ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.12.2007  року                                                            Справа № 8/462пн

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Головуючого-судді:                    Журавльової Л.І.

суддів:                                        Бойченка К.І.

Єжової С.С.

За участю секретаря

судового засідання:                Міхальчук О.А.

та

представників сторін:

від позивача:                          Сміян Б.П., довіреність №6 від 04.12.07,

представник за довіреністю від ТОВ „Аква”;

від першого відповідача:           Жаданова Н.М., довіреність №б/н від

15.10.07, представник за довіреністю;

від другого відповідача:          Михайлюк С.М., довіреність №1 від

06.08.07,представник за довіреністю;

від третьої особи:           Жаданова Н.М., довіреність №б/н від

02.10.07, представник за довіреністю;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги:          Товариства з обмеженою відповідальністю

„Луганськмонолітспецбуд”, м.Луганськ

на рішення

господарського суду          Луганської області

від          26 жовтня 2007 року

у справі          №8/462пн (суддя Середа А.П.)

за позовом:          Товариства з обмеженою відповідальністю

„Аква”, м.Луганськ

до першого відповідача:        Товариства з обмеженою відповідальністю

„Луганськмонолітспецбуд”, м.Луганськ

до другого відповідача:          Товариства з обмеженою відповідальністю

„Компанія „Монолітбуд-Інвест”, м.Луганськ

за участю третьої особи,

що не заявляє самостійних

вимог на предмет спору,

на стороні позивача:              Акціонерного товариства закритого типу

„Луганськмонолітспецбуд”, м.Луганськ

про                                         спонукання виконати певні дії

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Аква”  звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганськмонолітспецбуд”, другого відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Монолітбуд-Інвест” та за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача – Акціонерного товариства закритого типу „Луганськмонолітспецбуд” про усунення перешкод у користуванні орендованими  будівлями та спорудами.

Заявою про уточнення позовних вимог №б/н від 26.10.07, позивач просив суд зобов”язати першого відповідача цілодобово здійснювати безперешкодний пропуск людей, транспортних засобів та механізмів до будівель та споруд, орендованих ТОВ „Аква”, які знаходяться за адресою: місто Луганськ, вул.26-ти Бакинських комісарів, 164-а.

Рішенням господарського суду Луганської області від  26 жовтня 2007 року у справі №8/462пн (суддя Середа А.П.)  позов задоволено у повному обсязі.

Зобов”язано Товариство з обмеженою відповідальністю „Луганськмонолітспецбуд”, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ,                       вул.Даргомизького, 4-а, цілодобово забезпечувати безперешкодний пропуск людей (працівників), транспортних засобів та механізмів Товариства з обмеженою відповідальністю “Аква”, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул.26-ти Бакинських комісарів, 164-а, до будівель та споруд, що знаходяться за адресою: місто Луганськ, вул.26-ти Бакинських комісарів, 164-“а”,     орендованих Товариством з обмеженою відповідальністю “Аква”, на підставі договору оренди №09/10 від 10.09.06.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганськмонолітспецбуд” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аква” витрати по сплаті державного мита у сумі  85 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду Луганської області мотивовано наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, майно відповідачів, орендоване ТОВ “Аква” у другого відповідача, знаходиться на земельній ділянці загальною площею 2,6218 га, яка розташована у місті Луганську, вул.26-ти Бакинських комісарів, 164-а.

Згідно з Державним актом на право постійного користування землею І-ЛГ №006422/2, виданим виконавчим комітетом Луганської міської ради 13.04.98 та на підставі рішення виконкому Луганської міської ради  від 28.05.97 за №186/8, дана земельна ділянка надана у постійне користування  третій особі – АТЗТ “Луганськмонолітспецбуд”.

З наданих позивачем до справи доказів вбачається, що позивачем  вживались заходи щодо встановлення правовідносин з АТЗТ “Луганськмонолітспецбуд”  на предмет користування земельною ділянкою, на якій знаходяться орендовані ним об’єкти нерухомості, однак правовідносини не були встановлені, на думку позивача, з вини АТЗТ “Луганськмонолітспецбуд”.

Між позивачем та другим відповідачем укладено договір оренди об’єктів нерухомого майна, при цьому орендодавець є їх власником.

