ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

09.11.2007
Справа №2-5/6955-2007

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Ітера-Інвест-Україна», м. Київ.

До відповідачів –   Товариства з обмеженою відповідальністю  «Ітера-Крим», м. Сімферополь; Санаторно-курортного об'єднання «Алушта», м. Сімферополь.

Третя особа – АТЗТ «Ваш Вибір», м. Сімферополь.

Про визнання недійсним договору.

Суддя  М.П.Гаврилюк

представники:

Від позивача – Ольшанецький Д.В., дов. № 04-9/8 від 27.03.2007р.

Від відповідачів – 1) Валяєв О.П., директор; 2) Осипова О.Ю., дов. № 89/2 від 03.02.2007р.; Борісовський О.В., дов. від 04.06.2007р.

Від третьої особи – не з’явилась.

Сутність спору:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Ітера-Інвест-Україна» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом  та просить суд  визнати недійсним  договір купівлі-продажу цінних паперів у кількості 17 364 шт. придбаних СКО «Алушта» у ТОВ «Ітера-Крим» за договором № К-05/1/2007. Свої вимоги позивач мотивує наступним:

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

На думку представника позивача, директором ТОВ «Ітера-Крим» Валяєвим О.П. порушено вимоги статуту товариства відповідно до положень якого, директор не має право на відчуження майна, вартість якого перевищує 50 % вартості майна товариства. Для здійснення таких дій директор зобов’язаний отримати дозвіл. Дане положення статуту кореспондується із нормою ЦК України щодо обов’язкової наявності згоди учасників на відчуження майна вартістю понад 50 % вартості майна товариства.

18.06.2007 р. третьою особою та відповідачами по справі були надані суду письмові мотивовані пояснення та заперечення проти позову. У своїх запереченнях ТОВ «Ітера-Крим» та СКО «Алушта» не погоджуються в повному обсязі з позовними вимогами і просять суд відмовити ТОВ «Ітера-Інвест-Україна» у їх задоволенні. АТЗТ «Ваш Вибір» також вважає необґрунтованим позов ТОВ «Ітера-Інвест-Україна».

Клопотанням від 18.06.2007 р., представником позивача було змінено (уточнено) підстави позову. Крім підстав визначених в позовній заяві представник позивача зазначив наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про заставу», заставодавець має право відчужувати предмет застави лише за згодою заставодержателя. На думку позивача даний припис кореспондується із відповідними нормами ЦК України, що регулюють право власника майна на розпорядження (відчуження) майна, що є предметом застави та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якими заборонено продаж майна, що перебуває в заставі та є обтяженим без згоди заставодержателя (обтяжувача). Представник позивача також вважає, що договір купівлі-продажу акцій № К-05/1/2007 від 05.01.2007 р. не укладався датою, що визначена у договорі, а був укладений набагато пізніше після укладення договору застави, тобто даний договір є фіктивний та містить ознаки підробки щодо дати його укладення.

27.06.2007 р. ухвалою Господарського суду АРК по справі № 2-5/6955-2007 було задовільнено клопотання представника позивача від 18.06.2007 р., призначена судова технічна експертиза договору купівлі-продажу № К-05/1/2007, виконання якої було доручено НДЕКЦ. На розгляд експерту НДЕКЦ були поставлені наступні питання:

1) чи нанесений відтиск печатки (штампа) у той час, яким датований документ ?

2) чи виготовлений рукописний текст у той час, яким датований документ ?

3) у який період часу був виконаний рукописний текст у наданому документі ?

4) у який період часу був нанесений відтиск печатки у наданому документі ?

5) чи в один період часу був виконаний текст та підпис у наданому документі ?

6) у який період часу був виконаний текст документу ?

7) чи виконаний документ у той час, яким датований документ ?

У висновку НДЕКЦ за № 430 від 15.07.2007 р. експерт зазначив, що дати відповіді на питання №, № 1, 4 не представилось можливим із-за відсутності у відтисках печаток СКО «Алушта», АТЗТ «Ваш Вибір», ТОВ «Ітера-Крим» характерних, ярко виражених дефектів експлуатаційного походження, що виникають в певний час у вигляді подряпин, вм’ятин, видалення окремих елементів у літерах, цифрах, рамках (за виключенням відтисків печатки ТОВ «Ітера-Крим», що могло бути обумовлено умовами нанесення відтисків), випадкових тимчасових засмічень волокнами паперу, згустками красителя, сторонніми частинками всередені літер та інш., що могло би свідчити про період між часом виникнення встановленого в досліджуваних відтисках печаток дефектів і часу появи наступних дефектів, а також із-за відсутності експериментальних та вільних зразків відтисків печаток за кожен місяць з моменту експлуатації печаток. Відповісти на питання №, № 2, 3 не представилось можливим із-за відсутності у договорі № К-05/1/2007 купівлі-продажу цінних паперів від 05 січня 2007 року яких-небудь рукописних записів. На питання за №, № 5 та 7 відповісти не представилось можливим із-за відсутності на базі НДЕКЦ при ГУ МВС України в АР Крим необхідного обладнання і науково-обгрунтованих методичних рекомендацій.

