ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"12" вересня 2007 р.
Справа  № 3/165-07-5152А

12.09.2007р.  о 11 год. 30 хв. господарський суд Одеської області

у складі судді судді Д'яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Артем’євій В.В.

За участю представників сторін у судовому засіданні: від Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт” - Кравцов  О.А., представник, діючий на підставі довіреності; від Державної інспекції по контролю за цінами в Одеській області: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №12 адміністративну справу №3/165-07-5152А,

за позовом:  Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт"

до відповідача: Державної інспекції по контролю за цінами в Одеській області

Про: скасування рішення

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" звернувся до суду з позовною заявою до  Державної інспекції по контролю за цінами в Одеській області, в якій просить скасувати рішення Державної інспекції по контролю за цінами в Одеській області №167 від 27.04.2007р.

Відповідач проти позовних заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

На підставі посвідчення , виданого Державною інспекцією по контролю за цінами в Одеській області від 21.02.2007р. № 76, було проведено вибіркову перевірку на предмет  дотримання порядку формування та застосування  тарифів на послуги, які надаються Державним підприємством “Іллічівський морський торговельний порт” за період з 01.07.2005р. по 01.02.2007р.

За результатами перевірки було складено Акт від 20.04.2007р. № 000176.

В Акті перевірки вказано про слідуючи встановлені під час перевірки порушення:

- Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" необґрунтовано не застосовано коефіцієнт 0,7 до умовного обсягу судна "Navigia",  у результаті чого додатково отримано виручку у сумі 34585,30 грн.;

- Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" порушило п.п.38-39 "Зборів і плат за послуги, що надаються в морських портах України", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 29.06.96р. № 214 зі змінами й доповненнями, у частині застосування знижки 25 % для судів, що використовують пристрій, що підрулює, а також знижку 20 %, передбачену для судів групи А, що працюють на лінії закордонного плавання при стягненні плати за роботу буксирів в умовах льодової обстановки;

- Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" необґрунтовано стягнуло при розрахунках з вантажовласниками за навантаження/розвантаження (стафірування/розстафірування) в/з контейнерів крім акордної ставки 2 - й категорії плату за підвіз контейнера до місця стафірування (переміщення контейнерів по території порту).

27.04.2007р. Державна інспекція по контролю за цінами в Одеській області прийняла Рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін № 167  та надіслала до відповідача претензію від 27.04.2007р. № 13-1067 на загальну суму 1075121,22 грн.

Відповідно до Акту № 000176 від 20.04.2007р. та Рішення № 167 від 27.04.2007р., на підставі ст. 14 Закону України “Про ціни та ціноутворення”, вирішено вилучити у Державного підприємства “Іллічівський морський торговельний порт” в доход державного бюджету 358374,74 грн. необґрунтовано отриманої виручки та стягнути в доход державного бюджету штраф у сумі 716749,48 грн.

Позивач - Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" вважає, що висновки відображені у Акті перевірки на підставі, якого було прийнято рішення № 167 від 27.04.2007р про необґрунтоване одержання портом суми додаткової виручки в розмірі 358374,74 грн., безпідставні та не відповідають чинному законодавству, а прийняте відповідачем рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін № 167 від 27.04.2007р. підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

По-перше, відповідно до п. 3 Наказу Міністерства транспорту України від 27.06.1996р. №214 "Про затвердження зборів і плат за послуги, які надаються судам у морських торговельних портах України", у редакції наказу Міністерства транспорту України від 15.12.2000 м. № 711,  нарахування зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських портах України, здійснюється з умовного об'єму  судна, який обчислюється в кубічних метрах і дорівнює добутку трьох величин (довжина судна, ширина судна й висота борту судна), зазначених у  обмірному свідоцтві (головні розміри) або документі, що його замінює.

Відповідно до ч. 5 п. 3 Наказу Міністерства транспорту України від 27.06.1996р. №214 "Про затвердження зборів і плат за послуги, які надаються судам у морських торговельних портах України", для розрахунку всіх зборів і плат умовний об'єм  суден РО-РО, РО-ФЛОУ, ОБО, ЛО-РО, контейнеровозів, худобовозів, ліхтеровозів, автомобілевозів застосовується з коефіцієнтом 0,7 за умови використання зазначених судів відповідно до їх спеціалізації. Тип судна і його спеціалізація визначаються згідно суднових документів.

Компанією ТОВ "Интерагент", під агентуванням якої перебувало судно "Navigia", Державному підприємству "Іллічівський морський торговельний порт" були надані обмірне свідоцтво та реєстраційний сертифікат (а.с.73-79).

У реєстраційному сертифікаті від 20 червня 2005 року у графі "тип судна" зазначено "GENERAL CARGO", тобто судно призначено для перевезення генеральних вантажів, що свідчить, що дане судно не є контейнеровозом і підтверджує правильність не застосування коефіцієнта 0,7.

Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт" не мало підстав для застосування коефіцієнта 0,7 до умовного обсягу судна при розрахунку портових зборів і плат по т/х "Navigia" до моменту внесення  відповідник змін у класифікаційне свідоцтво судна, а в даному випадку таких змін внесено не було.