Згідно частині 1 ст.759 Цивільного кодексу України за  договором  найму  (оренди)  наймодавець  передає   або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Об’єкти нерухомості, вказані у цьому договорі, розташовані на земельній ділянці, право на постійне користування якою належить третій особі по цій справі – АТЗТ “Луганськмонолітспецбуд”, тобто останнє не є власником земельної ділянки, а є лише її користувачем.

ТОВ “Компанія “Монолітбуд-Інвест”, отримавши право власності на  нерухоме майно у розмірі 44/100 частки, має право на користування земельною ділянкою, на якій розташовані 44/100 частки нерухомого майна.

Позивач та другий відповідач надали до матеріалів справи договір №09/10 оренди будівель та споруд, укладений між ними 10.09.06, згідно якого ТОВ “Компанія “Монолітбуд-Інвест” (орендодавець), з одного боку та ТОВ “Аква” (орендар), з іншого боку,  уклади між собою цей договір про те, що  орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування  наступні об’єкти нерухомості, розташовані за адресою: місто Луганськ, вул.26-ти Бакинських комісарів, 164-а, а саме: 3-2 – контору  управління площею 568,8 кв.м; 12-1 –матеріально-технічний склад площею 663,0 кв.м; 17-1 та 19-1 – матеріальний склад площею 358,2 кв.м (пункт 1.1 договору).

Мета оренди –ведення господарської діяльності (п.2).

Термін оренди становить 11 місяців з моменту прийняття орендованих об’єктів за актом приймання-передачі (п. 4.1).

Якщо жодна із сторін у термін один місяць до закінчення договору не заявить про намір його розірвати він автоматично пролонговується  на строк три роки (п. 4.2).

10.09.06 згідно акту приймання-передачі, підписаного обома сторонами, об’єкти оренди передані орендареві у користування.

Орендодавець за цим договором є власником майна, переданого позивачу в оренду, що підтверджується договором купівлі-продажу другим відповідачем  44/100 нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул.26-ти Бакинських комісарів, 164-а, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Ковальовою Т.А. 02.08.06, за реєстром №2878.

Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташована ця частка нерухомого майна, у договорі купівлі-продажу не визначено (абзац 3 п.1.1 договору).

02.08.06 цей договір зареєстровано у Державному реєстрі правочинів (витяг №2712135 від 02.08.06).

Договір оренди №09/10 від 10.09.06 є чинним на час розгляду спору, його не визнано нечинним або недійсним.

Судом вказано, що з огляду на цю обставину перший відповідач повинен був керуватися статтею 796 ЦКУ, відповідно до якої одночасно  з  правом  найму  будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається   право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.

У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.

Якщо  наймодавець  не  є  власником земельної   ділянки, вважається,  що  власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування  земельною  ділянкою, якщо інше  не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.

Перший відповідач вдався до блокування проходу та проїзду працівників та транспортних засобів позивача до орендованого ним майна, що підтверджується наданими позивачем до справи доказами (акт простою від 30.05.07, листування позивача з першим відповідачем та ін.)

Суд вважає, що перший відповідач, блокуючи прохід та проїзд позивача до орендованого ним майна, обрав спосіб захисту своїх прав, який не передбачений чинним законодавством.

З посиланням на ч.1 статті 8, частину 3 статті 13, ч.1 статті 42, статтю 68 Конституції України, на статті 13, 15, частину 1 статті 16 Цивільного кодексу України господарським судом Луганської області зроблено висновок, що такий спосіб захисту порушених прав позивача ніяким чином не порушує право власності та інші охоронювані законом права першого відповідача та третьої особи по цій справі. Усі спірні питання, які  можуть мати місце між позивачем та першим відповідачем і третьою особою по цій справі, повинні вирішуватися у  порядку та у спосіб, передбачені чинним законодавством України. Перший відповідач всі вищезазначені вимоги чинного законодавства України належним чином не виконав, тому позов задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням господарського суду Луганської області від 26 жовтня 2007 року у справі №8/462пн Товариство з обмеженою відповідальністю „Луганськмонолітспецбуд” звернулось до суду з апеляційною скаргою №б/н від  09.11.07, якою просить скасувати рішення господарського суду повністю                 та відмовити у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю „Аква”.