09 жовтня  2007 р. від представника ТОВ «Ітера-Інвест-Україна» до суду надійшло клопотання про доручення  проведення технічної експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до Роз'яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/424 від 11.11.1998 р. (із змінами і доповненнями) «Про деякі питання практики призначення судових експертиз», суд може призначити у справі додаткову або повторну судову експертизу (п. 9. Роз'яснень). Підставою для призначення судом додаткової експертизи, є неповнота або неясність висновку експерта. Повторна експертиза призначається, якщо висновок експерта визнаний судом необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів в його правильності. Якщо необхідно провести дослідження нових об'єктів або за іншими обставинами справи, призначається нова експертиза. На думку суду, враховуючи дані експертом роз’яснення до підготовленого висновку, представник позивача не довів суду в чому полягає неповнота, неясність або неправильність висновку № 430 від 15.07.2007 р., які є підстави або інші обставини справи для призначення повторної або нової експертизи.

Третя особа у судове засідання не з’явилась, про причини відсутності суд не повідомила, про день слухання справи була сповіщена належним чином: рекомендованою кореспонденцією.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені  докази, заслухавши  представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

05.01.2007р. між АТЗТ «Ваш Вибір» та СКО «Алушта» був укладений договір-доручення № К-05/2007 щодо купівлі цінних паперів, емітованих ЗАТ «Санаторій «Морской уголок».

На виконання вказаного договору, 05.01.2007р. був підписаний договір купівлі-продажу цінних паперів № К-05/1/2007 відповідно до якого СКО «Алушта» придбало у власність у ТОВ «Ітера-Крим» 17 364 шт. простих іменних акцій. На підтвердження виконання договору ТОВ «Ітера-Крим» виконало певні дії, а саме підписало передавальне розпорядження та передало повіреному СКО «Алушта» - АТЗТ «Ваш Вибір» сертифікат акцій серії № 0000004, код випуску UA , підтверджуючий право власності на цінні папери.

Водночас, як зазначив представник позивача, відповідно до договору застави № 06-3.1 від 12.07.2007 р. ТОВ «Ітера-Інвест-Україна» є заставодержателем зазначених акцій. Дані акції були передані в якості забезпечення виконання зобов’язань за договором позики № 01/03 від 22.02.2005року. На виконання даного договору до Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис за № 4485833 від 12.02.2007р. про обтяження зазначеного пакету акцій на користь ТОВ «Ітера-Інвест-Україна». Тобто на думку позивача відповідно до Закону України «Про заставу» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», під заставою та обтяженням рухомого майна розуміється право заставодержателя (обтяжувача) на рухоме майно боржника або обмеження права боржника на рухоме майно. Таким чином, відповідно до змісту ч. 2 ст. 295 ЦК України, ТОВ «Ітера-Інвест-Україна» є власником речового права на чуже майно, що полягає у праві на набуття права власності на предмет застави відповідно до договору або отримання коштів від його реалізації у випадку невиконання боржником своїх зобов’язань за основним договором.

Суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Ітера-Інвест-Україна» не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

05.01.2007 р. СКО «Алушта» було придбано у ТОВ «Ітера-Крим» пакет простих іменних акцій в кількості 17 364 шт., емітованих ЗАТ «Санаторій «Морской уголок». Відповідно до положень ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди по усім істотним умовам договору. 05 січня 2007р. між сторонами у письмовій формі було досягнуто згоди, підписана багатостороння угода, яка вмістила в собі усі істотні умови договору купівлі-продажу: предмет, ціна, умови виконання договору, гарантії, права та обов’язки, відповідальність сторін, особливі умови, строк і порядок дії договору. Статтею 204 ЦК України встановлено, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 ЦК України). Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами. Стаття 627 ЦК України передбачає, що сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що уклавши 05.01.2007 р. договір купівлі-продажу сторонами було дотримано вимоги ч. ч. 1, 3-5 ст. 203 ЦК України. На доведення повноважень щодо існування у директора права на укладення договорів на суму, яка перевищує 50 % вартості майна товариства, директором ТОВ «Ітера-Крим» Валяєвим О.П. в матеріали справи було надано копію протоколу учасників ТОВ «Ітера-Крим» від 28.07.2004 р. відповідно до змісту якого Валяєву О.П. надано повноваження на здійснення та підписання правочинів від імені товариства на суму до 25 млн. гривень.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в України» (який діяв у редакції на момент здійснення правочину), право власності на іменні цінні папери, випущені у документарній формі, переходить до нового власника шляхом повного індосаменту, тобто право власності до СКО «Алушта» на придбані прості іменні акції за договором купівлі-продажу цінних паперів № К-05/1/2007 перейшло в момент підписання передавального розпорядження № Р-1 від 05.01.2007 р. та передання цього документа разом із сертифікатом акцій до нового власника.

