ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  38/626-36/221

12.11.07

За позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю
«Сигма-Фенкіс»

до
Національного концерну
«Укрпромконсалтинг»(Відповідач-1)

Комунального
підприємства «Київське міське бюро технічної

інвентаризації та
реєстрації  права власності на
об'єкти

нерухомого майна
(Відповідач-2)

Відділу
приватизації комунального майна Подільського

району м. Києва
(Відповідач-3)

Третя особа без самостійних вимог
на предмет спору на стороні

відповідача   Державне підприємство «Журнал «Вісник
податкової служби України»

про
визнання недійсним договору та
зобов»язання вчинити дії

Суддя   Т.Ю.Трофименко

Представники:

Від позивача              Гуськова Л.Б. по довіреності №
433 від 14.03.2007 р.

Від позивача              Сергієнко О.І.  по довіреності № 2 від 18.01.2007 р.

Від відповідача - 1     не з»явився

Від відповідача - 2     не з»явився

Від відповідача - 3     не з»явився

Від третьої особи       Циган І.І. по довіреності № 74 від
24.09.2007 р.

Від третьої особи       Красько О.В. по довіреності № 74 від
23.05.2007 р.

В засіданні приймали участь

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

На розгляд Господарського cуду
міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю
«Сигма-Фенкіс»до Національного концерну «Укрпромконсалтинг»(Відповідач-1),
Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та
реєстрації  права власності на
об'єкти  нерухомого майна (Відповідач-2)
про визнання договору купівлі-продажу нежилого будинку від 21.08.01 р. між
представництвом Фонду державного майна України в Подільському районі м. Києва
та позивачем та реєстраційне посвідчення відповідача-2 на нежилий будинок
загальною площею 588, 60 кв.м. по вул. Хорива, 24 за № 24 зареєстрований за
позивачем за реєстровим номером 804-П 01.11.2001 р. дійсними. Анулювання
повторної реєстрації договору купівлі-продажу нежилого будинку від 21.08.2001
р. між представництвом Фонду державного майна України в Подільському районі м.
Києва, позивачем та відповідачем-2 від 16.04.2004 р. за № 804-П. Визнання
повністю недійсним договору купівлі-продажу нежитлового будинку від 21.04.2004
р. між позивачем та відповідачем-1 з моменту його укладання.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 27.02.2007 р. у справі № 38/626 частково задоволено позовні вимоги
Товариства з обмеженою відповідальністю «Сигма-Фенкіс». Визнано недійсним
договір купівлі-продажу нежилого будинку від 21.04.2004 р., укладений між
Товариством з обмеженою відповідальністю «Сигма-Фенкіс»та Національним
концерном «Укрпромконсалтинг». В іншій частині в позові відмовлено.

Постановою Вищого Господарського
суду України від 05.06.2007 р. рішення господарського суду м. Києва від
27.02.2007 р. у справі № 38/626 скасовано, справу передано на новий розгляд.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.07.2007 р. суддею Т.Ю.Трофименко прийнято до свого провадження
справу № 38/626 та присвоєно їй номер № 38/626 - 36/221. Розгляд справи
призначено на  30.07.2007 р. об. 11-00
год. Залучено до участі в справі в якості іншого відповідача - Відділ
приватизації комунального майна Подільського
району м. Києва.

Судове засідання 30.07.2007 р. не
відбулося, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю
«Сигма-Фенкіс»звернулось з касаційною скаргою на постанову Вищого
Господарського суду України від 05.06.2007 р. до Верховного суду України.

Ухвалою Верховного суду України від
07.08.2007 р. відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю
«Сигма-Фенкіс»у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови  Вищого Господарського суду України від
05.06.2007 р. у справі № 38/626.

