ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 4/270
25.09.07 р.

За позовом          Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до                      Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр - Ком"

про

Суддя

Представники:

Від позивача           ?????

Від відповідача       ?????

Обставини справи:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про примусове звільнення орендованої площі за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, 2, яке на його думку на момент звернення до господарського суду незаконно займається Відповідачем.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що договір оренди нерухомого майна від 10.02.2006р. № 2710, на підставі якого Відповідач займав спірні площі, припинив свою дію у зв’язку із закінченням строку дії договору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на лист від 26.01.2007р. №30-04/484, яким позивач повідомив відповідача, що 10.01.2007р. закінчується строк дії договору оренди нерухомого майна від 10.02.2006р. № 2710, у зв’язку з чим запропонував останього звільнити орендовані площі у 10-денний строк та повернути орендодавцю, про що скласти акт приймання передачі орендованого пріщення.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що додатковим договором № 2 від 08.02.2007р. сторони продовжили строк дії договору оренди нежитлових приміщень № 2710 від 10.02.2006р. на той самий строк який був встановлений умовами договору оренди.

Третя особа –Державний комітет телебачення і радіомовлення України позовні вимоги підтримав з тих же підстав, що і Позивач, а також додатково зазначив, що Відповідач неодноразово повідомлявся про припинення дії договору оренди, однак на даний момент продовжує незаконно займати спірні приміщення та ігнорує підписання акту приймання-передачі орендованих за договором приміщень.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.08.2007р. на підставі клопотання від 02.08.2007р. до участі у справі в якості третьої особи була залучена Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення.

Залучена до участі у справі в якості третьої особи –Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення надала суду письмові пояснення по суті спору в яких підтримала позовні вимоги Позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2006 року між Позивачем (по договору орендодавець) та Відповідачем (по договору орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2710, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, площею 62,0 кв.м. розміщене за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, 2, підвал адміністративної будівлі, що знаходиться на балансі Державного комітету телебачення і радіомовлення України, вартість якого становить за експертною оцінкою станом на 30.11.2005р. 252 456,00 грн.

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання передачі майна.

10 лютого 2006 року між сторонами договору був підписаний акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Прорізна, 2.

26 січня 2007 року листом № 30-04/484 Позивач повідомив Відповідача, що у зв’язку із відмовою Балансоутримувача майна на пролонгацію договору оренди нерухомого майна № 2710 від 10.02.2006р., внаслідок чого останній є таким, що припинив свою дію з 10 січня 2007 року.

Згідно п. 10.9. чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 2.4. у разі припинення або розірвання договору майно повертається орендарем орендодавцю/балансоутримувачу. Майно вважається повернутим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання акту приймання-передачі.

За приписами ст. 2.5. договору орендар зобов’язується повернути майно у 10-денний строк з моменту припинення або розірвання договору.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідачем –Товариством з обмеженою відповідальністю „Укр-Ком”, в ході судового розгляду справи, не заперечується факт користування спірними приміщеннями, однак останнім не надано суду жодного доказу, який би підтвердив законність його підстав на користування спірними приміщеннями на момент розгляду справи.

Доводи відповідача про те, що договір оренди нерухомого майна № 2710 від 10.02.2006р. був пролонгований сторонами справи шляхом підписання додаткового договору № 2 від 08.02.2007р. спростовуються наступним.

27 грудня 2006 року постановою Кабінету Міністрів України № 1846 були внесені зміни до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786.

Згідно п. 3.1 договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна затвердженої Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 21 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2006р. № 1846 Позивач направив на адресу Відповідача додатковий договір № 2, яким змінювались п. 3.1. та 3.2. договору, які регламентують розмір орендної плати.

Пунктом 4 додатковий договір № 2, зокрема, встановлювалось, що всі інші умови договору оренди № 2710 від 10.02.2006р. залишаються незмінними.

Крім того, п.6 додаткової угоди від 08.02.2007р. сторони визначили, що невід’ємною і складовою частиною цього додаткового договору є зміни до розрахунку орендної плати.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що підписавши додатковий договір № 2 сторони договору оренди змінили лише розмір орендної плати, а умови щодо строку дії договору оренди залишилися незмінними.

Згідно ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи 26 січня 2007 року Позивач направив на адресу Відповідача лист № 30-04/484, яким повідомив останнього про припинення договору оренди нерухомого майна № 2710 від 10.02.2006р.

Також, обґрунтовуючи свою позицію щодо продовження сторонами строку дії договору оренди нерухомого майна Відповідач посилається на сплату останнім на протязі січня-червня 2007 грошових коштів на виконання своїх обов’язків по сплаті орендної плати.

Однак, дані обставини також не можуть бути взяті судом до уваги, так як факт внесення орендної плати не може свідчити про продовження орендних правовідносин, оскільки є лише платою за користування майном, але ніяк фактом продовження орендних правовідносин. Так, згідно п. 5.14 договору встановлено, що в разі закінчення терміну дії договору оренди, Орендар зобов’язаний сплатити орендну плату за весь період оренди по день фактичної передачі майна Балансоутримувачу (Орендарю) на підставі акту передачі-приймання.

Відповідно до п. 2.4. договору оренди нерухомого майна, майно вважається поверненим з моменту підписання акту приймання-передачі.

Таким чином, оскільки Відповідач відмовився підписувати акт приймання-передачі майна з оренди, а користування майном носить оплатний характер, то сплата Відповідачем орендної плати після припинення чинності дії договору оренди є обов’язком Відповідача і не  свідчить про продовження строку дії договору.

Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 785 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст.761 ЦК України право передавання майна в найм має власник речі або особа, якій належить майнові права. За таких обставин подальше використання спірних приміщень іншими юридичними та фізичними особами  позбавлене будь-яких правових підстав.

З огляду на зазначене, господарський суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по                        місту Києву.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаціно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача.

20.09.2007р. в судовому засіданні закінчено розгляд справи.  Представник відповідача не погодився з оголошенням вступної та резолютивної частини рішення, тому у судовому засіданні було оголошено перерву до 25.09.2007р. для оформлення рішення відповідно до ст.84 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю „Укр-Ком” (01001, м.Київ, вул. Прорізна, 2, код 32736313) з підвального приміщення адміністративної будівлі площею 62,0кв.м, розміщеної за адресою:    м. Київ, вул. Прорізна, 2, та передати його балансоутримувачу –Державному комітету телебачення і радіомовлення України (01001, м.Київ, вул. Прорізна, 2, код 00013936).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Укр-Ком” (01001, м.Київ, вул. Прорізна, 2, код 32736313) в Державний бюджет 85 грн.00коп. державного мита.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Укр-Ком” (01001, м.Київ, вул. Прорізна, 2, код 32736313) на користь  ДП „Судовий Інформаційний центр” (03057, м Київ, пр. Перемоги,44, р/р 0011 одержувач : УДК у Шевченківському районі, ідентифікаційний код 26077968 Банк одержувача: ГУДКУ у м. Києві, МФО 820019) 118грн.00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
?????