СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

31 жовтня 2007 року
Справа № 2-5/7374-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Бородкін Олег Адольфович, довіреність №74  від 02.08.2006;

відповідача 1: Чорний Сергій Миколайович, довіреність №311 від 24.09.2007;

Ільїнічева Валентина Федорівна,  Головуючий ліквідаційної                                                   комісії,

відповідача 2: Грабовський Юрій Леонідович, довіреність №б/н від 05.06.2007;

розглянувши апеляційну скаргу установи заміського дитячого оздоровчого табору "Ісари" ім. Віті Коробкова Кримської республіканської організації профспілки робітників охорони здоров'я України на ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Гаврилюк М.П.) від 10.07.2007 у справі №2-5/7374-2007

за позовом   установи заміського дитячого оздоровчого табору "Ісари" ім. Віті Коробкова Кримської республіканської організації профспілки робітників охорони здоров'я України (вул. Місхорська, 1, корп. 1, кв. 9,Ялта,98612)

до  Кримської республіканської організації профспілки робітників охорони здоров'я України (вул. Севастопольська, 8,Сімферополь,95000)

житлового кооперативу індивідуальних забудовників "Ісари" (вул. Лермонтова, б.12, кв.36,Сімферополь,95000)

про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.07.2007 у справі № 2-5/7374-2007 (суддя Гаврилюк М.П.) позов установи заміського дитячого оздоровчого табору "Ісари" ім. Віті Коробкова Кримської республіканської організації профспілки робітників охорони здоров'я України до Кримської республіканської організації профспілки робітників охорони здоров’я України, житлового кооперативу індивідуальних забудовників "Ісари" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна залишений без розгляду.

Також судом першої інстанції скасовано забезпечення позову, вжите ухвалою господарського суду від 30.05.2007 №2-13/7374-2007 у вигляді заборони КП „Бюро технічної інвентаризації міста Ялта”, виконавчому комітету Лівадійської селищної ради, Лівадійській селищній раді, Кримській республіканській організації профспілки робітників охорони здоров’я України, житловому кооперативу індивідуальних забудовників „Іскра”, іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження, зняття з реєстрації, перереєстрацію, знесення нерухомого майна, розташованого у м. Ялта, Цісарське шосе, 5.

Не погодившись з цим судовим актом, установа заміського дитячого оздоровчого табору "Ісари" ім. Віті Коробкова Кримської республіканської організації профспілки робітників охорони здоров’я України (далі за текстом –УЗДОТ „Ісари” ім. Віті Коробкова КРОПРОЗ України) звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.07.2007 року скасувати, прийняти рішення по суті, яким позов задовольнити, а також вжити заходи до забезпечення позову.

Вимоги апеляційної скарги позивач мотивує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що повноваження керівника юридичної особи –боржника або органу управління останнього можуть бути припинені у разі, якщо вказані суб’єкти не застосовують всіх заходів до забезпечення майна, яке належить цій юридичній особі, створюються перешкоди діям розпорядника майна боржника або допускаються інші порушення законодавства. Саме в цьому випадку, за клопотанням комітету кредиторів виконання обов’язків керівника може бути покладено у відповідному порядку на розпорядника майна боржника ухвалою господарського суду, який виносить й постанову про припинення повноважень вказаних суб’єктів.

Заявник скарги обґрунтовує свої доводи й посиланням на частини восьму й дев’яту статті 13 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” №2343-XII від 14.05.1992, а також правову позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в ухвалі від 16.05.2007 у справі №2-8//8901-2006А за позовом установи заміського дитячого оздоровчого табору "Ісари" ім. Віті Коробкова до виконавчого комітету Лівадійської селищної ради про визнання недійсними рішень, щодо наявності у розпорядника майна боржника повноважень на звернення до господарського суду із позовом.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги і скасуванні ухвали.

Представники відповідачів просили залишити ухвалу суду без змін як таку, що прийнята у повній відповідності до вимог діючого законодавства.

Розглянувши справу повторно, в порядку та на підставах статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія апеляційного суду встановила наступне.

Позовну заяву від 25.05.2007 за вих. №49 від імені позивача підписано розпорядником майна банкрута –УЗДОТ „Ісари” ім. Віті Коробкова КРОПРОЗ України –Свириденком А.А.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.07.2005 у справі №2-26/10026-2005 (2-26/2865-2006) визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника –УЗДОТ „Ісари” ім. Віті Коробкова КРОПРОЗ України на суму 112505,07 грн., та зобов'язано його здійснити публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство в офіціальному друкованому органі, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Свіриденка А.А.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.01.2006 у справі №2-26/10026-2005 (2-26/2865-2006) відкрито процедуру санації вказаного боржника строком на 12 місяців, до 10.01.2007, припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Свіріденка А.А. та призначено арбітражного керуючого Свіріденка А.А. керуючим санацією боржника.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2006 у справі №2-26/10026-2005 (2-26/2865-2006) (яка набрала законної сили з дня її прийняття в порядку частини третьої статті 11111 Господарського процесуального кодексу України) за результатами перегляду вказаної ухвали господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.01.2006 в касаційному порядку, скаргу Кримської республіканської організації профспілки працівників охорони здоров’я України (далі за текстом –КРОППОЗ України) задоволено, скасовано дану ухвалу та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції на стадію підсумкового засідання суду в процедурі розпорядження майном в іншому складі суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.06.2007 у справі №2-26/10026-2005 (2-26/2865-2006) (яка набрала законної сили з дня її прийняття в порядку частини третьої статті 11111 Господарського процесуального кодексу України) за результатами перегляду вказаної вище ухвали в касаційному порядку, скаргу КРОППОЗ України задоволено, скасовано ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.07.2005 у справі №2-26/10026-2005 (2-26/2865-2006) та припинено провадження у цій справі.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Президії КРОППОЗ України №П-20 від 07.09.2004 припинено діяльність позивача, доручено проведення ліквідації дитячого табору ліквідаційній комісії та постановлено вважати ліквідацію закінченою зі дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення діяльності УЗДОТ „Ісари” ім. Віті Коробкова КРОПРОЗ України /а.с. 96, т. 1/.

