СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08.10.07                                                                                 Справа № 7/280ад.

м. Луганськ

Суддя господарського суду Луганської області Калашник Т. Л., при секретарі судового засідання Михайлевич М.Ю., розглянув матеріали справи за позовом

Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Науково-виробничого приватного підприємства "Сєвєродонецьк - комп’ютер", м. Сєвєродонецьк  Луганської області

про стягнення  516 грн. 26 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Осмаловський Є.Л., довіреність № 15 від 17.09.07;

від відповідача –не прибув.

Суть спору: про стягнення 516 грн. 26 коп. недоїмки по страхових внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Відзивом на позовну заяву, який надійшов до суду 07.06.07, відповідач проти позову заперечує, посилаючись зокрема на те, що  він є платником єдиного податку та що ним страхові внески за спірний період було сплачено відповідно до платіжних доручень № 38 від 12.03.07 та № 39 від 15.03.07.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд, -

в с т а н о в и в:

Засади і механізми системи  функціонування  загальнообов‘язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів  Пенсійного фонду, що формуються  за рахунок страхових внесків  роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон  України  від 09.07.2003 № 1058-ІУ “Про загальнообов‘язкове державне  пенсійне  страхування” (далі –Закон).

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст.17  Закону  страхувальники  (роботодавці) зобов‘язані нараховувати,  обчислювати  і сплачувати  в установлені строки  та в повному обсязі страхові внески.

Порядок обчислення і сплати  страхувальниками  та застрахованими  особами внесків  на загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування  до Пенсійного фонду  України  встановлений однойменною  Інструкцією,   затвердженою Постановою  Правління Пенсійного фонду  України від 19.12.03 № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві  юстиції України 16.01.04 № 64/8663 (далі –Інструкція).

Розміри  страхових внесків  на загальнообов‘язкове  державне пенсійне страхування  встановлюються відповідно  до Закону України  “Про збір на обов‘язкове  державне  Пенсійне  страхування”  (п.4 Інструкції).

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Закону за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

З матеріалів справи  вбачається, що відповідач  зареєстрований  в Управлінні Пенсійного фонду України  в м. Сєвєродонецьку Луганської області  як платник збору  на обов‘язкове державне пенсійне  страхування та своєчасно  не перераховує  названий збір, у зв‘язку  з чим  за ним утворилась заборгованість (недоїмка) у сумі 516 грн. 26 коп. за період з 01.02.07 по 28.02.07.

Згідно зі ст. 106 Закону позивач направив відповідачу відповідну вимогу № Ю-180/3 від 03.03.07 про сплату заборгованості. Але борг відповідачем було не сплачено, у зв’язку з чим позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою.

Сума заборгованості по сплаті страхових внесків в розмірі 516 грн. 26 коп. підтверджена документально, у тому числі розрахунком суми страхових внесків за січень 2007 року (а.с.33).

Заперечення відповідача щодо єдиного податку, судом відхиляються з огляду на наступне:

- Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб’єктів малого підприємництва" від 03.07.98 № 727/98 (Далі –Указ), являє собою нормативний акт, який поширює свою дію на податкові правовідносини. Закон регулює відносини, що виникають між суб’єктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування;

- згідно ч. 4 ст. 18 Закону страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство;

- згідно п. 15 розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону;

- ст. 15 Закону визначено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону,  зокрема роботодавці - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент).

За таких обставин, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що повний текст постанови буде виготовлений та підписаний у п’ятиденний строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Науково-виробничого приватного підприємства "Сєвєродонецьк - комп’ютер", м. Сєвєродонецьк  Луганської області, вул. Курчатова, 15, на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Шевченко, 9, - недоїмку у сумі 516 грн. 26 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 11.10.07.

Суддя                                                                                Т.Л. Калашник