ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  39/38

17.10.07

За позовом     Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим

до                     Закритого акціонерного товариства " Магістральполіс"

про                    визнання договору страхування недійсним та стягнення 12078,00 грн.

Суддя  Гумега О.В.

Представники:

Від позивача: не з‘явилися.

Від відповідача: не з‘явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним на підставі ст. ст. 203, 215, 234 ЦК України договору страхування будівельно-монтажних робіт замовником (інвестором) № 9-10/20-13 від 08.07.2004р., укладеного між позивачем та відповідачем, та стягнення 12078,00 грн. страхового внеску, отриманого без достатніх підстав. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вказаний договір страхування був укладений в порушення вимог статей 1, 8 Закону України “Про страхування”, при його укладенні сторони не мали на меті настання правових наслідків, які повинні були породжуватися цим договором, а саме –виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку при виконанні ремонтних робіт, страхування яких було предметом оспорюваного договору, оскільки на момент вступу у силу цього договору дані ремонтні роботи були вже виконані та здані замовнику. З огляду на те, що договір страхування, відповідно до статті 236 ЦК України, є недійсним з моменту його укладення, то перерахована позивачем сума страхового внеску –12078,00 грн. на виконання цього договору підлягає поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.

Позивач також зазначив, що факт укладання у 2004 році незаконних договорів страхування (в тому числі і договору страхування будівельно-монтажних робіт замовником (інвестором) № 9-10/20-13 від 08.07.2004р.) між позивачем та відповідачем, а також незаконного перерахування позивачем на рахунок відповідача страхових внесків за договорами страхування на загальну суму 150560,00грн., що потягло за собою заподіяння позивачу матеріального збитку, підтверджується ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 06.03.2007р. у кримінальній справі № 11-374/2007 та вироком Київського районного суду м. Сімферополя від 26.12.2006р. стосовно громадянки Вовк С.С.

Крім того, відповідно до Акту від 01.03.2006р. № 06-23/1-5 ревізії цільового та законного використання бюджетних коштів, спрямованих на розвиток і утримання мережі автомобільних доріг загального користування, у позивача за 2005рік, складеного Контрольно-ревізійним управлянням в Автономній Республіці Крим 01.03.2006р., в ході ревізії було встановлено, що з 24-ох договорів страхування будівельно-монтажних та ремонтних робіт, укладених позивачем з відповідачем, 18-ть договорів укладені у порушення положень статей 982, 983 ЦК України та статей 1,8 Закону України “Про страхування”, у частині настання страхового випадку і страхового ризику, оскільки на момент оплати страхового внеску роботи були виконані, тобто була відсутня ознака ризику, відображена у полісах, договорах, в наслідок чого позивачем безпідставно перераховані страхові платежі в сумі 227 367 грн. і, відповідно, зайво використані бюджетні кошти на цю суму.

Позивач також просить покласти на відповідача судові витрати, пов‘язані з розглядом цієї справи.

Ухвалою суду від 07.09.2007р. порушено провадження у справі № 39/38 та призначено справу до розгляду на 24.09.2007р. о 10:00 год.

Ухвалою суду від 24.09.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи було відкладено на 17.10.2007 р. о 09:50 год.

Відповідач у судові засідання не з‘явився, відзив на позовну заяву не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку.

17.10.2007р. через канцелярію суду від позивача надійшла телеграма з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв’язку із неможливістю представника позивача з‘явитися в судове засідання, проте, в задоволенні вказаного клопотання позивача судом відмовлено як такому, що є безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивачем не надано доказів, що свідчать про неможливість представника позивача з‘явитися в судове засідання, призначене на 17.10.2007 року.

В судовому засіданні, призначеному на 17.10.2007 р., оголошувалися вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем  не подано.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.01.2004 року позивачем (замовником) і ВАТ “Юждорбуд” (підрядником) укладено договір № 12 на виконання капітального ремонту (полегшеного) по відновленню дорожнього покриття на дорогах м. Ялти (Лівадія) (далі - договір № 12), відповідно до ст. 2 якого замовник доручає, а підрядник виконує власними і залученими силами роботи з капітального ремонту (полегшеного) по відновленню дорожнього покриття на дорогах м. Ялти (Лівадія), відповідно до затвердженої замовником кошторисної документації і здає в установлені строки об’єкт замовнику за Актом Державної комісії; усуває за власний рахунок недоліки та дефекти, що виникли з його вини та які були виявлені у процесі приймання робіт і в гарантійні строки експлуатації об’єкту.

Строк виконання робіт за цим договором  складає один місяць з дати підписання сторонами цього договору, тобто з 08.01.2004р. по 08.02.2004р. (п. 4.1.).

Відповідно до п. 3.1. договору № 12 вартість робіт за цим договором склала -  754912,00 грн. У відповідності з Календарним графіком на виконання робіт строк виконання робіт по договору був визначений січнем 2004 року.