Відповідно до постанови Президії КРОППОЗ України №П-20-1 від 07.09.2004 та розпорядження голови КРОППОЗ України №69 від 08.10.2004 призначено ліквідаційну комісію з припинення діяльності вказаної установи, затверджено порядок та строки ліквідації останньої та постановлено передати КРОППОЗ України повноваження ліквідаційної комісії з управління справами УЗДОТ „Ісари” ім.Віті Коробкова КРОПРОЗ України (голова ліквідаційної комісії –Ільїнічева В.Ф.).

Господарський суд першої інстанції, посилаючись на приписи частин п’ятнадцятої та шістнадцятої статті 13 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” №2343-XII від 14.05.1992 (далі за текстом –Закон), відповідно до яких призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника, позов у дійсній справі залишив без розгляду на підставі пункту 1 статті 81  Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, з таким процесуальним рішенням не може погодитись колегія апеляційного господарського суду з наступних підстав.

Судова колегія вважає вірними посилання в судовому рішенні на ті обставини, що повноваження керівника боржника або органів управління боржника, покладені на них відповідно до законодавства чи установчих документів, можуть бути припинені у разі, якщо ними не вживаються заходи щодо забезпечення збереження майна боржника, створюються перешкоди діям розпорядника майна чи допускаються інші порушення законодавства. В такому разі за клопотанням комітету кредиторів виконання обов'язків керівника боржника ухвалою господарського суду тимчасово покладається на розпорядника майна до призначення в порядку, визначеному законодавством та установчими документами, нового керівника боржника. Про припинення повноважень керівника або органів управління боржника господарський суд виносить ухвалу, яка може бути оскаржена у встановленому порядку (частина 16 статті 13 Закону).

Водночас, висновок суду першої інстанції стосовно того, що розпорядник майна банкрута, тобто Свіріденко А.А., не мав права підписувати позов про визнання недійсним договору з тих підстав, що на момент подання позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, у справі про банкрутство №2-26/10026-2005 (2-26/2865-2006) УЗДОТ „Ісари” ім. Віті Коробкова КРОПРОЗ України  діяла стадія розпорядження майна банкрута і повноваження органів управління не були припинені, судова колегія вважає хибним, оскільки господарським судом не прийнято до уваги положення частини 13 статті 13 Закону, згідно з якою керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна як внеску до статутного фонду господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином, розпорядження майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.

Таким чином, враховуючи, що позов розпорядника майна Свіріденка А.А. містить посилання на укладення угоди з відчуження нерухомого майна всупереч інтересам боржника, судова колегія вважає зазначену особу належним позивачем у справі, що діє в інтересах банкрута.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи встановлені обставини, судова колегія вважає безпідставними твердження представників відповідачів у справі, що єдиною належною особою, що має повноваження на звернення до господарського суду із позовом, є ліквідаційна комісія УЗДОТ „Ісари” ім. Віті Коробкова КРОПРОЗ України в особі її голови, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців серії ААА №336512, виданої 25.06.2007 /а.с. 137, т. 1/, оригінал якої міститься в матеріалах справи. З пояснень представника позивача в суді апеляційної інстанції слідує, що Верховним Судом України скасовано попередні судові акти у справі про банкрутство УЗДОТ „Ісари” ім. Віті Коробкова КРОПРОЗ України, процедура банкрутства поновлена.

Посилання відповідачів на ті обставини, що на момент винесення оскаржуваної ухвали суду від 10.07.2007 Свіріденко А.А. вже не мав повноважень розпорядника майна й позов правильно залишено без розгляду, судовою колегією відхиляються як такі, що не ґрунтуються на законі.

З урахуванням вказаного, колегія суду вважає, що наведене вище спростовує зміст висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, і є підставою для скасування останньої як такої, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга містить вимоги щодо скасування ухвали господарського суду і розгляду по суті позовних вимог, судова колегія вважає необхідним задовольнити скаргу частково. Адже розгляд судом апеляційної інстанції позовних вимог, що не були розглянуті по суті судом першої інстанції, дійсним процесуальним законом не передбачений.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа –направленню до господарського суду для подальшого розгляду.

Керуючись статтями 101, 102, пунктом  2 статті 103, статтями 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу установи заміського дитячого оздоровчого табору "Ісари" ім. Віті Коробкова Кримської республіканської організації профспілки робітників охорони здоров'я України задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.07.2007 у справі №2-5/7374-2007 скасувати.

3. Справу № 2-5/7374-2007 направити до Господарського суду Автономної Республіки Крим для подальшого розгляду.

Головуючий суддя

Судді