ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.12.2007  року                                                            Справа № 10/3пд(18/188пд)

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі :

головуючого судді                     Якушенко Р.Є.

суддів                                        Бородіної Л.І.

Іноземцевої Л.В.

Склад судової колегії призначено розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 07.11.2007.

при секретарі

судового засідання                    Черніковій Я.В.

за участю представників сторін

від позивача                              Лаврухін М.І., дов. №2052 від 18.07.2007

Михайлов В.В., дов. №2254 від 07.08.2007

від відповідача                    Віткалов Д.М., дов. №8 від 04.01.2007

Сенюта О.А., дов. №40 від 04.01.2007

прокурор                              Губська А.В., посв. №484 від 02.08.2006

Розглянувши

апеляційну скаргу                    Товариства з обмеженою відповідальністю

„Луганське енергетичне об”єднання”, м. Луганськ

на рішення

господарського суду           Луганської області

від                                         10.10.07

у справі                               № 10/3пд(18/188пд) (суддя  Мінська Т.М.)

за позовом                               Прокурора м. Кіровська в інтересах держави в особі Кіровської міської ради, м. Кіровськ

до відповідача                     Товариства з обмеженою відповідальністю

„Луганське енергетичне об”єднання”, м. Луганськ

про                    спонукання підписати договір оренди земельних ділянок

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.10.2007 у справі №10/3пд(18/188пд) (суддя Мінська Т.М.) частково задоволено позов прокурора м. Кіровська в інтересах держави в особі Кіровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об”єднання”, визнано укладеним договір оренди землі між Кіровською міською радою та ТОВ "Луганське енергетичне об’єднання" з моменту його реєстрації в Державному земельному кадастрі, а саме: 25.01.2005р., з  викладенням п. 9 договору в наступній редакції: орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі згідно рішення № 417 від 25.12.2003р.  13 сесії Кіровської міської ради 24 скликання "Про затвердження Положення про визначення рівня орендної плати за користування земельними ділянками на території Кіровської міської ради", згідно якого орендна плата за земельні ділянки, зайняті землями технічної інфраструктури становить 10% від грошової оцінки. Форма орендної плати –грошова у гривнях, яка складає 61708 грн. 08 коп. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця код платежу 13050200, р/р 0023, МФО 804013, іден. код 24046946 УДК в Луганській області. Місячна сума орендної плати складає –5142 грн. 26 коп.",  в частині вимог - врегулювати розбіжності,  що виникли  при укладенні  між Кіровською  міською радою  і  ТОВ “Луганське енергетичне об’єднання”в  особі  Серговської філії  договору  оренди земельної ділянки    загальною  площею   2,7821 га  для  обслуговування  будівель і споруд для  енергопостачання  у  м. Кіровську –провадження у справі припинено на підставі пункту 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Здійснивши системний аналіз норм законодавства, а саме норми статей 5, 14 Конституції України, пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, статті 22 Господарського процесуального кодексу України, статей 2, 13, 15 Закону України „Про оренду землі”, статей 26, 34, 35 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, статей 632, 638, 639 Цивільного кодексу України місцевий господарський суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки площею 2,7821 га між позивачем та відповідачем є укладеним з моменту його реєстрації в Державному земельному кадастрі, а саме 25.01.2005 з викладенням пункту 9 договору в редакції, зазначеній вище.

Відповідач у справі, Товариство з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об”єднання” (далі ТОВ „ЛЕО”), не погодився з прийнятим місцевим господарським  судом рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволення позовних вимог як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати його та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог, в решті позовних вимог залишити рішення без  змін.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує наступне.

В оскаржуваному рішенні господарський суд, посилаючись на статтю 4 Господарського кодексу України вказує, що норми цього кодексу не можуть застосовуватися при вирішенні спору, що виник між сторонами у справі.

Цивільний кодекс України, як загальна норма, передбачає укладення договорів на підставі правового акту органів місцевого самоврядування, як одного з видів господарських договорів (ст. 648-649 Цивільного кодексу України). Але загальний порядок їх укладення передбачений саме Господарським кодексом України (стаття 181 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 22 господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі змінити підставу або предмет позову. В оскаржуваному рішенні суд помилково вказує, що заява позивача, яка була надана на розгляд суду змінює саме предмет позову. При цьому залишаючи незмінною його підставу. Однак ця заява, все ж таки, змінює і підставу позову. Так предметом первісного позову є спонукання підписати договір оренди, тоді як предметом заяви є визнання угоди дійсною у редакції позивача.

