КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2007                                                                                           № 26/209

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Андрієнка  В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Дем’яненко М.В.,

від відповідача - Міщук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ЗАТ "Страхова компанія "Велес"

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.06.2007

у справі № 26/209

за позовом                               Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Добробут та Захист"

до                                                   ЗАТ "Страхова компанія "Велес"

про                                                  стягнення 35000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.04.2007 порушено провадження у справі № 26/209 за позовом Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Добробут та Захист” (далі – ЗАТ “СК “Добробут та Захист”) до Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Велес” (далі – ЗАТ “СК “Велес”) про стягнення 35000,00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.06.2007 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 25.06.2007, ЗАТ “СК “Велес” подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при винесені рішення, неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

ЗАТ “СК “Добробут та Захист” проти доводів апеляційної скарги заперечувало і просило рішення господарського суду м. Києва від 25.06.2007 залишити без змін, а апеляційну скаргу ЗАТ “СК “Велес” – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між ЗАТ “СК “Добробут та Захист” та ЗАТ “СК “Велес” 21.02.2002 укладено договір ПФ № 18 про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесіі), предметом якого є загальні умови перестрахування (ретроцесіі) ризиків, взаємно переданих (прийнятих) сторонами на факультативній (не обов’язковій) основі за договорами факультативного перестрахування, а також права та обов’язки сторін, що приймають участь у перестрахуванні (рестоцесії) (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору встановлено, що на підставі даного договору сторони можуть укладати конкретні договори перестрахування окремо по кожному ризику. Кожен окремий договір перестрахування незалежний від умов будь-якого іншого конкретного договору перестрахування, укладеного сторонами.

Пропозиція конкретного ризику в перестрахуванні здійснюється у вигляді конкретного договору перестрахування, підписаного уповноваженою особою перестраховика та завіреного печаткою. В конкретному договорі перестрахування обумовлюються умови оригінального договору страхування та запропоновані умови передачі ризику у перестрахування (п. 2.1 договору).

Перестраховщик зобов’язався перераховувати перестраховику (або за його заявою – страховику (вигодонабувачу) страхове відшкодування, розмір якого розрахований згідно з умовами конкретного договору перестрахування, в строк, передбачений даним договором, якщо інше не передбачено у конкретному договорі перестрахування (п. 3.3.1 договору).

У випадку настання страхового випадку, передбаченого умовами оригінального договору страхування та конкретним договором перестрахування, перестраховик (страховик) врегульовує збитки із страховиком (вигодонабувачем) в повному обсязі, а потім перестрахувальник виплачує перестрахователю частину страхового відшкодування, що відповідає його частині (об’єму) відповідальності за конкретним договором перестрахування, протягом 10-ти банківських днів після отримання від перестраховика всіх необхідних документів (п. 8.1 договору).

Між ЗАТ “СК “Добробут та Захист” 03.11.2005 укладено договір перестрахування № 25/Vel, що є додатком до договору про факультативне перестрахування ПФ № 18 від 21.11.2002, об’єктом страхування якого були автомобілі згідно додатку № 1.

Згідно п. 9 договору ризиками є: 1) угон, крадіжка, незаконне привласнення, пограбування, неправомірне використання транспортного засобу не уповноваженою особою; 2) навмисні або протиправні дії третіх осіб; 3) пошкодження чи знищення ТЗ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 4) пошкодження чи знищення ТЗ внаслідок стихійного лиха; 5) пошкодження чи знищення ТЗ внаслідок пожежі або вибуху.

ЗАТ “СК “Велес” зобов’язаний відшкодувати витрати щодо розслідування та врегулювання страхового випадку в такій частині, в якій він несе відповідальність згідно з даним перестрахувальним договором (п. 20 договору).

ЗАТ “СК “Велес” у межах своєї відповідальності слідує рішенням, що прийняті ЗАТ “СК “Добробут та Захист” у зв’язку з настанням страхового випадку, які витікають з умов договору страхування за виключенням збільшення відповідальності ЗАТ “СК “Велес” у ризику (п. 21 договору).