Згідно Акту приймальної комісії про прийняття робіт по капітальному (полегшеному) ремонту автомобільної дороги від 02.02.2004р. роботи по капітальному (полегшеному) ремонту автомобільної дороги прийняті позивачем –02.02.2004 року.

08.07.2004 року між позивачем (страхувальник) та відповідачем (страховик) укладено договір страхування будівельно-монтажних та ремонтних робіт замовником (інвестором) № 9-10/20-13, відповідно до пункту 1.1. якого предметом договору між страховиком та страхувальником є страхування майнового інтересу страхувальника при виконанні підрядником ВАТ “Юждорбуд” капітального ремонту автомобільної дороги згідно з договором № 12 від 08.01.2004 року.

Пунктом 2.1 Договору страхування передбачено, що об’єктом страхування є майновий інтерес страхувальника, що не суперечить законодавству України, пов'язаний із збитками страхувальника при виконанні робіт підрядником на об’єкті капітального ремонту автомобільних доріг загального користування державного значення в результаті знищення, втрати або пошкодження майна, що призводить до додаткового інвестування через збільшення вартості контракту.

Страхова сума встановлена у розмірі 754912,00 грн. (п. 4.1), а страховий внесок (страховий платіж, страхова премія) встановлений у сумі 12078,00грн. (п. 4.3).

Відповідно до статті 984 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Аналогічна норма міститься і в абзаці третьому статті 18 Закону України “Про страхування”.

Пунктом 5.2. договору страхування передбачено, що він набирає чинності о 00 годин. 00 хвилин доби, наступної за днем надходження страхового внеску на розрахунковий рахунок страховика.

Платіжним дорученням №897 від 21.09.2004р. позивач перерахував відповідачу страховий платіж у сумі 12078,00 грн. відповідно до умов договору страхування.

Таким чином, договір страхування будівельно-монтажних та ремонтних робіт замовником (інвестором) № 9-10/20-13 від 08.07.2004р. був укладений та набув чинності вже після того як ремонтні роботи за договором №12 від 08.01.2004р. було виконано у повному обсязі та минули усі ризики, які супроводжували виконання договору № 12.

Згідно з частиною 1 статті 354 ГК України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Вказане положення кореспондується з частиною 1 статті 979 ЦК України, відповідно до якої за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, а також статтею 16 Закону України “Про страхування”, якою передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 1 Закону України “Про страхування” передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 8 вказаного Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Таким чином, оскільки ризик настання для позивача несприятливих наслідків за договором №12 від 08.01.2004р. минув ще до моменту укладання договору страхування будівельно-монтажних та ремонтних робіт замовником (інвестором) № 9-10/20-13 від 08.07.2004р., то суд дійшов висновку, що оспорюваний договір був укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором.

Абзацом першим статті 29 Закону України “Про страхування” передбачено, що договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з частиною 1 статті 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що договір страхування будівельно-монтажних та ремонтних робіт замовником (інвестором) № 9-10/20-13 від 08.07.2004р. є фіктивним правочином, у зв’язку із чим він підлягає визнанню недійсним з моменту укладання.

Частинами 1, 3 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимоги про повернення виконаного за недійсним правочином.

Таким чином, оскільки договір страхування будівельно-монтажних та ремонтних робіт замовником (інвестором) № 9-10/20-13 від 08.07.2004р. судом визнано недійсним з моменту його укладання, то перераховані позивачем як страховий платіж кошти у сумі 12078,00 грн. підлягають поверненню.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового внеску, отриманого без достатніх підстав, в розмірі 12078,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, стороні на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує державне мито за рахунок другої сторони, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. За таких обставин, витрати по сплаті державного мита в розмірі 205,78 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір страхування будівельно-монтажних та ремонтних робіт замовником (інвестором) № 9-10/20-13 від 08.07.2004р., укладений між Службою автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим та Закритим акціонерним товариством “Магістральполіс”.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Магістральполіс” (03150, м. Київ, вул. Горького, 51; код ЄДРПОУ № 31240251, рахунок № 1776 в АКБ “Трансбанк”, МФО 300089), а у разі відсутності грошових коштів - з будь-якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду на користь Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим (95022, м. Сімферополь, вул. Кечкеметська, 184/1; код ЄДРПОУ № 24407290; рахунок № 3168 в КЦО Промінвестбанку м. Сімферополя,  МФО 324430) 12078,00 грн. (дванадцять тисяч сімдесят вісім гривень 00 коп.) страхового внеску отриманого без достатніх підстав, 205 (двісті п’ять) грн. 78 коп. держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

2.          Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                 Гумега О. В.

Дата підписання

повного тексту рішення: 19.10.2007р.