Прокурор, позивач проти доводів апеляційної скарги заперечують, вважають рішення господарського суду від 10.10.2007 законним та обгрунтованим, а тому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду –без змін.

Заслухавши доводи апеляційної скарги, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи судова колегія Луганського апеляційного господарського суду

ВСТАНОВИЛА:

25.12.2003  прийнято рішення  Кіровської міської ради № 417 “Про затвердження  Положення  про визначення  рівня  орендної плати  за  користування земельними  ділянками  на  території  Кіровської міської ради” (а.с. 31, т.2).

У пункті  6  додатку  № 2  даного рішення  затверджено  розмір орендної плати за  користування  земельними  ділянками  на території  Кіровської міської ради  за категорією  “землі  технічної інфраструктури”  для складу категорії -   “виробництво електроенергії, газу,  води, тепла, асенізації,  прибирання  вулиць  та  оброблення відходів,  інше  інженерне  обладнання” в  розмірі  10  відсотків  від  її  нормативної грошової  оцінки (а.с. 32, т.2).

12.03.2004  Кіровською  міською  радою  прийнято  рішення  № 467  “Про надання  в  оренду  земельних ділянок”,   згідно  п.  18  якого,    вирішено    надати  в  оренду   земельну  ділянку   “Луганському   енергетичному  об’єднанню”площею 2,7821 га строком на  3  роки (а.с. 33, т.2).

28.09.2004 позивач направив відповідачу для підписання проект договору оренди землі, що підтверджується листом позивача від 28.09.2004 № 2738,   який отримано   відповідачем  04.10.2004 (а.с. 34, т.1).

На підставі рішення Кіровської міської ради від 25.12.2003 № 417 позивачем  в п.  9  проекту  договору  оренди  зазначено  орендну плату у розмірі 10 % від грошової оцінки землі.

Відповідач підписав проект договору  з  протоколом   розбіжностей та 25.10.2004 направив  їх   позивачу.  Протокол  розбіжностей  містив  7  позицій,  в тому  числі  відповідач не погодився з вищевказаним  розміром орендної плати, наполягаючи на встановленні орендної плати у розмірі 2 % від грошової оцінки землі.

Позивач розглянув протокол розбіжностей, складений відповідачем, та листом від 27.10.2004 № 3122 направив відповідачу протокол врегулювання розбіжностей. Даним   протоколом   врегульовані  всі  розбіжності,   але  щодо  розміру  орендної плати позивач  в даному  листі  зазначив,  що  цей  розмір  встановлено колегіальним органом,  який   не  скасовано  в установленому порядку,  а відтак  цей розмір  діє  до  його  перегляду  або  скасування (а.с. 35, т.1).

Договір  оренди  з  протоколом  розбіжностей  і  протоколом  врегулювання  розбіжностей  був  наданий  відповідачем  і  зареєстрований  у  центрі  державного земельного кадастру,   про  що  у  Державному  реєстрі  земель  вчинено  запис  від  25.01.2005   за  №  301 (а.с. 54-56, т.1).

21.04.2005 прокурор пред’явив даний  позов  про спонукання відповідача підписати з позивачем договір оренди земельних ділянок.

Під час розгляду даної справи господарським судом була розглянута справа №1/241 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об”єднання” до Кіровської міської ради про визнання недійсним рішення Кіровської міської ради №417 „Про затвердження положення про визначення рівня орендної плати за користування земельними ділянками на території Кіровської міської ради”. Предметом судового розгляду була правомірність пункту 6 додатку №2 до вказаного рішення.

У зв”язку з розглядом справи №1/241, розгляд даної справи зупинявся ухвалою від 30.05.2005 (а.с. 67, т.1).

26.07.2005.  Господарським  судом  Луганської  області  прийнято  рішення  по справі  № 1/241   про  відмову  в  задоволенні  позову.  Вказане  рішення  залишено в силі  постановою  Луганського  апеляційного господарського  суду.

Ухвалою Вищого адміністративного Суду України зазначені судові рішення у справі №1/241 залишені без змін.

Ухвалою від 21.08.2006 розгляд даної справи було поновлено (а.с. 75, т.1).

