ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"29" листопада 2007 р.
Справа № 9/418/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Андрєєвої Е.І.,

Суддів: Мацюри П.Ф., Ліпчанської Н.В.,

При секретарі –Волощук О.О.,

за участю представників сторін:

від позивача  – Плотнікова А.О.,

від відповідача –Анатоленко Л.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"

на рішення господарського суду Миколаївської області від 16.08.2007р.

у справі 9/418/07

за позовом  ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

до  ВАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"

про стягнення 1 189 436,26 грн. збитків від інфляції та 371 042,98 грн. 3% річних.

Розпорядженням голови Одеського апеляційного господарського суду № 131 від 09.10.2007р. справа № 9/418/07 передана до розгляду колегії у складі головуючого судді Андрєєвої Е.І., суддів: Мацюри П.Ф., Ліпчанської Н.В. Розпорядженням № 140 від 16.10.2007р. у даній справі проведено заміну судді  Мацюри П.Ф. на суддю Тофана В.М., а розпорядженням № 144 від 30.10.2007р. проведено заміну судді Тофана В.М. на суддю Мацюру П.Ф.

Суд встановив:

У червні 2007р. ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (надалі –ДК "Газ України") заявило позов про стягнення з ВАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" (надалі –ВАТ "Миколаївгаз") 1 189 436,26 грн. інфляційних збитків за період з жовтня 2005р. по квітень 2007р. та 371 042,98 грн.  3% річних за період з 10.09.2005р. по 31.05.2007р.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.08.2007р. позов задоволено. Стягнено з відповідача на користь позивача 1 189 436,26 грн. інфляційних збитків, 371 042,98 грн.  3% річних, 15 604,80 грн. держмита та  118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

ВАТ "Миколаївгаз", не погоджуючись з даним рішенням, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити. В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на неповне з’ясування судом обставин справи, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно матеріалам справи та, що встановлено місцевим судом, 09.09.2005р. по справі № 1/121/04-нр за позовом ДК "Газ України" про стягнення з ВАТ "Миколаївгаз" 16 940 983,05 грн. винесено рішення, відповідно до якого з відповідача на користь позивача стягнуто 7 205 277,73 грн. боргу, 1 750 672,76 грн. інфляційних збитків та 599 711,66 грн. 3% річних.

Пославшись на те, що до 01.06.2007р. дане рішення відповідачем не виконано, ДК "Газ України" звернулось з позовом про стягнення з ВАТ "Миколаївгаз" 1 189 436,26 грн. інфляційних збитків за період з жовтня 2005р. по квітень 2007р. та 371 042,98 грн.  3% річних за період з 10.09.2005р. по 31.05.2007р.

Як свідчать матеріали справи, та чого не заперечує відповідач, рішення від 09.09.2005р. по справі № 1/121/04-нр до теперішнього часу не виконано, тобто сума, призначена до стягнення, не сплачена й досі.

Задовольняючи даний позов та приймаючи рішення, суд обґрунтовано зазначив, що відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинно виконуватись належним чином та в строк, установлений умовами договору та нормами цивільного законодавства.

Місцевий суд правомірно послався й на ч. 2 ст. 612 ЦК України, згідно якої боржник, що прострочив виконання зобов’язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Дані положення відображені й у ст. 220 ГК України.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання та повинен на вимогу кредитора сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, господарським судом на підставі наданих доказів, яким дана належна оцінка, достовірно встановлено, що відповідач до теперішнього часу не виконав рішення суду, а тому повинен сплатити збитки, понесені позивачем в зв’язку з цим.

Оскаржуючи рішення суду, відповідач в апеляційній скарзі послався на незаконне стягнення інфляційних та річних за час розгляду справи № 1/121/04-нр в апеляційній інстанції, якою 25.10.2005р. прийнята постанова та набрало чинності рішення суду від 09.09.2005р.

Крім того, вважає, що даний позов взагалі не ґрунтується на законі, оскільки рішенням суду від 09.09.2005р. у справі № 1/121/04-нр, яке набрало законної сили, вже визначена сума боргу, а тому пред’явлення інших позовів, пов’язаних з встановленим боргом, позивач заявляти не вправі.

Однак, такі припущення відповідача є помилковими та спростовуються вимогами ст.ст. 612 та 625 ЦК України, про що вже зазначалось в постанові.

В судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт пояснив, що крім того, підстави для нарахування йому інфляційних та 3% річних за невиконання рішення по справі № 1/121/04-нр відсутні, так як виконавче провадження зупинено в зв’язку з дією Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”. Згідно пункту 3.7 даного Закону, на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". В підтвердження своїх посилань апелянт надав відповідну постанову про зупинення виконавчого провадження.

Однак з даними висновками апелянта не може погодитись судова колегія виходячи з наступного.

Згідно ст. 598 ЦК України, зобов’язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Обставини, які б свідчили про припинення грошового зобов’язання відповідача на підставі договору чи глави 50 ЦК України, у матеріалах справи відсутні і це не оспорюється відповідачем, як і обсяг боргу, а тому відкриття виконавчого провадження та зупинення його згідно п. 15 ст. 34 Закону України „Про виконавче провадження” на період участі боржника у процедурі погашення заборгованості, відповідно до Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”, не припиняє грошових зобов’язань відповідача та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

На підставі викладеного та, приймаючи до уваги, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами як процесуального так і матеріального права, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись  ст.ст.101, 103-105 Господарського процесуального Кодексу України,  суд, -

п о с т а н о в и в:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 16.08.2005р. у справі № 9/418/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом одного місяця.

Головуючий                                                                      Е.І. Андрєєва

Судді:                                                                                П.Ф. Мацюра

Н.В. Ліпчанська