Заявник зазначає, що рішення господарського суду Луганської області є незаконним та необгрунтованим, таким, що порушує право приватної власності та конституційне право найманих працівників першого відповідача на відпочинок, крім того, є не виконуваним у розумінні Закону України „Про виконавче провадження”.

Заявником вказано, що перший відповідач є власником 56/100 частки об”єкту нерухомого майна, що розташований за адресою: м.Луганськ, вул.26 Бакинських Комісарів, буд. 164а, в тому числі прохідної та огорожі.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право приватної власності є непорушним. У відповідності з статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Оскільки перший відповідач є власником прохідної  та огорожі, ніяких договірних або інших правовідносин між ним та позивачем не існує, то за таких обставин, перший відповідач на власний розсуд вирішує як саме користуватись та розпоряджатись належним йому майном, а саме: прохідною та огорожею.

Висновок місцевого господарського суду про те, що перший відповідач, блокуючи прохід та проїзд позивача до орендованого ним майна, обрав спосіб захисту своїх прав, який не передбачений чинним законодавством, не відповідає обставинам справи.

Судом не визначено з яких саме законних підстав перший відповідач має дозволяти безоплатно користуватися позивачу своїм майном, а саме: належними йому прохідною та огорожею.

Відповідно до частини 2 статті 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення  яких не є обов’язковим для неї.

Письмовими поясненнями від 04.12.07 АТЗТ „Луганськмонолітспецбуд” зазначило, що вважає рішення господарського суду Луганської області від 26.10.07 у справі №8/462пн незаконним та необгрунтованим, та таким, що порушує право приватної власності ТОВ „Луганськмонолітспецбуд”, а тому просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю „Аква”.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду  від 19 листопада 2007 року у справі №8/462пн для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганськмонолітспецбуд” на рішення господарського суду Луганської області від 26.10.07 у справі №8/462пн призначено судову колегію у складі: Журавльової Л.І. – судді – головуючого, суддів – Бойченка К.І., Єжової С.С.

Відповідно до статті 99 Господарського процесуального кодексу України    апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові  докази   приймаються   судом,   якщо заявник обґрунтував  неможливість  їх  подання  суду  першої  інстанції  з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення від  22 листопада 2007 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганськмонолітспецбуд” слід залишити без задоволення, рішення господарського суду Луганської області від 26 жовтня 2007 року у справі №8/462пн слід залишити без змін з  наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією  породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов”язання повинне виконуватись належним чином, відповідно до умов договору і вимог даного кодексу.

Згідно частини 1 ст.759 Цивільного кодексу України за  договором  найму  (оренди)  наймодавець  передає  або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем – Товариством з обмеженою відповідальністю „Аква” (орендар) та другим відповідачем – Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Монолітбуд - Інвест” (орендодавець) укладено договір  оренди будівель та споруд від 10.09.06 №09/10, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування  наступні об’єкти нерухомості, розташовані за адресою: місто Луганськ, вул.26-ти Бакинських комісарів, 164-а, а саме: 3-2 – контору  управління площею 568,8 кв.м; 12-1 – матеріально-технічний склад площею 663,0 кв.м; 17-1 та 19-1 – матеріальний склад площею 358,2 кв.м (пункт 1.1 договору).

Термін оренди становить 11 місяців з моменту прийняття орендованих об’єктів за актом приймання-передачі (п. 4.1).

За умовами договору, якщо жодна із сторін у термін один місяць до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, він автоматично пролонговується на строк три роки (п. 4.2).

10.09.06 згідно акту приймання-передачі, підписаного обома сторонами, об’єкти оренди передані орендареві у користування.

Орендодавець за договором №09/10 є власником майна, що підтверджується договором міни нерухомого майна та обладнення від 02.08.06, укладеним між Закритим акціонерним товариством „Проектно-будівельна компанія „Луганськмонолітбуд” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Монолітбуд-Інвест”, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Ковальовою Т.А. 02.08.06, за реєстром №2878 (а.с.76-81).

Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташована ця частка нерухомого майна, у договорі купівлі-продажу не визначено (абзац 3 п.1.1 договору).

02.08.06 цей договір зареєстровано у Державному реєстрі правочинів (витяг №2712135 від 02.08.06).

