ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 грудня 2007 р.

№ 15/82-ПД-07

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Швеця В.О., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Херсонської міської ради

на постанову

Запорізького апеляційного
господарського суду від 07.06.2007 р.

у справі

№ 15/82-ПД-07

господарського суду

Херсонської області

за позовом

Приватного підприємця ОСОБА_1

до

Херсонської міської ради

третя особа:

Приватний підприємець ОСОБА_2

про

розірвання договору оренди
земельної ділянки

в судовому
засіданні взяли участь  представники:

позивача:

- не з'явились;

відповідача:

- не з'явились;

третьої особи:

- не з'явились;

В С Т А Н О В
И В:

У лютому 2007 р. Приватний
підприємець ОСОБА_1 (далі -Підприємець ОСОБА_1) звернувся до господарського
суду Херсонської області з позовною заявою, у якій просив розірвати договір
оренди земельної ділянки від 30.03.2004 р. (далі -Договір від 30.03.2004 р.),
укладений між ним та Херсонською міською радою (далі -Рада).

Позовні вимоги Підприємець ОСОБА_1,
посилаючись на ст. 31 Закону України “Про оренду землі”, обґрунтовував тим, що:

- на підставі Договору від
30.03.2004 р., термін дії якого -до 29.11.2007 р., укладеному згідно з рішенням
Ради від 29.11.2002 р. № 170, він є орендарем земельної ділянки площею 0,0099
га, яка знаходиться на розі вул. Декабристів та вул. К. Маркса у м. Херсоні;

- на вказаній земельній ділянці ним
було побудовано магазин, який на підставі договору купівлі-продажу від
15.07.2005 р. передано у власність Приватному підприємцю ОСОБА_2 (далі
-Підприємець ОСОБА_2);

- договір купівлі-продажу від
15.07.2005 р. визнано дійсним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона
від 02.08.2006 р. у справі № 2-2468/06;

- у зв'язку з переходом права
власності на магазин, розташований на земельній ділянці, яка є об'єктом
Договору від 30.03.2004 р., та втратою необхідності орендувати відповідну
земельну ділянку він звернувся до Ради з заявою про розірвання вказаного
договору;

- Рада листом № 8-2551-20/15 від
30.01.2007 р. відклала розгляд питання про розірвання Договору від 30.03.2004
р. до виконання Підприємцем ОСОБА_2 наданих рекомендацій комісії з питань
містобудування та регулювання земельних відносин.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 22.03.2007 р. (суддя Клепай З.В.) позовні вимоги
Підприємця ОСОБА_1 задоволено. Рішення мотивовано посиланням на ст. 120
Земельного кодексу України.

Постановою Запорізького
апеляційного господарського суду від 07.06.2007 р. (колегія суддів: Шевченко
Т.М., Кагітіна Л.П., Колодій Н.А.) рішення господарського суду Херсонської
області від 22.03.2007 р. залишено без змін. Постанова мотивована тим, що у
Договорі від 30.03.2004 р. передбачено можливість його розірвання у зв'язку з
добровільною відмовою орендаря, про яку Підприємець ОСОБА_1 повідомив Раду.

Рада звернулась до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 07.06.2007 р. і рішення
господарського суду Херсонської області від 22.03.2007 р. скасувати та прийняте
нове рішення, яким відмовити Підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
Викладені у касаційній скарзі вимоги Рада обґрунтовує тим, що місцевий та
апеляційний господарські суди при прийнятті судових актів, які оскаржуються,
порушили ст. 31 Закону України “Про оренду землі”, ст. 651 Цивільного кодексу
України та не врахували зміст п. 2.4 Договору від 30.03.2004 р.

Підприємець ОСОБА_1 та Підприємець
ОСОБА_2 не скористались правом, наданим ст. 1112 Господарського
процесуального кодексу України, та відзивів на касаційну скаргу Ради до Вищого
господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає касаційному
перегляду судових актів, які оскаржуються.

За розпорядженням заступника Голови
Вищого господарського суду України від 05.12.2007 р. розгляд касаційної скарги
здійснюється Вищим  господарським судом
України у складі колегії суддів Кравчука Г.А. -головуючого, суддів Швеця В.І.
та Шаргала В.І.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами
першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при
прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду
України вважає, що касаційна скарга Ради не підлягає задоволенню, враховуючи
наступне.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

- між Підприємцем ОСОБА_1 та Радою
на підставі рішення останньої від 29.11.2002 р. № 170 укладено Договір від
30.03.2004 р., згідно з умовами якого Підприємець ОСОБА_1 набув право оренди
земельної ділянки площею 0,0099 га, що знаходиться на розі вул. Декабристів та
вул. К. Маркса у м. Херсоні, під будівництво магазину промислових товарів, який
у подальшому ним і було побудовано;

- побудований Підприємцем ОСОБА_1
магазин промислових товарів на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.2005
р. було передано у власність Підприємцю ОСОБА_2;

- договір купівлі-продажу від
15.07.2005 р. визнано дійсним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона
від 02.08.2006 р. у справі № 2-2468/06;

- листом № 110 від 25.12.2006 р.
Підприємець ОСОБА_1 просив Раду розірвати Договір від 30.03.2004 р. у зв'язку з
відчуженням магазину промислових товарів на підставі договору купівлі-продажу
від 15.07.2005 р. на користь Підприємця ОСОБА_2, однак Рада відклала розгляд
зазначеного питання.

Відповідно до ст. 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених
договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному
обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або
законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частини перша та друга ст. 31
Закону України “Про оренду землі” встановлюють, що договір оренди землі
припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу
земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної
ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;
поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної
особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених
у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної
ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір оренди землі припиняється
також в інших випадках, передбачених законом.

З наведених норм законодавства
України вбачається, що особа має право вимагати розірвання договору оренди у
випадках, встановлених договором або законом.

Апеляційним господарським судом
встановлено та матеріалами справи підтверджується, що  Договір від 30.03.2004 р. передбачає таку
підставу для його розірвання як добровільна відмова орендаря від оренди
земельної ділянки (розділ 4 Договору).

Крім того, частина друга ст. 120
Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачає, що при відчуженні будівель та споруд, які
розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку
визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

За таких обставин колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що місцевий та апеляційний господарські
суди обґрунтовано  задовольнили позовні
вимоги Підприємця ОСОБА_1

На підставі викладеного, колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу України постанова Запорізького
апеляційного господарського суду від 07.06.2007 р. ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги Ради  не
спростовують висновків господарського суду другої інстанції, у зв'язку з чим
підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Херсонської
міської ради залишити без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 07.06.2007 р. у справі № 15/82-ПД-07 господарського
суду Херсонської області -без змін.

Головуючий суддя
Г.А. Кравчук

Суддя
В.О. Швець

Суддя                                                                          В.І.
Шаргало