По-друге, згідно п.34 Наказу Міністерства транспорту України від 27.06.1996р. № 214 "Про затвердження зборів і плат за послуги, які надаються судам у морських торговельних портах України", у редакції наказу Міністерства транспорту України від 15.12.2000 м. № 711, визначено, що комплексна оплата роботи всіх буксирів при швартуванні, відшвартуванні та перестановленні для суден групи А, Б и В обчислюється по ставках таблиці 5., що відображено у  дисбурсментському рахунку як буксирний збір і дорівнює добутку модуля судна на ставку 0,043 дол. США. У даному розділі визначено порядок надання знижки для лінійних суден у розмірі 20% і для суден, що використовують підрулюючий пристрій  в розмірі 25 % (п.38-39 Наказу).

Вищевказані знижки застосовувалися портом для розрахунку оплати комплексної роботи всіх буксирів (п. 34 Наказу "буксирний збір"), але застосування зазначених знижок у період льодової обстановки безпідставно, виходячи з того, що у період з 24.01.06р. по 01.03.06р. (відповідні накази Державного департаменту морського і річкового транспорту №8 та №32 від 24.01.2006р. та 01.03.2006р. відповідно, а.с. 103-104) в Іллічівському порту була оголошена льодова обстановка, а  згідно п. 36 Наказу №214 у льодових умовах або при швидкості вітру більше 14 м/с оплата роботи буксирів при швартуванні, відшвартуванні та перестановці здійснюється по ставках таблиці 6. У розділі  "Плата за користування плавзасобами" наведена Таблиця 6, у якій відображені ставки за користування плавзасобами за фактично надані послуги (дол. США / година) без зазначення знижок.

По-третє,  відповідно до пунктів 4., приміток до таблиць 2.1.3а Розділу 2А та 2.1.3.б Розділу 2Б Збірника тарифів на роботи та послуги, які надаються вантажовласникам морськими портами України, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України №392 від 31.10.1995р. (зі змінами та доповненнями) витрати, пов'язані з доставкою автомобільним транспортом контейнерів з вантажем на розташовані поза територією портів склади (або контейнерні площадки) вантажовласників, а  також  на повернення порожніх контейнерів на склади портів у  акордних ставках не  враховані. Ці роботи   виконуються   портами   за домовленістю з вантажовласником з оплатою за вільними тарифами, що діють  на  автомобільному  транспорті. Завантаження порожніх та розвантаження завантажених контейнерів на вищевказаних складах або контейнерних  площадках  вантажовласників  виконуються  силами  та засобами підприємств, котрим належать ці склади (площадки).

Так, у відповідності до умов Договору №435-0 про спільну діяльність у Іллічівськом морському порту від 22.06.2005р. (далі - Договір), укладеного між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" (Порт) та Приватним підприємством „Укртрансконтейнер” (Підприємство), на весь час дії Договору ведення спільних справ учасників перекладається на Підприємство як на повноважного учасника Договору. Для здійснення спільної діяльності по Договору Підприємству, як уповноваженій особі на ведення спільних справ на строк дії Договору, Порт передав у тимчасове володіння та користування (без права розпоряджатись) майно, перелік якого вказаний у Додатку №1.  Згідно Акту приймання-передачі від 01.08.2005р. до Договору, Приватне підприємство „Укртрансконтейнер” прийняло, зокрема: 1-шу лінію складплощадок  причалу №-4,    1-шу лінію складплощадок причалу №-5, 2-гу лінію склад площадок причалу №-4, 2-гу лінію складплощадок причалу №-5, тилові складплощадки причалів 4-5.

Отже, як вбачається з тексту Договору № 435-0 про спільну діяльність у Іллічівському морському порту від 22.06.2005р. вищенаведені приміщення не експлуатувались позивачем безпосередньо. Тобто, роботи по стафіруванню / розстафіруванню повинні виконуватися портами за домовленістю з вантажовласником з оплатою за вільними тарифами, що діють  на  автомобільному  транспорті.

Таким чином, висновок відповідача, відображений в Акті № 000176 від 20.04.2007р. про необґрунтоване стягнення при розрахунках з вантажовласниками за навантаження / розвантаження (стафірування / розстафірування) в/з контейнерів крім акордної ставки 2 - й категорії плати за підвезення контейнера до місця стафірування (переміщення контейнерів по території порту) є невірним.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що положення Акту №000176 від 20.04.2007р. та Рішення № 167 від 27.04.2007р. є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а Рішення Державної інспекції по контролю за цінами в Одеській області №167 від 27.04.2007р. таким, що підлягає скасуванню.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участі у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно вимог частини 2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що  підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 72,  94, 158 –163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов  -  задовольнити повністю.

2. Рішення Державної інспекції по контролю за цінами в Одеській області №167 від 27.04.2007р. - скасувати.

Сторонам статтею 185 КАС України надано право на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.254 КАС України постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого ч.3 ст.186 КАС України.

Суддя