ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2007 р.  10:30              Справа № АС-41/177-07

вх. № 5405/1-41

Суддя господарського суду Харківської області Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Кириленко М.Ю.

представників сторін :

Позивача - Шебаніц Н.М., довіреність №06ю-6/79 від 16.01.2007 р.

Відповідача - Гончар О.П., довіреність № б/н від 07.06.2007 р.

по справі за позовом  Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів м.Х-в

до  АТ  "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" м. Х-в

про стягнення 36523,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Харків, звернувся до суду з позовом, в якому, після уточнення своїх позовних вимог просить стягнути з відповідача, АТ "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" м. Харків, адміністративно - господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів у 2006 р. в сумі 35940 грн. 50 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач зобов’язаний був створити у 2006 році 5 робочих місць для працевлаштування інвалідів, але помилкового в своїй позовній заяві вказав, що на підприємстві відповідача працювало 3 інваліда. Фактично у 2006 році на підприємстві відповідача середньооблікова численність інвалідів - штатних працівників становить 5 інвалідів, що підтверджується звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів. Отже, позивач вважає, що підприємство відповідача не виконало норматив в кількості 2 робочих місць по працевлаштуванню інвалідів, що суперечить наданому звіту.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву (вх. № 18676 від 29.08.2007 р.), доповненнях до заперечень на позов (вх. № 21729 від 08.10.2007 р.) та в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначаючи, що підприємством були атестовані 5 робочих міст для інвалідів та працевлаштовані інваліди, для яких дане місто є основним, а також вказував на те, що підприємство зверталось до районного центру зайнятості з відомостями про можливість працевлаштування інвалідів щомісячно, що підтверджується звітами 3-ПН від 28.12.2005 р. та 28.01.2006 р., але їх на роботу не направлялось. Відповідач супроводжувальним листом (вх. № 24007 від 06.11.2007 р.) надав документи на підтвердження наявності інвалідності у 5 працівників "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" .

Позивач супроводжувальним листом ( вх.№ 16768 від 06.08.2007 р.) надав копію листа Орджонікідзевського районного центру зайнятості, в якому зазначено, що відповідач не інформував протягом 2006 р. центр зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів. Але це твердження позивача протиречить матеріалам справи, з яких вбачається, що відповідачем надавались звіти форми 3-ПН, які додаються до матеріалів справи.

Судом встановлено, що відповідно ч.1 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Закон) (в редакції Законів №875-ХІІ від 21.03.91 р., №2602-ІУ від 31.05.2005 р.), для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця .

Згідно ч.11 ст.19 Закону норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів визначається виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюється нормативи робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, які відрізняються від зазначених у цій статті, застосовуються положення цього Закону.

Статтею 20 Закону встановлено обов'язок підприємств (об'єднань), установ і організацій, крім тих, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, незалежно від форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце не зайняте інвалідом. Для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання,  на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір і місце, не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньорічної плати на відповідному підприємстві, у відповідній установі, організації.

Пунктом 2 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 р. № 70, передбачено, що суми адміністративно-господарських санкцій перераховуються на рахунок, відкритий в органах Державного казначейства до санкцій перераховуються роботодавцями на рахунок, відкритий в органах Державного казначейства до 15 квітня, року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно форми 10-ПІ "Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів" за 2006 рік, що наданий відповідачем до Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства у 2006 році становила 121 особа. Відповідно до ст. 19 вищевказаного закону відповідач у 2006 р. повинен був створити 5 робочих місць для працевлаштування інвалідів. Фактично, згідно даних, наданих відповідачем у звіті, середньооблікова чисельність інвалідів – штатних працівників на підприємстві становить 5 інвалідів.

Розмір середньорічної заробітної плати на підприємстві за 2006 рік становить 17970 грн. 25 коп.

Таким чином, сума штрафних санкцій за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів у 2006 році, становить 35940 грн. 50 коп.

Відповідно до статті 18 Закону, працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики,  органами   місцевого   самоврядування,   громадськими організаціями інвалідів.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних  навичок  і  знань,  а  також   рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства (об'єднання), установи і організації (незалежно від форм власності і господарювання), які використовують працю інвалідів, зобов'язані  створювати для  них  умови праці з урахуванням індивідуальних програм  реабілітації  і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством.

