ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2007
р.

Справа
№ 46/164-А

За
позовом

Славутицького
міського центру зайнятості

До

Київського
обласного військового комісаріату

Про

стягнення
9 877,75 грн.

Суддя Шабунін
С.В.

Секретар судового засідання Бушеленко О.В.

Представники:

від
позивача

Юхновець
Ю.О. -представник за довіреністю від 31.05.2007 р. № 1155

від відповідача

не
прибув

04.06.2007
р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивачем
заявлені вимоги про примусове стягнення з відповідача заборгованості по сплаті
штрафу за порушення п. 5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення” від
01.03.1991 р. № 803-ХІІ зі змінами та доповненнями.

Ухвалою
Господарського суду міста Києва від 02.04.2007 р. відкрито провадження у справі
№ 46/164-А відповідно до правил Кодексу адміністративного судочинства
України та призначено справу до судового розгляду на 14.05.2007 р.

Ухвалою
суду від 14.05.2007 р. розгляд справи було відкладено на 04.06.2007 р. у
зв'язку з неявкою у засідання представника відповідача.

Під
час судового розгляду справи представник позивача позов підтримав та просив
свої вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача заборгованість у сумі 9 877,
75 грн.

Відповідач
у засідання суду не прибув, уповноваженого представника не направив, вимоги
ухвали суду від 02.04.2007 р. та від 14.05.2007 р. по справі № 46/164-А не
виконав, заперечень проти позову не надав, заявлені вимоги не оспорив. Про час
і місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин,
відповідно до ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, справа
вирішується на підставі наявних доказів.

Дослідивши
матеріали справи, оглянувши надані представниками сторін оригінали копій
документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем
заявлено позовні вимоги про примусове стягнення з Київського обласного
військового комісаріату штрафних санкцій за порушення строків та порядку
подання до служби зайнятості відомостей про заплановане вивільнення працівників
в зв'язку із реорганізацією.

Славутицький
міський військовий комісаріат був зареєстрований у Славутицькому міському
центрі зайнятості як платник страхових внесків до Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування України на випадок безробіття з 19.11.1997
р.

Відповідно
до Довідки позивача про зняття з обліку від 31.10.2006 р. № 2036 Славутицький
міський військовий комісаріат Київської області було знято з обліку.

Матеріали
справи містять лист відповідача від 22.03.2007 р. за вих. № 260 відповідно до
якого останній повідомляє, що в зв'язку з реорганізаційними заходами з
30.10.2006 р. правонаступником Славутицького МВК по фінансовим питанням
являється Київський обласний військовий комісаріат.

Відповідно
до Звіту відповідача за формою № 4-ПН (план) про заплановане вивільнення
працівників від 03.10.2006 р. планувалося звільнити ОСОБА_1 інспектора
Славутицького міського військового комісаріату за п. 1 ст. 40 Кодексу законів
про працю України.

Відповідно
до витягу з наказу Міністерства оборони України 23.11.2006 р. № 83 звільнено
ОСОБА_1 інспектора Славутицького міського військового комісаріату з роботи
після закриття лікарняного листа з 23.11.2006 р. у зв'язку із реорганізацією
Славутицького міського військового комісаріату та в результаті підсумків
проведеного конкурсу за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Відповідно
до звіту за формою 4-ПН (факт) про фактичне вивільнення працівників
відповідача, поданого до Славутицького міського центру зайнятості 01.12.2006 р.
ОСОБА_1 інспектор була вивільнена 23.11.2006 р., що суперечить даті заповнення
вивільненн,

Відповідно
до п. 5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення»№ 803-ХХІ при
вивільнені працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці,
у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств,
установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників,
підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, повідомляють
про це не пізніше як за два місяці у письмовій формі державну службу
зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій,
спеціальностей, кваліфікацій, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після
вивільнення -списки фактично вивільнених працівників.

У
разі неподання або порушення строків подання цих даних, стягується штраф у
розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника. Ці кошти
зараховуються до державного фонду сприяння зайнятості і використовуються для
фінансування заходів по працевлаштуванню та соціального захисту вивільнюваних
працівників.

Матеріалами
справи підтверджується, що загальна сума річної заробітної плати вивільненого
відповідачем працівника на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю
становить 9877,75 грн. (довідка про річну заробітну плату в матеріалах справи).

Претензією
№ 2454 від 22.12.2006 р. відповідачу запропоновано сплатити визначену суму
штрафних санкцій у місячний термін з дня отримання претензії.

Відповідно
до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона  повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідач позовні вимоги не оспорив.

Відповідно
до пояснень представника позивача, штрафні санкції не сплачено. Враховуючи
вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення
позовних вимог Київського Славутицького міського центру зайнятості до
Київського обласного військового комісаріату про стягнення 9877, 75 грн.
заборгованості, зважаючи на їх обґрунтованість та доведеність.

Згідно
з ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони -суб'єкта владних повноважень, суд
присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові
витрати,  пов'язані із залученням свідків
та проведенням судових експертиз. У ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного
судочинства України у  справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Позивачем не надано доказів понесення ним вказаних судових витрат, таким чином
судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. Позивачем не надано
доказів понесення ним вказаних судових витрат, таким чином судові витрати не
підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись
ст.ст. 71, 158, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
Прикінцевими та перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.           Стягнути з Київського обласного
військового комісаріату (04053, м. Київ, вул. Артема, 59, ідентифікаційний код
7910662) на користь Славутицького міського центру зайнятості (07100, Київська
область, м. Славутич, проспект Дружби народів, 9, п/р 1939, п/р
(штрафи) 0014, банк -  ГУ ДКУ в
Київській області у м. Києві, МФО 821018, ідентифікаційний код 22201940) 9877
(дев'ять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 75 коп. штрафних санкцій на платіжні
реквізити, вказані стягувачем в процесі виконання судового рішення.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження або подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
С.В. Шабунін

Дата
виготовлення у повному обсязі: 22.06.2007 р.