ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.07.07 р.                                                                               Справа № 32/50

Господарський суд Донецької області у складі судді О.М. Сковородіної при секретарі судового засідання: Бахмет А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Сєвостьянов Д.Ю. – довіреність від 31.12.06р.

від відповідача: Стеценко О.С. – довіреність від 03.03.07р.

від третьої особи: не з’явився

за позовом: Державного підприємства „Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств” ДП „Донвуглереструктуризація” м. Макіївка

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгово-промышленная компания”Украинское угольное топливо” м. Донецьк

третя особа: Державне підприємство „Красноармійськвугілля” м. Димитрів

про стягнення збитків в сумі 30369,54грн.

Позивач, Державне підприємство „Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств” ДП „Донвуглереструктуризація” м. Макіївка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгово-промышленная компания”Украинское угольное топливо” м. Донецьк про стягнення збитків в сумі 30369,54грн.

В обґрунтування  позовних вимог позивач посилався на те, що в порушення умов договору, відповідачем за залізничною накладною № 487599010 було поставлене вугілля, якісні показники якого не відповідали параметрам, встановленим умовами договору. Вантаж був переданий на зберігання. Внаслідок постачання вугілля неналежної якості позивач поніс витрати щодо оплати послуг за збереження вантажу, плати за користування вагонами, які просить суд стягнути з відповідача. Також, наполягає на стягненні з відповідача штрафу в сумі 16346,40грн.

Крім того, просить суд стягнути з відповідача плату за подачу та прибирання вагонів в сумі 1952,40грн., щодо вугільної продукції неналежної якості, яка поставлена на шахту ім. Артема Горлівської ДЛШ.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач в порушення Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР № П-7 від 25.04.66р. та умов договору, не призупинив прийняття вантажу та не викликав у встановлений строк представника відповідача для участі в прийомці. Як слід, вважає, що позивач не доводить належними доказами факт поставки неякісного товару, а тому, не вправі стверджувати про те, що ним понесені збитки, внаслідок невиконання відповідачем зобов’язань.

Ухвалою суду від 14.05.07р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено Державне підприємство „Красноармійськвугілля” м. Димитрів. Представник третьої особи в судові засідання не з’явився, письмових пояснень по суті позовних вимог до суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив, що між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки  № 420/06 від 09.03.06р., за яким постачальник був зобов’язаний поставити у власність покупцю вугільну продукцію для технічних потреб, зазначену у специфікації (додаток № 1), надалі товар, у строки, згідно з графіком поставки (додаток № 2), а покупець був зобов’язаний прийняти та оплатити цей товар, у разі відповідності вимогам по якості. Договір укладається для Горлівської ДЛШ, Совєтської ДЛШ, Селидівської ДЛШ, Єнакіївської ДЛШ, Торезької ДЛШ, Шахтарської ДЛШ.

В межах зазначеного договору відповідачем за залізничною накладною № .09.06р. на користь позивача направлено 278 тон кам’яного вугілля марки ГР у вагонах №№ 66963646, 60448669, 64532153, 67849703.

Згідно з посвідченням № 76 від 15.09.06р. про якість вугілля (арк. справи 78) якісні показники вантажу у спірних вагонах становили – вологість 7,6%; зольність – 27,2%; сірка – 2,0%.

20.09.06р. вантаж прибув на ст. Микитівка, про що свідчить штамп залізниці в графі „Вивантаження залізницею або подача під вивантаження засобами одержувача”.

21.09.06р. відбулось оформлення видачі вантажу. Згідно з листом Донецької залізниці (арк. справи 95), спірний вантаж прибув о 3-50 год. на ст. Микитівна 20.09.06р., 30.09.06р. вивантажені вагони           №№ 60448669, 64532153: 20.09.06р. о 23-35год. вивантажені вагони № 66963646, 67849703.

22.09.06р. о 12-48год., 27.09.06р. о 12-48год. на адресу відповідача були направлені телеграми про те, що вантаж за накладною 48759010 – не відповідає за якістю.

До матеріалів справи позивачем надана довідка хімічної лабораторії шахтоуправління ім. Леніна ДП „Артемвугілля”, в якої вказав якісні показники: зольність – 37,0%, вміст вологи – 10,0%, вихід летучих речовин – 38,7%.

21.09.06р. комісією у складі Марченко М.І. (головний інженер шахти Ізотова), Реготун Г.Г. ( головний механік Горлівської ДЛШ), Голдова В.С. (в.о. головного механіка ш. Ізотова), Сомисько Н.І. (майстер шахтної поверхні) був складений акт приймання технологічного вугілля, в якому зазначено про неналежну якість вугілля, яке надійшло у „4-х вагонах 20.09.06р.”.

Оцінюючи викладене, суд виходить з наступного.

У відповідності з розділом 9 (Порядок прийняття товару) договору поставки № 420/06 від 09.03.06р., відповідно до якого поставлялася продукція, вказано, якщо буде встановлений факт постачання неякісного товару покупець зобов’язаний повідомити постачальника про необхідність прибуття представника постачальника для складання акту про неякісну поставку товару, а представник постачальника зобов’язаний прибути у триденний строк.

