провадження у
справі про банкрутство чи за своєю ініціативою вживати заходів щодо
забезпечення вимог кредиторів.

Господарський суд також має право
скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів до настання
вищезазначених обставин, про що виноситься ухвала, яка може бути оскаржена в
установленому порядку (ч. 3 ст. 12 Закону).

Отже, ухвала про скасування заходів
щодо забезпечення вимог кредиторів підлягає оскарженню.

Скасовуючи вжиті заходи щодо
забезпечення вимог кредиторів, суд тим самим відмовляє у клопотанні учасника
справи про вжиття таких заходів.

У зв'язку з чим, ухвала про відмову
у задоволенні клопотання про забезпечення позову оскаржується в тому ж порядку,
що і ухвала про скасування заходів щодо забезпечення вимог кредиторів.

За таких обставин справи
оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не може бути визнана такою, що
відповідає чинному законодавству, тому вона підлягає скасуванню, а справа
-направленню до розгляду до цього суду.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 55, 129 Конституції України, ст. 12 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 41,
66, 67, 1115, 1117, 1119 -11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу СПД -фізичної особи
ОСОБА_1 задовольнити.

2.          Ухвалу Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 12.04.2007 р. у справі № Б15/33/06 скасувати.

3.          Справу направити до розгляду до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного
провадження.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді                                                                                               Л.Й.
Катеринчук

Н.Г. Ткаченко