Згідно положень ст. 194 ЦК України, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», з моменту підписання передавального розпорядження (здійснення повного індосаменту), усі права, посвідчені таким цінним папером, переходять до нового власника.

У відповідності з  частиною 2 статті 4 Закону України «Про заставу», предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Відповідати за своїми зобов’язаннями власник вправі тільки тим майном, що йому належить (ст. 7 Закону України «Про власність», що діяв на момент укладення договору застави). Оскільки відповідно до приписів чинного законодавства, що регулює особливості обігу, правові підстави переходу права власності на цінні папери на ринку цінних паперів України, цінні папери, що є предметом цього судового спору, на момент укладення договору застави від 12.02.2007р. належали СКО «Алушта» відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів № К-05/1/207 від 05.01.2007 р. та передавального розпорядження № Р-1 від 05.01.2007 р., суд вважає безпідставним посилання ТОВ «Ітера-Інвест-Україна» на приналежність йому спірних акцій за ознаками права власності відповідно до договору застави № 06-3.1. Таким чином, ТОВ «Ітера-Крим» не мало права після здійснення 05.01.2007 р. повного індосаменту розпоряджатися майном, що йому не належало та передавати 12.02.2007 р. у заставу спірні цінні папери, що належали СКО «Алушта».

Крім того, п. 4.3. договору купівлі-продажу цінних паперів № К-05/1/2007 ТОВ «Ітера-Крим» прийняло на себе зобов’язання не продавати, не дарувати, а також яким-небудь іншим шляхом відчужувати цінні папери на користь третіх осіб, крім СКО «Алушта» з моменту підписання цього договору.

Так, відповідно до приписів ст. ст. 526, 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами, зобов’язання повинно виконуватися належним чином згідно умов договору. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не дозволяється, якщо інше не встановлено у договорі (ст. 525 ЦК України). Одностороння відмова, зміна умов договору купівлі-продажу передбачена не була (п. 9.4. договору). Вказані обставини справи свідчать про те, що ТОВ «Ітера-Крим» не мало право в односторонньому порядку змінювати умови договору купівлі-продажу та передавати після 05.01.2007 р. право власності на цінні папери третім особам, крім СКО «Алушта».

Укладений же 05.01.2007 р. договір купівлі-продажу № К-05/1/2007, як вбачається із пояснень по справі ТОВ «Ітера-Крим», відповідав внутрішній волі сторін, був вчинений у формі, встановленій законом та був спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним.

У позові представником ТОВ «Ітера-Інвест-Україна» визначено що відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі не має відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. На думку суду є неспроможним посилання представника позивача на той факт, що оскільки на момент укладення договору застави та проведення обтяження на предмет застави відомості про будь-які обтяження у реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні, ТОВ «Ітера-Інвест-Україна» є добросовісним набувачем права застави та права обтяження на зазначені акції.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження поділяються на публічні та приватні. Згідно положень ст. 2 згаданого Закону, обтяжувач - уповноважений орган при публічному обтяженні; кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням; власник рухомого майна, що знаходиться у володінні боржника; будь-яка інша особа, на користь якої встановлюється договірне обтяження; особа, яка здійснює управління рухомим майном в інтересах кредитора. Обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду. Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом реєструється обтяження рухомого майна. Таке обтяження виникає і реєструється на підставі укладеного сторонами правочину. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом (ст. 3 Закону). Таким законом є Закон України «Про заставу», дія якого не розповсюджується на вимоги, встановлені для укладення договору купівлі-продажу. Треба зазначити, що забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов'язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем (ч. 4 ст. 4 Закону). Іншими договірними є приватні обтяження, які не віднесені до забезпечувальних і виникають унаслідок передачі рухомого майна, право власності на яке належить обтяжувачу, у володіння боржнику, або з інших підстав, що обмежують право обтяжувача чи боржника розпоряджатися рухомим майном (ч. 5 ст. 4 Закону). Таким чином, враховуючи вищезазначені норми права, за підсумками укладення договору купівлі-продажу № К-05/1/2007 від 05.01.2007 р., ніякі обтяження не повинні були вноситися до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, оскільки правочин щодо купівлі-продажу цінних паперів не підпадає під дію положень ст. ст. 2, 3, 4, 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та наслідки передбачені цим Законом.

З огляду  на викладене та керуючись  ст. ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гаврилюк М.П.