ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 р.
№ 45/35

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Воліка І.М.,

Михайлюка М.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності –Фізичної особи Савіна Миколи Володимировича на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 липня 2007 року у справі № 45/35 Господарського суду міста Києва за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності –Фізичної особи Савіна Миколи Володимировича, м. Донецьк, до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ-Баварія", м. Київ, 2) Малого сімейного підприємства Виробничо-комерційної фірми "Імпульс", м. Донецьк, про неналежне виконання договору поставки,

за участю представників:

позивача –не з'явився;

відповідача 1 – Колос О.М. (дов. від 09.07.2007р.);

відповідача 2 –не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року позивач –СПД-ФО Савін М.В. звернувся до Господарського суду з скаргою на дії ДВС у Калиновському районі м. Донецька.

Вказував, що 02.06.2006р. ДВС у Калиновському районі м. Донецька на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 23 лютого 2005 року № 45/35 було відкрито виконавче провадження.

Зазначав, що 19.10.2006р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, йому стало відомо про винесення 14.08.2006р. ДВС у Калиновському районі м. Донецька постанови про накладення арешту на майно.

Посилаючись на ту обставину, що ДВС у Калиновському районі м. Донецька, при винесенні постанови від 14.08.2006р. про накладення арешту на майно, порушено норми ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", скаржник просив скасувати постанову ДВС у Калиновському районі м. Донецька від 14.08.2006р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 квітня 2007 року (суддя Балац С.В.) в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала мотивована посиланнями на ст. 33 ГПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та на ту обставину, що скаржником, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не надано доказів існування оскаржуваної постанови ДВС у Калиновському районі м. Донецька від 14.08.2006р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 липня 2007 року (колегія суддів у складі: Кондес Л.О. –головуючий, Куровського С.В., Михальської Ю.Б.) ухвалу залишено без змін.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 23 лютого 2005 року Господарським судом міста Києва було видано наказ № 45/35 про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

В силу ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, яка зобов'язана за рішенням вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обов'язки, передбачені рішенням) або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ст. 1111 Закону  України "Про виконавче провадження", сторони та інші учасники виконавчого провадження мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні і письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими цим Законом.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що оскільки в матеріалах справи існує заява позивача (скаржника) про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження із зняттям копій з необхідних документів, та в порушення ст. 33 ГПК України, не доведено існування оскаржуваної постанови ДВС у Калиновському районі м. Донецька від 14.08.2006р., тому суди дійшли правильних висновків про відмову в задоволенні скарги на дії ДВС у Калиновському районі м. Донецька за необгрунтованістю.

Посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції ст.ст. 43, 35, 38 ГПК України, не знайшли свого підтвердження при розгляді касаційної скарги та спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань скаржника надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 111-7 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності –Фізичної особи Савіна Миколи Володимировича залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 липня 2007 року у справі № 45/35 залишити без змін.

Судді:                                                                                          І.М. Волік

М. В. Михайлюк

Н.Г. Дунаєвська