ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 20-12/282
ПОСТАНОВА

і м е н е м     У к р а ї н и

"03" грудня 2007 р.  09:50                                                                                          м. Севастополь

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Лінарт” (м. Севастополь, вул. Ангарська, 10-а)

до Державної податкової інспекції  у Балаклавському районі міста Севастополя (99042, м.Севастополь, вул. 7 листопада, 3)

про визнання податкового повідомлення-рішення №/0/954 від 20.11.2006 про зменшення суми бюджетного відшкодування протиправним, скасування податкового повідомлення-рішення №/0/954 від 20.11.2006,

за участю прокурора міста Севастополя,

Суддя Харченко І.А.,

при секретарі Кувшинової О.Ю.,

Представники сторін

позивача  – Терещенко С.В., довіреність б/н від 14.05.2007, представник;

відповідача  –Зінченко Ю.В., довіреність №4700/10 від 12.06.2007, державний податковий інспектор  юридичного  відділу;

Медведєва І.Г., довіреність №4075/10 від 24.05.2007, начальник відділу представництва інтересів в судах та організації позовної роботи юридичного управління ДПА у м. Севастополі;

прокурор –не з’явився;

Суть спору:

Позивач звернувся в порядку статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України до господарського суду з позовної заявою до Державної податкової інспекції у Балаклавському районі м. Севастополя про визнання податкового повідомлення-рішення №/0/954 від 20.11.2006 про зменшення суми бюджетного відшкодування протиправним, скасування податкового повідомлення-рішення №/0/954 від 20.11.2006.

У зв’язку з наведеним позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою від 04.07.2007 відкрито провадження у адміністративної справі № 20-12/282, призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою від 12.07.2007 закінчено підготовче провадження і призначена адміністративна справа № 20-12/282 до судового розгляду.

У процесі судового розгляду справи до участі у справі вступив прокурор міста Севастополя зі сторони ДПІ у Балаклавському районі м. Севастополя (вх. №30068 від 07.09.2007).

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення від 12.07.2007.

Згідно  статей 27-32, 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні представникам сторін роз’яснені  процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши  матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухав представників сторін,  суд,

в с т а н о в и в :

Державною податковою інспекцією у Балаклавському районі м. Севастополя (надалі Інспекція) проведена виїзна позапланова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Лінарт” (надалі ТОВ “Фірма “Лінарт”) з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в рахунок майбутніх платежів за період лютий 2004 року, за результатами якої був складений акт від 20 листопада 2006 року №222/23-130/1/19449122/208.

В ході перевірки встановлено, що ТОВ „Фірма “Лінарт” завищена заявлена сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2004 року в сумі 95299,60 грн. За результатами перевірки Інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/954 від 20.11.2006 про зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 95300,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ “Фірма Лінарт” зазначає, що в порушення підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” Інспекцією не проведено камеральну (невиїзну перевірку), а одразу проведено позапланову виїзну.

Але як вбачається з матеріалів справи, зміни до підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” стосовно обов’язку органу державної податкової служби проводити протягом 30 днів камеральну перевірку декларації з податку на додану вартість були внесені Законом України від 25.03.2005 “Про внесення змін до Закону України “Про державний бюджет  України на 2005 рік та деяких інших законодавчих актів України”.

Таким чином, відповідачем дотримані вимоги підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, який діяв на момент подання податкової декларації з податку на додану вартість.

Разом з тим, твердження ТОВ “Фірма Лінарт” щодо відсутності правових підстав для здійснення позапланової виїзної перевірки, яка на думку позивача, може проводитися тільки за рішенням суду відповідно до частини 8 статті 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” суперечить нормам діючого законодавства.

Так, згідно частині 8 статті 11-1 зазначеного Закону позапланова виїзна перевірка може здійснюватись на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформлюється наказом.

Як свідчать матеріали справи, позапланова виїзна перевірка ТОВ “Фірма Лінарт” проведена відповідно до наказу ДПІ у Балаклавському районі м. Севастополя №170 від 15.11.2006, направлення на перевірку №175/23-130/1/160 від 15.11.2006 на підставі пункту 9 частини статті 11-1 Закону України “про державну податкову службу в Україні”, що передбачає проведення вказаних перевірок при поданні платником податків декларацій з від’ємним значенням з податку на додану вартість, яке складає понад 100 тисяч гривень.

Отже, позапланова перевірка ТОВ “Фірма Лінарт” проведено з дотриманням порядку, встановленого законом.

