ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.12.07 р.
Справа № 44/338пн

Господарський суд Донецької
області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко
Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою
комунального підприємства „Міська служба єдиного замовника” (представник
Ануфрієв О.В., довіреність № 95 від 19.01.07 року) до суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (представник до судового засідання не
з'явився), про визнання договору оренди № 108 від 06.07.05 року розірваним та
зобов'язання відповідача звільнити займане нежитлове приміщення площею 140 м2,
розташоване в будинкуАДРЕСА_1 в місті Харцизьку, та передати його комунальному
підприємству „Міська служба єдиного замовника” у належному стані, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство „Міська
служба єдиного замовника” (далі - Орендодавець) звернулося до суду з позовом до
суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі - Орендар) про
визнання договору оренди № 108 від 06.07.05 року (далі - Договір) розірваним та
зобов'язання Орендаря звільнити займане нежитлове приміщення площею 140 м2,
розташоване в будинкуАДРЕСА_1 в місті Харцизьку (далі - Приміщення), та
передати його Орендодавцеві у належному стані. Позовні вимоги Орендодавця
ґрунтуються на неналежному виконанні Орендарем умов Договору у частині
звільнення Приміщення внаслідок припинення дії зазначеного правочину.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Орендаря до судового
засідання не з'явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та
місце судового засідання (що підтверджено поштовим повідомленням № 7950515),
наразі суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами,
оскільки ненаданий суду відзив не може істотно вплинути на юридичну кваліфікацію
спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов'язком
відповідача.

Вислухавши у судовому засіданні
представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за
своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Орендодавця підлягає
частковому задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши Договір, з якого виникли
цивільні права та обов'язки Орендаря та Орендодавця, суд дійшов висновку, що
укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є
договором майнового найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм
Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та статей 759-786
ЦК України.

Таким чином, в силу статті 758 ЦК
України, статті 10 Закону України „Про оренду державного та комунального
майна”, а також розділу 1 Договору Орендодавець зобов'язався надати, а Орендар
- прийняти у строкове платне користування Приміщення. Відповідно до пункту 1.5
Договору та статті 765 ЦК України, позивач 06.07.05 року передав Приміщення
Орендареві у придатному для цільового використання стані.

Згідно пунктів 2.1-2.2 Договору,
розмір щомісячної орендної плати складає 167,51 грн. з подальшим корегуванням
цього розміру згідно індексу інфляції. За умовами пункту 2.3 Договору оплата
орендної плати провадиться щомісяця, не пізніше 10 числа місяця, наступного за
звітним.

У відповідності до розрахунків
позивача, розмір заборгованості Орендаря за Договором за період з початку
користування річчю до червня 2006 року включно складає 2'111,90 грн., причому
1'234,51 грн. з цієї суми відповідачем було оплачено.

За змістом пункту 3.1 Договору,
термін його дії припиняється 06.06.06 року. Згідно статті 764 ЦК України та
статті 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” - у разі
відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору
оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. Втім виходячи зі змісту пункту 3.2 Договору сторони
передбачили спеціальний порядок пролонгації Договору, зокрема, пролонгація
можлива лише за відповідною заявою сторони, при наявності відповідного рішення
виконавчого комітету та за умови відсутності заборгованості. Таким чином, через
відсутність доказів повної оплати боргу та відсутність рішення виконавчого
комітету про пролонгацію Договору - суд вважає Договір таким, що припинив свою
дію 06.06.06 року.

Наразі, позовні вимоги щодо
визнання Договору розірваним не можуть збути задоволені судом через неправильне
обрання позивачем способу захисту цивільного права (як4і визначено статтею 16
ЦК України та статтею 20 ГК України). Визнання Договору розірваним є нічим
іншим, як встановленням факту, що має юридичне значення. Цей факт може
встановлюватися господарським судом лише при існуванні та розгляді між
сторонами спору про право цивільне, його встановлення як елемент оцінки
фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Така вимога не може бути
предметом спору та самостійно розглядатися в окремій справі, тому в задоволенні
цієї вимоги слід відмовити.

Нормами статті 785 ЦК України та
пункту 6.4 Договору передбачено обов'язок Орендаря після припинення дії
Договору повернути Орендодавцеві Приміщення у належному стані. За своїм
загальноправовим змістом, позовна вимога щодо зобов'язання звільнити Приміщення
фактично є засобом захисту цивільного права у вигляді примусового виконання
обов'язку в натурі, визначеним статтею 16 ЦК України. Водночас, відповідачем на
час винесення рішення суду не надано суду доказів повернення орендованого майна
або доказів складання акту приймання-передачі Приміщення, тому вимоги щодо
зобов'язання повернути позивачеві орендоване Приміщення підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, причиною
виникнення спору є протиправне порушення Орендарем умов Договору, які регулюють
порядок повернення орендованого майна, а також порушення останнім норм ЦК
України та Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, які
регулюють загальні умови виконання зобов'язань та правила виконання договорів
майнового найму (оренди).

Відповідно до статті 49 ГПК
України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру
задоволених вимог. При поданні позову до суду позивачем сплачено державне мито
у розмірі 102 грн., що суперечить вимогам пункту Б частини 2 статті 3 Декрету
Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, згідно якого з позовних заяв
немайнового характеру, що подаються до господарського суду, справляється
державне мито у розмірі 85 грн. Товариством внесено державного мита на 17 грн.
більше, ніж передбачено законодавством, що тягне за собою часткове повернення
сплаченої суми.

На підставі ст.ст.16, 525-526, 636,
759-786 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов
комунального підприємства „Міська служба єдиного замовника” до суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача
звільнити займане нежитлове приміщення площею 140 м2, розташоване в
будинкуАДРЕСА_1 в місті Харцизьку, та передати його комунальному підприємству
„Міська служба єдиного замовника” у належному стані. В решті позовних вимог -
відмовити.

Зобов'язати суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 звільнити займане нежитлове
приміщення площею 140 м2, розташоване в будинкуАДРЕСА_1 в місті Харцизьку, та
передати його комунальному підприємству „Міська служба єдиного замовника” у
належному стані.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на користь комунального підприємства „Міська
служба єдиного замовника” витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 59 грн. та відшкодування сплаченого державного мита
у розмірі 42,50 грн.

Відповідно до п.1 ст.8 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про державне мито» зайво сплачене державне мито у
сумі 17 грн., перераховане комунальним підприємством „Міська служба єдиного
замовника” за платіжним дорученням № 1456 від 11.09.07 року, підлягає
поверненню.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути
оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев
Є.І.

Надруковано
у 3 примірниках:

1
-позивачу

2
-відповідачу

3
-господарському суду Донецької області