Крім цього, обов'язок по працевлаштуванню інвалідів закріплений за державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів, що передбачено "Положенням про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів" (надалі –Положення), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 р. №314.

При цьому відповідно до п. п. 11, 12 Положення про робоче місце інваліда на місцеві органи соціального захисту населення покладаються такі обов'язки:

- виявляти інвалідів, які бажають працювати;

- щомісячно надсилати державній службі зайнятості списки інвалідів, які виявили бажання працювати;

- подавати державній службі зайнятості заявки на професійне навчання інвалідів;

- вести   інформаційний  банк даних   про  інвалідів,   які   працюють   і   бажають працювати.

Згідно Положення, державна служба зайнятості повинна вести облік інвалідів, які звернулися за допомогою у працевлаштуванні; сприяти працевлаштуванню інвалідів, які звернулися з проханням, з урахуванням рекомендацій МСЕК та щоквартально подавати місцевим органам соціального захисту населення інформацію про працевлаштування інвалідів.

Згідно п.5 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою КМУ від 03.05.1995р. за № 314 (із змінами від 10.01.2002р.) підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

З наведеного слід зробити висновок, що обов'язок підприємства щодо  створення робочих  місць  для інвалідів  не супроводжується  його  обов'язком  підбирати  і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування,  що перелічені в частині першій статті 18  цього  Закону.  Це підтверджується  і  змістом абзацу другого пункту третього Положення про Фонд соціального  захисту  інвалідів (затверджений постановою  Кабінету   Міністрів   України N  1434 від 26 вересня 2002 року), згідно з яким завданням Фонду   є здійснення контролю  за  додержанням  підприємствами нормативів  робочих  місць   для забезпечення   працевлаштування інвалідів, а  також  підпункту  третього  пункту четвертого  та підпункту третього пункту п'ятого  цього  Положення,  якими  Фонду надано  право  здійснювати  контроль  за своєчасним перерахуванням підприємствами штрафних санкцій за  недодержання  ними  нормативів робочих  місць  для забезпечення  працевлаштування  інвалідів  та здійснювати перевірки підприємств щодо додержання ними  нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

На підприємство хоч і не покладається обов'язок працевлаштовувати інвалідів, але покладається обов'язок створювати та належним чином атестувати робочі місця для працевлаштування інвалідів та інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів.

Наказом Державного комітету статистики № 244 від 06.07.1998 р., затверджена форма статистичної звітності № 3-ПН "Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад)", яка подається підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу державної служби зайнятості.

Про наявність вакантних місць, у т. ч. для інвалідів у звітах по формі 3-ПН відповідач, АТ  "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" м. Х-в у 2006 р. регулярно повідомляв центр зайнятості населення, що вбачається з наданих відповідачем копії вказаних звітів.

Згідно ст. 18 Закону, працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

При дослідженні матеріалів справи було встановлено, що визначеними органами інваліди для працевлаштування на підприємство відповідача не направлялися, так само як і не було безпосереднього звернення інвалідів до відповідача для працевлаштування.

Доказів, які б свідчили про те, що підприємство відмовило у прийнятті на роботу інвалідам, які безпосередньо зверталися до підприємства відповідача або які були направлені переліченими у ст. 18 Закону органами - позивачем не були представлені і у справі відсутні.

Слід зазначити, що діюче законодавство не зобов'язує підприємства самостійно займатися працевлаштуванням інвалідів. За таких обставин, покладати на підприємство відповідальність у вигляді штрафних санкцій за неналежне виконання своїх обов'язків спеціально уповноваженими органами є неправомірним і суперечить як загальним принципам права, так і ст. 19 Конституції України, яка передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За таких обставин суд вважає, що немає підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій за нестворені робочі місця для працевлаштування інвалідів у 2006р.

Керуючись статтями 18, 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеностіінвалідів в Україні", ст.ст. 4, 7, 8, 86, 94, 160 163  Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено в порядку ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України до Харківського апеляційного господарського суду шляхом подання заяви через суд першої інстанції, на протязі десяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Апеляційна скарга подається через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо такої заяви не було подано.

Постанову підписано судом 08.11.2007 р.

Суддя                                                                                            Хачатрян В.С.