ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.08.07
Справа № 4/412-07.

за позовом          Охтирського міськрайонного центру зайнятості

до відповідача           Приватного підприємства « Жилкомсервіс», м.Охтирка

про стягнення 3932 грн.20 коп.

СУДДЯ   В.М. МОЇСЕЄНКО

За участю представників сторін:

від позивача: Федченко Л.О., Веклич Л.В.

від відповідача : директор Шрамко О.Я., голов.бухгалтер  Таран Л.М.

Суть спору: позивач просить стягнути з відповідача на свою користь  кошти в сумі 3932 грн.20 коп.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, так як вважає їх безпідставними та не обгрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, які мають суттєве значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В обґрунтування своїх вимог,  позивач посилається на  те, що в ході проведеної ним  ревізії  з питань використання відповідачем  коштів Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок  безробіття  на надання роботодавцям дотації на створення додаткових  робочих місць для працевлаштування безробітних  за період з 01.04.2005р. по 31.03.2007р. встановлено факт звільнення з роботи прийнятого за рахунок надання дотації на посаду слюсаря-сантехніка Жигарєва В.В.  за згодою сторін ( п.1 ст.36 КЗпП України).

Позивач  зазначає, що відповідач в порушення  вимог  п.8 « Порядку надання роботодавцю дотацій на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних», затвердженого наказом Мінпраці та соціальної політики України № 1  від 10.01.2001р.  ( із змінами та доповненнями)  у разі розірвання  трудового договору дотацію повинен повернути в повному обсязі.

Суд не може погодитися з зазначеною позицією позивача з огляду на наступне.

Між приватним підприємством « Жилкомсервіс» та Охтирським центром зайнятості у 2004р. , відповідно до п.13 « Порядку надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних» був заключний договір  на умовах , визначених діючим на той момент законодавством. Згідно з зазначеним Порядком , надання дотацій за відповідних умов може надаватись роботодавцю лише за письмовою згодою останнього і оформлятись договором. На момент виникнення правовідносин, тобто на момент заключення договору, в  Порядку норма про обмеження права розірвання договору за угодою сторін не існувала , відповідно в договорі на надання дотації вона не відображена . Також, згідно з умовами договору, що складений відповідно до примірного договору, розробленого Державним центром зайнятості, внесення в договір змін можливе тільки за умови погодження обох сторін договору. Зміни до Порядку, що забороняли звільнення за угодою сторін, біли прийняті 05.04.2005р. Таким чином, центр зайнятості не міг одноособово змінити умови діючого договору і нав’язати роботодавцю виконання додаткових обов’язків.

Отже,звільнивши  гр. Жигарєва В.В. за угодою сторін, директор ПП «Жилкомсервіс» не порушив  умов договору з центром зайнятості. Щодо  порушення діючого на той момент Порядку надання роботодавцю додатції на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних, то, відповідно  до ст.. 58 Конституції України закони та інші  нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони  пом’якшують або скасовують  відповідальність особи.  В ст. 5 Цивільного кодексу України також  визначено , що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом’якшує або скасовує  цивільну відповідальність особи; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов’язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У Кодексі про  адміністративні правопорушення подібну норму містить ст. 8.

При таких обставинах, суд вважає, що позивач, в порушення вимог ст. 33 ГПК України , не довів у встановленому Законом порядку обґрунтованість та правомірність своїх позовних вимог.

При таких обставинах у суду відсутні законні підстави  для задоволення позовних вимог, тому суд відмовляє в задоволенні позову..

Судових витрат по справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 84,86 ГПК України - СУД

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позовних вимог  відмовити.

СУДДЯ                                                                                В.М. МОЇСЕЄНКО

Повний текст рішення віддрукований та підписаний 30.08.2007р.

З оригіналом згідно

Секретар  судового засідання                              Л.М.Сорока