ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2007 р.                                         м.Чернівці                          Справа № 2/123

За позовом Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції

до1. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тарасівці"

2. Чернівецької обласної дирекції  "Райффайзен банк Аваль"

про визнання недійсним господарського зобов’язання, передбаченого договором застави № 011/06-37 від 05.03.03р., укладеного з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства

Головуючий суддя  Скрипничук І.В.

при секретарі Добровольській А.Я

Представники:

Від позивача –Робуляк І.Я.-  представник за довіреністю від 16.01.2007р.  за № 190/9/10-007

Від відповідачів: 1 – Криган В.В. - за довіреністю № 10 від 03.04.2007р., Федоренко І.Л. - директор,

2. - Мельник В.Г. - за довіреністю від 11.05.2007р.

У судовому засіданні приймав участь прокурор Філіпець О.А.

СУТЬ СПОРУ: Новоселицька міжрайонна державна податкова інспекція, м. Новоселиця, звернулась з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тарасівці", с. Тарасівці Новоселицького району, та Чернівецької обласної дирекції "Райффайзен банк Аваль", м. Чернівці, про визнання недійсним договору застави за № 011/06-37 від 05.03.2003р., укладеного між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Тарасівці" та Чернівецькою обласною дирекцією Акціонерного поштового пенсійного банку "Аваль", м. Чернівці, як такого, що укладений з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що в 2006 році боржником (відповідачем -1) було реалізовано п’ять одиниць транспортних засобів на суму 64146,76грн., які були передані у заставу згідно договору № 011/06-37 банку "Аваль". Транспортні засоби, що були реалізовані боржником, знаходились у податковій заставі згідно Державного реєстру застав рухомого майна № 1191-418 від 28.01.2003р. За дозволом на реалізацію транспортних засобів, як це передбачено п. 8.6 ст. 8 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", відповідач (СТОВ "Тарасівці") не звертався.

Відповідачі вимоги позивача не визнають посилаючись на те, що позивач листом № 203/10/24007 від 27.01.2003 року повідомив банк, що сільськогосподарська техніка, яка пропонується СТОВ "Тарасівці" під заставу банку "Аваль" згідно довідки № 6 від 23.01.2003 року, не описана в забезпечення податкового боргу.

Окрім того, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 24.03.2005р. за № 2-рн/2005 у справі № 1-9-2005 визнано неконституційними окремі положення Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", зокрема пп. 8.2.2 п. 8.2 ст. 8 у частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без урахування суми його податкового боргу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, суд вважає, що правових підстав для задоволення позову не має з таких підстав.

Так, спір між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Тарасівці" (відповідач І) та Новоселицькою міжрайонною державною податковою інспекцією (позивач) розглядався господарським судом Чернівецької області у справі № 6/174. Постановою суду № 6/174 від 18.05.2007 року визнано незаконним рішення позивача щодо застосування штрафних санкцій відносно відповідача -1 за те, що ним була відчужена частина заставного майна банку за договором застави № 011/06-37 від 05.03.03р. без письмового узгодження з податковим органом, оскільки згідно акту опису активів платника податку, ТзОВ "Тарасівці", від 16.01.03р., складеного податковим органом, та повідомлення Новоселицької міжрайонної державної податкової інспекції за № 203/10/24-007 від 27.01.03р., наданого банку, дане заставне майно не перебувало у податковій заставі.

Вказане рішення суду на момент подачі даного позову набрало законної сили.

Окрім того, кримінальна справа за фактом зловживання посадових осіб відповідача-1 при відчуженні майна товариства порушена прокуратурою Новоселицького району 26.06.2006р. за поданням позивача та постановою від 04.10.2006р. закрита за відсутності складу злочину. У мотивувальній частині даної постанови зазначено, що накладення податкової застави на все рухоме та нерухоме майно СТОВ "Тарасівці" є незаконним, оскільки описане податковим керуючим 16.01.2003р. майно на суму 139328грн. повністю забезпечує гарантоване відшкодування державі несплачених податків. Продане майно не було описане, а тому могло бути продане його власником.

Не відповідає дійсності твердження позивача про те, що йому стало відомо про наявність договору застави № 011/06-37 від 05.03.03р. лише в процесі розгляду в господарському суді Чернівецької області справи             № 6/174. Сам позивач спростовує це твердження приведеним у позовній заяві актом перевірки від 21.06.2006р., де номер і дату даного акту позивач не вказує, проте цей акт є доказом у матеріалах справи № 6/174 і у постанові суду № 6/174 від 18.05.2007р. Позовна заява подана після 27.06.2007р., а відповідно до акту річний термін закінчився 21.06.07р. Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства.

Безпідставним є твердження позивача, що договір застави № 011/06-37 від 05.03.03р. був укладений з метою суперечною інтересам держави та суспільства, оскільки нібито цим договором податковий орган був позбавлений можливості вжиття заходів у погашення податкового боргу. Сам позивач ставить це твердження під сумнів, вказуючи у позовній заяві, що податковий борг відповідача -І виник ще у 2001 р. (перша податкова вимога № 1/10 від 27.10.01р., друга податкова вимога № 2/206 від 27.11.01р.),  а саме за три роки до укладення цього договору. Відповідно до вимог п.п. 18.2..1, 18.2.3 ст. 18 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений законом, підлягає списанню і податкові органи зобов’язані щоквартально здійснювати списання безнадійного податкового боргу.

Відповідно до акту опису від 16.01.2003р. описано 16 одиниць рухомого майна відповідача-І на загальну суму 139328грн. На запит банку, листом № 203/10/24007 від 27.01.2003р. позивач повідомив банк, що сільгосптехніка, яка пропонується с/г ТзОВ "Тарасівці" під заставу банку "Аваль", згідно довідки № 6 від 23.01.2003р. не описана в забезпечення податкового боргу.

Таким чином, не відповідає дійсності твердження позивача, що банк при видачі кредиту не вивчив питання забезпеченості повернення кредиту. Проте, після надання банку такого повідомлення 28.01.2003р., позивач вносить до реєстру застав рухомого майна податкову заставу не згідно акту опису від 16.01.2003р., а на все рухоме майно, а 04.03.2003р. і на все нерухоме майно, що суперечить вимогам ст. 19 Господарського кодексу України і зумовлює фактичне обмеження права відповідача-І на вільне розпорядження всіма своїми активами та призвело до неможливості своєчасного погашення відповідачем-І своїх боргових зобов’язань перед кредиторами, і до значного збільшення його кредиторської заборгованості, невиробничих фінансових збитків та фактичної неплатоспроможності.

Також, позивачем проігноровано рішення Конституційного суду від 24.03.2005року № 2-рп/2005 у справі № 1-9/2005, яким визнано неконституційними окремі положення Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", зокрема підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті 8, у частині поширення права податкової застави на будь-які види активів платника податків без урахування суми його податкового боргу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 86, 159, 160 161, 162, 163, 167, 186  Кодексу адміністративного судочинства України, с у д  –

П О С Т А Н О В И В :

У позові відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи у апеляційній інстанції та залишенні даної постанови у силі..

Відповідно до ст. 185, ч.1-3, 5 ст. 186 Кодексу адміністративного судо-чинства України сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної заяви або апеляційної скарги, які подаються в апеляційну інстанцію через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржувану постанову.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу –з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                І.В.Скрипничук