Ухвалою Господарського суду міста Києва
від 13.09.2007 р. розгляд справи призначено на 03.10.2007 р. о 15-00 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва
від 15.10.2007 р. провадження у справі в частині вимог про визнання дійсними
договору купівлі-продажу нежилого будинку від 21.08.01 р. між представництвом
Фонду державного майна України в Подільському районі м. Києва та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Сигма-Фенкіс»та реєстраційного посвідчення Комунального
підприємства «Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації
права власності на об'єкти нерухомого майна»на нежилий будинок загальною
площею 588, 60 кв.м. по вул. Хорива, 24 в м. Києві. Та зобов'язання
Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної  інвентаризації та реєстрації  права власності на об'єкти нерухомого
майна»скасувати реєстрацію права власності за Національним концерном
«Укрпромконсалтинг»припинено на підставі п. 4 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Цією ж ухвалою залучено до участі в
справі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача - Державне підприємство «Журнал «Вісник податкової
служби України». Розгляд справи відкладено на
12.11.2007 р. об. 16-10 год.

Представники відповідачів в судове
засідання не з”явились з невідомих суду причин, заяв, клопотань через
канцелярію суду відповідачів не надходило.

Третя особа в наданих письмових
поясненнях проти позову заперечує, посилаючись на ту обставину, що Постановою
Господарського суду міста Києва від 30.03.20004 р. по справі № 24/175-Б
позивача-відсутнього боржника було визнано банкрутом. Ліквідатором було
призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 Частиною 1 статті 25 Закону України
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом»встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі
повноваження: виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;
виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута. 21.04.2004 р.
арбітражним керуючим  ОСОБА_1 від імені
позивача був підписаний договір купівлі-продажу нежилого приміщення. Відповідно
до умов якого відповідач-1 придбав у власність
нежилий будинок загальною площею 588, 60 кв.м. по вул. Хорива, 24  літера А, у м. Києві. Постановою Вищого
Господарського суду України від 29.03.2005 р. скасовано Постанову
Господарського суду міста Києва від 30.03.20004 р. по справі № 24/175-Б.
Ухвалою Господарського суду міста Києва припинено провадження у справі №
24/175-Б про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю
«Сигма-Фенкіс»банкрутом на підставі п. 7 статті 40 Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зважаючи
на вищевикладене, Державне підприємство «Журнал «Вісник податкової служби
України»стверджує, що на момент укладення між позивачем та Національним
концерном «Укрпромконсалтинг», тобто 21.04.2004р., арбітражний керуючий  ОСОБА_1 мав право укладати спірний договір,
тому підстави для задоволення позову відсутні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників позивача, третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2001р. між представництвом Фонду
державного майна України в Подільському районі м. Києва  та Товариством з обмеженою відповідальністю
«Сигма-Фенкіс»(далі-позивач) був укладений договір купівлі-продажу нежилого
будинку.

Відповідно до якого Фонд державного
майна України в Подільському районі м. Києва продав, а позивач купив нежилий
будинок загальною площею 588,6 кв. метрів, який знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Хорива, 24.

Відповідно до п.1.1. вказаного
договору позивач зобов'язувався прийняти вказаний будинок і сплатити ціну
відповідно до умов, що визначені в цьому договорі, та зареєструвати цей договір
в бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.1.2. зазначеного договору
відчужуваний нежилий будинок зареєстрований БТІ м. Києва за Фондом державного
майна України в Подільському районі м. Києва, про що свідчать реєстраційне
посвідчення від 13.11.1995р. № 804-П та довідка-характеристика від 23.06.2001р.
№ 448373.

18.10.2001р. між позивачем та Фондом
державного майна України в Подільському районі м. Києва був підписаний акт
прийняття-передачі, згідно якого останній передав, а позивач прийняв проданий
21.08.2001р. нежилий будинок загальною площею 588,6 кв. метрів, який
знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 24, вартістю 722902 грн.

Відповідно до п.3 вказаного акту
передача вищезазначеного будинку за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 24,
проводиться згідно з договором купівлі-продажу від 21.08.2001р., посвідченим
приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстр №
3663 та зареєстрованим у Подільській райдержадміністрації м. Києва за № 239 від
21.08.2001р.

01.11.2001р. позивачу було видано
реєстраційне посвідчення про те, що нежилий будинок загальною площею 588,6 кв.
метрів по вул. Хорива, 24 зареєстрований за позивачем на праві колективної
власності на підставі договору купівлі-продажу.

Постановою Господарського суду міста
Києва від 30.03.2004р. у справі № 24/175-б позивача -відсутнього боржника було
визнано банкрутом.