Заявою від 02.09.2006р. № 2068-вих. прокурор виклав вимоги в наступній редакції: "Визнати укладеним договір оренди землі між Кіровською міською радою та ТОВ "Луганське енергетичне об’єднання" з моменту його реєстрації в Державному земельному кадастрі, а саме: 25.01.2005р., з урахуванням узгодження розбіжностей, викладених у протоколі № 1 від 26.10.2004р. до договору та викладенням п. 9 договору в наступній редакції: оренда плата вноситься орендарем у формі та розмірі згідно рішення № 417 від 25.12.2003р.  13 сесії Кіровської міської ради 24 скликання "Про затвердження положення про визначення рівня орендної плати за користування земельними ділянками на території Кіровської міської ради", згідно якого орендна плата за земельні ділянки, зайняті землями технічної інфраструктури становить 10% від грошової оцінки. Форма орендної плати –грошова у гривнях, яка складає 61708 грн. 08 коп. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця код платежу 13050200, р/р 0023, МФО 804013, іден. код 24046946 УДК в Луганській області. Місячна сума орендної плати складає –5142 грн. 26 коп."  (а.с. 79, т.1).

Позивач  заявою від  09.08.2007 підтримав  заяву про зміну позовних вимог (а.с. 10, т.2).

Рішенням господарського суду Луганської області від 11.09.2006 у справі №18/188пд, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 23.11.2006 у задоволенні даного позову відмовлено (а.с. 87, 117, т.1).

Постановою Вищого господарського суду України від 21.02.2007 у справі №18/188пд задоволено касаційне подання прокурора, скасовано вищезазначені судові рішення, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи 08.10.2007 прокурор та позивач подали заяву,  якою  доповнено  позов  новою  вимогою -  винести рішення, яким врегулювати  розбіжності,  що виникли  при укладенні  між Кіровською  міською радою  і  ТОВ    “Луганське енергетичне об’єднання”в  особі  Серговської філії  договору  оренди  земельної ділянки    загальною  площею   2,7821 га  для  обслуговування  будівель і споруд для  енергопостачання  у  м. Кіровську  шляхом  встановлення  розміру  орендної плати  згідно п. 9  договору (а.с. 21, т.2).

Рішенням господарського суду від 10.10.2007 позов прокурора задоволено частково з підстав зазначених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність юридичної оцінки місцевим господарським судом обставин справи та повноту їх встановлення, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи спірні відносини виникли стосовно договору оренди землі.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Законом України „Про оренду землі”, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно із ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Також статтею 2 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що об'єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Крім того, згідно п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

На даний час таке розмежування земель не здійснювалося.

Таким чином, земля, у тому числі комунальної власності, на відміну від іншого майна, має особливий статус, і держава безпосередньо заінтересована у раціональному, ефективному її використанні у відповідності з вимогами закону.

А тому місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що прокурором заявлено позов в інтересах держави, які в даному спорі співпадають з інтересами територіальної громади м. Кіровська, які здійснює Кіровська міська рада.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі змінити підставу або предмет позову.

При цьому предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що кореспондує зі способами захисту порушеного права. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин. Таким чином, підстава позову –це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача, зміна підстави позову –це зміна обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача.

Матеріали справи свідчать, що і позовна заява, і заява про зміну предмету позову ґрунтуються на рішенні №417 від 25.12.2003 13 сесії Кіровської міської ради 24 скликання „Про затвердження положення про визначення рівня орендної плати за користування земельними ділянками на території Кіровської міської ради”. Ніякі нові обставини не досліджувалися при розгляді зміненого предмету позову.

Отже, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, викладені в постанові від 21.02.2007 у справі №18/188пд, дійшов обгрунтованого висновку, що прокурор і позивач змінили лише предмет позову.

Матеріали справи свідчать, що предметом спірного договору оренди є земельна ділянка загальною площею 2,7821 га, на якій розташовані об”єкти нерухомого майна, які належать відповідачу у справі: підстанції, трансформаторні станції, опори повітряних лінії електромереж Кіровський ГЕМ.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно статті 1 Закону України „Про оренду землі” оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини пов”язані з орендою землі, відповідно до статті 2 вищезазначеного закону регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно статті 13  Закону  України  “Про оренду  землі” договір оренди  землі  -  це  договір,  за  яким орендодавець зобов'язаний за  плату  передати  орендареві  земельну  ділянку  у володіння і  користування на певний строк,  а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до  умов  договору  та вимог земельного законодавства.

Статтею 638  ЦК  договір є укладеним, якщо сторони  в  належній  формі  досягли  згоди  з  усіх істотних умов  договору.  Істотними  умовами  є  умови  про  предмет  договору,  умови, що визначені законом  як істотні  або є необхідними  для  договорів даного  виду,  а  також  усі  ті умови,  щодо яких  за  заявою  хоча б однієї сторони  має бути досягнуто згоди.

Статтею 15 Закону  України  “Про оренду  землі” визначено  істотні  умови  договору  оренди  землі,  в  тому  числі серед  інших умов  істотною є  орендна  плата  із  зазначенням  її  розміру.