Крім того в обґрунтування позовних вимог ТОВ “Фірма Лінарт” зазначає, що ним до перевірки були надані копії податкових накладних, виписаних ЗАТ “Херсонський судноремонтний завод ім. Куйбишева” за період з жовтня по грудень 2001 року, однак перевіряючий не прийняв їх до уваги та неправомірно зменшив суму бюджетного відшкодування за результатами перевірки на 95299,60 грн.

Згідно з актом перевірки від 20.11.2006 до перевірки ТОВ “Фірма Лінарт” були надані лише установчі, реєстраційні документи та податкова звітність з ПДВ за лютий 2004 року. Зазначені документи й були використані при проведенні перевірки. При цьому відомості про податкові накладні, виписані ВАТ “Херсонський судноремонтний завод ім. Куйбишева” включені позивачем до складу податкового кредиту, взяті Інспекцією з книги обліку придбання товарів, робіт, послуг яка є одним з документів податкової звітності з ПДВ, наданим на перевірку.

Згідно підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), які не підтверджені податковими накладними або митними деклараціями. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними у цьому пункті документами, платник податків несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, встановлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними у цьому пункті документами.

Як встановлено судом та не заперечується Інспекцією позивачем повністю підтверджено суми ПДВ наданими своєчасно податковими накладними для зарахування до податкового кредиту за спірний період господарської діяльності.

Разом з цим, позивачем не підтверджено документально ані Інспекції ані суду факт  надмірній сплати ПДВ за угодами за зазначений період.

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України “Про податок на додану вартість” бюджетне відшкодування –сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку із надмірною сплатою податку у випадках, передбачених цім Законом.

Пунктом 1.3 статті 1 Закону України “Про податок на додану вартість” визначено, що платником податків є особа, яка відповідно до цього Закону зобов’язана здійснювати утримання і внесення до бюджету податку, сплачуваного покупцем.

Згідно пункту 8.3 наказу ДПА України №196 від 24.04.2003 “Про здійснення ефективного контролю за правомірністю відшкодування з бюджету сум ПДВ юридичним особам”  в ході проведення документальної перевірки заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість проводяться зустрічні перевірки основних постачальників (до виробника або імпортера) при цьому обов’язковій перевірці підлягають суб’єкти господарювання у яких платником податків за місяць придбано товарів (робіт, послуг), де суми ПДВ складає 10 тисяч гривень і більш при заявленій до відшкодовування суми ПДВ до 200 тисяч гривень. При цьому заявлена до відшкодування сума ПДВ підлягає з Державного бюджету України суб’єкту підприємницької діяльності –юридичної особі на підставі розгляду матеріалів документальних перевірок, визначених сумісним наказом ДПА України і ДК України від 21.05.2001 №200/86 “Про затвердження змін і доповнень до Порядку відшкодування податку на додану вартість”.

Для проведення перевірки відшкодування з бюджету ПДВ Інспекцією були направлені запити до ДПІ у м. Херсоні відносно постачальника ВАТ “Херсонський судноремонтний завод ім. Куйбишева” та отримана відповідь про те, що проведення перевірки факту взаєморозрахунків з ТОВ “Фірма Лінарт” за період з жовтня по грудень 2001 року неможливе у зв’язку з тим, що відповідно до підпункту 15.3.1 пункту 15.3 статі 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” заяви про проведення надмірно сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування, тобто й зустрічна перевірка контрагента позивача може бути проведена до закінчення цього строку. Тобто у разі неможливістю підтвердження фактичного перерахування ПДВ додержавного бюджету немає підстав для бюджетного відшкодування надмірно сплаченого податку.

Отже, у зв’язку з відсутністю відповідних документів та неможливістю проведення зустрічної перевірки контрагента позивача, сума заявленого відшкодування ПДВ ТОВ “Фірма Лінарт” у розмірі 95299,60 грн. не може бути підтверджена. Підпункт 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” обмежує право органа державної податкової служби визначати податкове зобов’язання строк не більш ніж 1095 днів. Строк визначення податкового зобов’язання закінчується лютим 2007 року, тобто Інспекцією при винесенні податкового повідомлення-рішення від 20.11.2006 №/0/954 строк давності не порушений.

Таким чином, прийняте за результатами розгляду матеріалів перевірки податкове повідомлення-рішення №/0/954 від 20.11.2006 про зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 95300,00 грн.  є правомірним.

В звязку з викладеним, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”,  ст. 1, 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, ст. 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”,  ст. 69, 70, 71, 79, 94, 98, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд –

П о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя                                                                                                                           І.А. Харченко

Постанова складена та підписана

в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

07.12.2007.