Пунктом 3 вказаної постанови було призначено
ліквідатора банкрута -арбітражного керуючого ОСОБА_1

21.04.2004р. між арбітражним керуючим
ОСОБА_1, призначеним ліквідатором позивача, та Національним концерном
«Укрпромконсалтинг»(далі-відповідач -1) був укладений договір купівлі-продажу
нежилого приміщення, відповідно до якого арбітражний керуючий ОСОБА_1 продав, а
Відповідач-1  купив нежилий будинок
літера А, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хорива, будинок 24
загальною площею 588,6 кв. м.

Вказаний договір був підписаний з
боку позивача арбітражним керуючим -ліквідатором позивача ОСОБА_1

29.03.2005р. постановою Вищого
господарського суду України вищевказана постанова Господарського суду міста
Києва від 30.03.2004р. у справі № 24/175-б була скасована, справа була
направлена на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.05.06р. провадження у справі № 24/175-б про визнання позивача
банкрутом було припинено.

З наданих в судовому засіданні
пояснень третьої особи - Державного підприємства «Журнал «Вісник податкової
служби України»слідує, що нежилий будинок загальною площею 588,6 кв. метрів по
вул. Хорива, 24 перебуває у користуванні та зареєстрований на праві загальнодержавної
власності за Державним підприємством «Журнал «Вісник податкової служби
України»на підставі договору купівлі - продажу від 07.04.2004 р.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Господарський суд
міста Києва вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В силу ч. 1 ст. 628 Цивільного
кодексу України   зміст  договору
становлять  умови (пункти),  визначені на розсуд сторін і погоджені
ними,  та
умови,  які  є
обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 Цивільного кодексу України
містить вичерпний перелік вимог, додержання
яких є необхідно для чинності правочину, а саме:

1. Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства.

2. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (у відповідності
до вимог ст.92 ЦК України).

3. Волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього.

Відповідно до ст.207 Цивільного
кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо
він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу
України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку
судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове
виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення
правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової
шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення,
дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд
може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Постановою Господарського суду
міста Києва від 30.03.2004р. у справі № 24/175-б позивача -відсутнього боржника
було визнано банкрутом. Пунктом 3 вказаної постанови було призначено
ліквідатора банкрута -арбітражного керуючого ОСОБА_1

Як встановлено судом, 21.04.2004 р.
між Арбітражним керуючим ОСОБА_1, призначеним ліквідатором позивача, та
відповідачем - 1 був укладений договір купівлі-продажу нежилого приміщення,
відповідно до якого арбітражний керуючий ОСОБА_1 продав, а відповідач - 1 купив
нежилий будинок літера А, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хорива,
будинок 24 загальною площею 588,6 кв. м.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір від 21.04.2004р. був укладений в письмовій формі та підписаний
арбітражним керуючим -ліквідатором позивача ОСОБА_1

Судом встановлено, що 29.03.2005 р.
постановою Вищого господарського суду України вказана постанова Господарського
суду міста Києва від 30.03.2004р. у справі № 24/175-б скасована, проте частиною
1 статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення
здійснює такі повноваження: виконує функції з управління та розпорядження
майном банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

З наведеного вбачається, що ліквідатор
ОСОБА_1 діяв від імені позивача на підставі постанови Господарського суду міста
Києва від 30.03.2004р. у справі № 24/175-б, за таких обставин ліквідатора
ОСОБА_1 слід вважати уповноваженою особою позивача,тому  можна вважати законними вчинені ним дії, як
ліквідатором позивача, в розумінні Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»,  в тому числі укладання спірного договору.

Позивачем не доведено суду наявність
порушень прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідачів, які стали
підставою для подання позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу
нежитлового будинку від 21.04.2004 р.

З урахуванням наведеного, приймаючи до
уваги положення ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно
до якої підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, фізичні
особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і
в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, суд дійшов до висновку про
відсутність правових підстав для задоволення вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сигма-Фенкіс»про визнання недійсним договору купівлі-продажу
нежитлового будинку від 21.04.2004 р.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті держмита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 1, 32, 33, 44, 49, 77, 82 -85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Рішення вступає в законну силу після
закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого у
відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя
Трофименко Т.Ю.

Повний текст рішення

виготовлено
та підписано 19.11.2007 р.