Статтею 632 передбачено, що ціна  в  договорі  встановлюється  за  домовленістю  сторін.  У  випадках,   встановлених  законом,   застосовуються  ціни  (тарифи,  ставки  тощо),  які  встановлюються або  регулюються  уповноваженими  органами  державної влади або  органами  місцевого самоврядування.

Згідно  пунктів 34 і 35 статті 26  Закону України “Про місцеве самоврядування  в України  до компетенції  міських рад віднесено вирішення  відповідно  до   закону   питань регулювання земельних відносин,  затвердження  відповідно  до  закону  ставок   земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до частини 1 статті 648 Цивільного кодексу України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Як вбачається з матеріалів справи, умови надання земельної ділянки відповідачу (з урахуванням їх цільового призначення) викладені у рішенні 13 сесії Кіровської міської ради 24 скликання №417 від 25.12.2003 „Про затвердження положення про визначення рівня орендної плати за користування земельними ділянками на території Кіровської міської ради”, згідно якого оренда плата за земельні ділянки, зайняті землями технічної інфраструктури, становить 10% від грошової оцінки.

Правомірність вказаного рішення органу місцевого самоврядування підтверджено рішенням господарського суду Луганської області від 26.07.2005 у справі №1/241, про яке було зазначено вище.

Таким чином, розмір орендної плати за користування спірною земельною ділянкою має бути 10% від грошової оцінки земель.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що при укладенні  договору  оренди  підлягали  врегулюванню  інші  умови  договору,   крім  розміру  орендної  плати,   який  є  встановленим  відповідно до законодавства  і  не  підлягає врегулюванню.  Відповідач міг лише  погодитись  на  укладення  договору  оренди  на  цих  умовах розміру  орендної  плати  чи  відмовитись  від  його укладення.

Згідно  статті 639  Цивільного кодексу України  договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній  реєстрації,  є  укладеним  з моменту  його  нотаріального посвідчення або державної   реєстрації.    Договір  оренди земельної ділянки  підлягає  державній  реєстрації  в  порядку, передбаченому  Постановою  Кабінету  Міністрів  України № 1073 від 25.12.1998.

Матеріалами справи доведено, що договір оренди земельної ділянки площею 2,7821 га між позивачем та відповідачем є укладеним, він зареєстрований 25.01.2005 за №301 в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №107 від 25.12.1998.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд спір між сторонами з приводу врегулювання розбіжностей відсутній, але сторони не дійшли згоди з приводу визначеності змісту пункту 9 укладеного і діючого договору.

Місцевий господарський суд правомірно визначив, що обраний прокурором спосіб захисту відповідає положенням статей 16, 213, 637 Цивільного кодексу України та обгрунтовано задовольнив позов в частині визнання укладеним договору  оренди землі між Кіровською міською радою та ТОВ "Луганське енергетичне об’єднання" з моменту його реєстрації в Державному земельному кадастрі, а саме: 25.01.2005р., з  викладенням п. 9 договору в наступній редакції: оренда плата вноситься орендарем у формі та розмірі згідно рішення № 417 від 25.12.2003р.  13 сесії Кіровської міської ради 24 скликання "Про затвердження положення про визначення рівня орендної плати за користування земельними ділянками на території Кіровської міської ради", згідно якого орендна плата за земельні ділянки, зайняті землями технічної інфраструктури становить 10% від грошової оцінки. Форма орендної плати –грошова у гривнях, яка складає 61708 грн. 08 коп. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця код платежу 13050200, р/р 0023, МФО 804013, іден. код 24046946 УДК в Луганській області. Місячна сума орендної плати складає –5142 грн. 26 коп."  та припинив провадження в решті заявлених вимог на підставі пункту 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України –за відсутністю між сторонами спору в цій частині позову.

Доводи апеляційної скарги відхиляються судовою колегією, оскільки вони не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене судова колегія вважає, що рішення господарського суду Луганської області від 10.10.2007 у справі №10/3пд(18/188пд) прийнято при всебічному та повному з”ясуванні всіх обставин справи, з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито за апеляційною скаргою покладається на її заявника –відповідача у справі.

Відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний  господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об”єднання” на рішення господарського суду Луганської області від 10.10.2007 у справі №10/3пд(18/188пд) залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 10.10.2007 у справі №10/3пд(18/188пд) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у місячний строк через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                            Р.Є. Якушенко

Суддя                                                                                Л.І. Бородіна

Суддя                                                                                 Л.В. Іноземцева