Враховуючи норми Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР № П-7 від 25.04.66р. (далі – Інструкція), та п. 9.1 договору, позивач при виявленні невідповідності якості товару вимогам договору або данним вказаним в супровідних документах мав призупинити подальше приймання товару, скласти акт, забезпечити зберігання продукції в умовах, що запобігають її змішуванню з однорідною продукцією, та викликати для участі в продовженні прийомки представника відповідача.

У відповідності з Інструкцією виклик представника має бути направлений не пізніше 24год. після виявлення невідповідності якості. Як вказано вище, вагони прибули на станцію Микитівка 20.09.06р. о 03-50год., проте телеграма щодо необхідності прибуття представників відповідача була надіслана лише 22.09.06р. і отримана 22.09.06р. о 13-14год. Вказане свідчить про недотримання позивачем умов чинного законодавства та договору поставки щодо належного виклику представника відповідача.

Крім того, ще одним порушенням з боку покупця є те, що частина вагонів (вагони №№ 66963646, 67849703) партії були вивантажені 20.09.06р., навіть до здійснення виклику представника постачальника.

Згідно з Інструкцією вибіркова перевірка якості продукції з поширенням результатів перевірки якості частини продукції на всю партію може бути лише, коли це дозволено стандартами, іншими обов’язковими правилами, а у відповідності із ДСТУ точкові проби мають бути рівномірно відібрані по всьому обсягу партії палива.

Вивантаження частини вантажу підтверджує неналежність порядку відбирання проб.

Отже, документом, який підтверджував якість поставленого товару, було посвідчення якості № 76 від 15.09.06р. на партію вугілля поставлену за залізничною накладною № 48759010 (у вагонах №№ 66963646, 60448669, 64532153, 67849703).

Згідно з Інструкцією особи, які здійснюють приймання продукції за якістю зобов’язані суворо дотримуватися правил приймання продукції та посвідчувати лише ті факти, які були встановлені за їх участю.

Про відбір проб складається акт, який підписується усіма учасниками, в якому має бути зазначено:

а) час і місце складання акту, найменування одержувача продукції, прізвища й посади осіб, що приймали участь у відборі проб;

б) найменування виготовлювача (відправника), від якого надійшла продукція;

в) номер і дата рахунку-фактури й транспортної накладної, за якими надійшла продукція, і дата надходження її;

г) вага продукції, а також кількість і номери місць, з яких відбиралися проби продукції;

д) вказівка про те, що проби відібрані в порядку, передбаченому стандартом технічними умовами, основними й особливими умовами поставки, іншими обов’язковими правилами й договором, з посиланням на їхній номер і дату;

е) наявність на відібраних пробах етикеток, що містять данні, передбачені стандартами або технічними умовами;

ж) опечатані або опломбовані зразки (проби), чиєю печаткою або пломбою (відбитки на пломбах).

З відібраних проб один залишається у отримувача, інший направляється відправнику продукції, крім того, додатково відбираються проби для здачі на аналіз в лабораторії. Про здачу проб на аналіз робить відповідні відмітки на акті відібрання проб.

Проте, акт, наданий позивачем не відповідає наведеним вимогам, передбаченим чинним законодавством, а саме: акт складено 21.09.06р., а проби було відібрано 20.09.06р., невідомо, хто був присутній під час аналізу проб; зазначений акт не затверджений; не відомо як саме відібрані проби, скільки проб відібрано, скільки точкових проб було; є посилання, що відбір проб здійснювався у відповідності з „ГОСТОМ 10742-71”, який не діє в Україні (втратив чинність).

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів належними та допустими доказами самий факт поставки неякісного товару.

Так саме, не доведено жодним доказом, що приведений розрахунок витрат на зберігання вантажу, є дійсними витратами, які поніс позивач. А з огляду, на недоведеність факту поставки неякісного товару, вимоги щодо стягнення витрат на зберігання товару, взагалі позбавлені належного правового обґрунтування.

Аналогічно, суд не вбачає причинного зв’язку між понесенням позивачем витрат щодо перерахуванням коштів за платіжним дорученням № 133 (арк. справи 14); платою за транспортні послуги в сумі 644,93грн. за рахунком № 656 від 30.09.06р. (арк. справи 15), за рахунком № 972 від 30.09.06р. та поставкою спірного вантажу.

Окремо, слід зазначити, що доказів про неналежну якість вугілля, яке за твердженнями позивача було направлено на ш. Артема у вагоні № .09.06р. – позивачем взагалі не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст. 678 ЦК України, Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР № П-7 від 25.04.66р., керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Державного підприємства „Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств” ДП „Донвуглереструктуризація” м. Макіївка до  Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгово-промышленная компания”Украинское угольное топливо” м. Донецьк, за участю третьої особи: Державного підприємства „Красноармійськвугілля” м. Димитрів про стягнення збитків в сумі 30369,54грн.

Повний текст рішення підписаний 06.07.07р.

Рішення набирає законної сили 17.07.2007р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Суддя