Договір є чинним на день розгляду спору судом.

Як вбачається зі Змін №1 до Статуту (в новій редакції) Товариства                      з обмеженою відповідальністю “Луганськмонолітспецбуд”, Акціонерне товариство закритого типу “Луганськмонолітспецбуд” передало до статутного фонду товариства своє рухоме та нерухоме майно, у тому числі – і 56/100 частки об’єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: місто Луганськ, вул.26-ти Бакинських комісарів, 164-а.

28.02.07 Управлінням комунальним майном Луганської міської ради Товариству з обмеженою відповідальністю “Луганськмонолітспецбуд” видано свідоцтво про право власності на об’єкт нерухомого майна у вигляді 56/100 частки об”єкту нерухомого майна, який розташований у місті Луганську,                 вул.26-ти Бакинських комісарів, 164-а.

Матеріали справи свідчать, що майно відповідачів, орендоване ТОВ “Аква” у другого відповідача, знаходиться на земельній ділянці загальною площею 2,6218 га, яка розташована у місті Луганську, вул.26-ти Бакинських комісарів, 164-а.

Згідно з Державним актом на право постійного користування землею І-ЛГ №006422/2, виданим виконавчим комітетом Луганської міської ради 13.04.98 та на підставі рішення виконкому Луганської міської ради  від 28.05.97 за №186/8, дана земельна ділянка надана у постійне користування  третій особі – АТЗТ “Луганськмонолітспецбуд”.

З наданих позивачем до справи доказів вбачається, що позивачем  вживались заходи щодо встановлення правовідносин з АТЗТ “Луганськмонолітспецбуд”  на предмет користування земельною ділянкою, на якій знаходяться орендовані ним об’єкти нерухомості, однак правовідносини не були встановлені.

Об’єкти нерухомості, вказані у договорі №09/10, розташовані на земельній ділянці, право на постійне користування якою належить третій особі по цій справі – АТЗТ “Луганськмонолітспецбуд”, тобто останнє не є власником земельної ділянки, а є лише її користувачем.

Згідно статті 92 Земельного кодексу України право постійного  користування  земельною  ділянкою  - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

З посиланням на ч.1 ст.116, ч.1-2 та 4-5 ст.120 Земельного кодексу України господарським судом Луганської області вірно зазначено, що ТОВ “Компанія “Монолітбуд - Інвест”, отримавши право власності на  нерухоме майно у розмірі 44/100 частки, має право на користування земельною ділянкою, на якій розташовані 44/100 частки нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що перший відповідач перешкоджує пропуск людей (працівників), транспортних засобів та механізмів позивача до орендованого ним майна, що підтверджується наданими позивачем до справи доказами (акт простою від 30.05.07, листування позивача з першим відповідачем та ін.).

З посиланням на ч.1 статті 8, частину 3 статті 13, ч.1 статті 42, статтю 68 Конституції України, на статті 13, 15, частину 1 статті 16 Цивільного кодексу України господарським судом Луганської області  вірно зроблено висновок, що обраний спосіб захисту порушених прав позивача ніяким чином не порушує право власності та інші охоронювані законом права першого відповідача та третьої особи по цій справі. Безпідставне твердження заявника скарги про невизначення судом підстав користування позивачем прохідною та огорожею,  оскільки місцевим господарським судом зазначено, що усі спірні питання, які  можуть мати місце між позивачем та першим відповідачем і третьою особою по цій справі, повинні вирішуватися у порядку та у спосіб, передбачені чинним законодавством України. Перший відповідач вимоги чинного законодавства України належним чином не виконав, позивачем доведено законність та обґрунтованість своїх позовних вимог.

За таких обставин, господарським судом Луганської області вірно позов задоволено у повному обсязі.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, рішення господарського суду відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України   витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги –  Товариство з обмеженою відповідальністю „Луганськмонолітспецбуд”.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганськмонолітспецбуд” на рішення господарського суду Луганської області від 26 жовтня 2007 року у справі №8/462пн  залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Луганської області від 26 жовтня 2007 року   у справі №8/462пн залишити без змін.

Відповідно ч.3, ч.5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                  Л.І.Журавльова

Суддя                                                                      К.І.Бойченко

Суддя                                                                      С.С.Єжова