Згідно додатку № 1 до договору перестрахування № 25/Vel від 03.11.2005 об’єктом перестрахування, зокрема, був автомобіль Lexus GX 470, 2005 року випуску, державний номер АА 0991 АО, що був застрахований на підставі договору страхування, укладеного12.08.2005 між Яриною Г.І. та ЗАТ “СК “Добробут та Захист”.

Ярина Г.І. 22.08.2006 звернулася до ЗАТ “СК “Добробут та Захист” з листом № 208 про виплату страхового відшкодування внаслідок угону автомобіля Lexus GX 470 2005 року випуску, державний номер АА 0991 АО.

ЗАТ “СК “Добробут та Захист” на виконання умов договору від 12.08.2005 перерахувало Яриній Г.І. страхове відшкодування в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 987 ЦК України за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов’язків перед страхувальником.

Страховик, який уклав договір перестрахування, залишається відповідальним перед страхувальником у повному обсязі відповідно до договору страхування.

ЗАТ “СК “Добробут та Захист” 28.08.2006 листом № 521 повідомило ЗАТ “СК “Велес” про страховий випадок, угон автомобіля Lexus GX 470 2005 року випуску, державний номер АА 0991 АО, вказавши попередню суму збитку – 400000,00 грн.

Листом № 817 від 12.12.2006 ЗАТ “СК “Добробут та Захист” повідомило ЗАТ “СК “Велес” про виплату страхового відшкодування Яриній Г.І. згідно договору добровільного страхування від 12.08.2005 і просило ЗАТ “СК “Велес” відповідно до договору перестрахування № 25/Vel від 03.11.2005 сплатити частку відповідальності у розмірі 45 000,00 грн., а також направило необхідні документи щодо настання страхового випадку за договором стархування автомобіля Lexus GX 470, державний номер АА 0991 АО

Згідно ст. 509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

ЗАТ “СК “Добробут та Захист” 19.02.2007 звернулось до ЗАТ “СК “Велес” з претензією в якій просило товариство відшкодувати відповідно до п.п. 3.3.1 та 8.1 договору ПФ № 18 завдану товариству матеріальну шкоду з урахуванням того, що ЗАТ “СК “Велес” 01.02.2007 перерахувало частину компенсації страхового відшкодування в сумі 5000,00 грн.

ЗАТ “СК “Велес” належним чином не виконало зобов’язання договором ПФ № 18 від 21.11.2002, оскільки в порушення п.п. 3.3.1 та п. 8.1 договору не в повному обсязі перерахувало страхове відшкодування відповідно до частки відповідальності ЗАТ “СК “Велес” за договором перестрахування № 25/Vel від 03.11.2005.

З урахуванням часткової сплати коштів за договором перестрахування, заборгованість ЗАТ “СК “Велес” складає 31 500, грн., яку господарський суд м. Києва обґрунтовано стягнув на користь ЗАТ “СК “Добробут та Захист”.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Посилання ЗАТ “СК “Велес” в апеляційній скарзі на те, що ЗАТ “СК “Добробут та Захист” необґрунтовано виплатило страхове відшкодування за договором страхування, укладеного 12.08.2005 з Яриною Г.І., за яким було застраховано автомобіль Lexus GX 470, 2005 року випуску, державний номер АА 0991 АО колегією суддів до уваги не приймається з огляду на те, що зазначений договір страхування не є предметом розгляду у даній справі.

Також колегія суддів зазначає, що в п. 21 договору перестрахування № 25/Vel від 03.11.2005 сторони визначили, що перестраховик у межах своєї відповідальності слідує рішенням, що прийняті страховиком у зв’язку з настанням страхового випадку, які витікають з умов договору страхування за виключенням збільшення частки відповідальності перестраховика у ризику.

Інші доводи, наведені ЗАТ “СК “Велес” в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вони спростовуються матеріалами справи і не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 25.06.2007 у справі № 26/209.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 25.06.2007 у справі № 26/209 залишити без змін, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Велес” - без задоволення.

2. Матеріали справи № 26/209 повернути до господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя

Судді