ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.07

Справа №АС4/427-07.

за
позовом           Конотопської
міжрайонної державної податкової інспекції

до
відповідачів:   1. Приватного підприємця
ОСОБА_1

м. Конотоп

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віола-плюс»

м. Черкаси

про
визнання недійсним правочину та визнання недійсним господарських зобов'язань

СУДДЯ  МАЛАФЕЄВА І.В.

Представники:

від
позивача                 Бібік В. А.

Від
відповідача   1. ОСОБА_2.

2. не з'явився

Суть
спору: позивач просить суд визнати недійсним правочин, укладений між позивачем
та товариством з обмеженою відповідальністю «Віола-плюс» на загальну суму 17076
грн., визнати недійсними господарські зобов'язання  по податковим накладним №41 від 08.02.2006 р.
на загальну суму 7440 грн.  та № 97 від
16.03.2006 р. на загальну суму 9636 грн., які виникли з усних угод, укладених
між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Віола-плюс» та  застосувати наслідки визнання господарського
зобов'язання недійсним, передбачені ст. 208 Господарського кодексу України.

В
судовому засіданні 03.09.2007 р. судом було залучено другим відповідачем
товариство з обмеженою відповідальністю «Віола-плюс» (м.Черкаси,
вул.Дахнівська,50), оскільки  спірні
угоди укладалися саме з цим підприємством.

Перший
відповідач проти позовних вимог заперечує,
ним подано клопотання закрити провадження у справі, оскільки
Конотопською міжрайонною державною інспекцією подано позов до другого
відповідача, діяльність якого припинена судовим
рішенням  господарського суду
Черкаської області від 22.03.2005 р.

Другий
відповідач письмового відзиву на позовну заяву не подав, в  судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому справа розглядається за
наявними в ній матеріалами на підставі п.4 ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного  представника позивача та першого відповідача,
дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне.

Приватний
підприємець ОСОБА_1зареєстрований виконавчим
комітетом Конотопської міської
ради Сумської   області   11.01.1999р. та перебуває не обліку в
Конотопській МДПІ.

Конотопською
МДПІ було проведено планову документальну перевірку приватного підприємця
ОСОБА_1  і за результатами даної
перевірки позивачем було встановлено наявність господарських відношень з
товариством з обмеженою відповідальністю «Віола-Плюс» м. Черкаси.

За
результатами планової перевірки позивачем було встановлено  наступне.

Між
приватним підприємцем ОСОБА_1. та ТОВ "Віола -Плюс" були укладені
усні угоди на поставку товарно - матеріальних цінностей на загальну суму 17076
грн.. на виконання яких були видані наступні документи : податкова накладна №41
від 08.02.2006 року на загальну суму 7440 грн.(в тому числі  податок на додану вартість 1240 грн.);
податкова накладна №97 від 16.03.2006 року на загальну суму 9636 грн. (в тому
числі податок на додану вартість 1606 грн.);
видаткова накладна №97 від 16.03.2006 року; касовий чек.

В
ході перевірки позивачем встановлено, що другий відповідач - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Віола-Плюс» було зареєстроване юридичним відділом
Черкаського міськвиконкому 26.10.2000 року та був включений до Єдиного
державного  реєстру  підприємств
та організацій України, що підтверджується довідкою №23-354-6
Черкаського обласного управління статистики.

Внаслідок
проведення процедури банкрутства, ТОВ «Віола-Плюс» ліквідоване як юридична
особа ухвалою господарського суду Черкаської області від 23.09.2003 року по
справі В/2907, а тому згідно звіту ліквідатора ТОВ «Віола-плюс» господарську
діяльність та надання звітності до ДПІ у м. Черкаси другий відповідач   припинив з II півріччя 2001 року, баланс
підприємства в обласне управління статистики за 2002 рік не надавався, за
юридичною адресою підприємство не знаходилося, майно, майнові права, майнові
активи у підприємства відсутні,  рахунків
в установах банку підприємство не мало, установчі документи,  печатка і
штамп підприємства ліквідатору не передані, кредиторська заборгованість
не погашена. Актом №4603/15-117 від 17.10.2003 р., Державна податкова інспекція
у м. Черкаси анулювала Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану
вартість НОМЕР_2, а виконавчим комітетом Черкаської міської ради 22.03.2005
року було проведене припинення юридичної особи - ТОВ «Віола-Плюс» (номер
запису  0001920, дата запису
22.03.2005р.).

Таким
чином ТОВ «Віола-Плюс» на момент виникнення зобов'язань (лютий-березень 2006
року) вже більше року було виключене з Державного реєстру підприємства та
організацій України, на податковому обліку не знаходилося, податків та зборів
не сплачувало.

Матеріалами
справи, а саме листом виконавчого комітету Черкаської міської ради Управління з
питань державної реєстрації суб'єктів господарювання № 1333 від 08.11.2007
р.,  підтверджено те,  що державна реєстрація другого відповідача -
ТОВ «Віола-плюс» припинена  у зв'язку із
визнанням її банкрутом господарським судом Черкаської області рішенням від
23.09.2003 р. по справі №08/2907.

Відповідно
до ст. ст. 55, 58, 59 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання
повинні мати певні ознаки, серед яких обов'язковою є його державна реєстрація.
Скасування державної реєстрації позбавляє суб'єкта господарювання статусу
юридичної особи і є підставою для вилучення його з державного реєстру, а
суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного
реєстру запису про припинення його діяльності.

За
таких обставин господарські зобов'язання, на думку позивача, що виникли між ПП
ОСОБА_1. та ТОВ «Віола-Плюс», одна з яких - ТОВ «Віола-Плюс» не мала цивільної
праводієздатності є такими, що завідомо суперечить інтересам держави та
суспільства.

Згідно
зі ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

В
огляду на вищезазначене позовні вимоги в частині визнання недійсним правочину,
укладеному між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю
«Віола-плюс» на загальну суму 17076 грн., та визнання недійсними господарських
зобов'язань  по податковим накладним №41
від 08.02.2006 р. на загальну суму 7440 грн.
та №97 від 16.03.2006 р. на загальну суму 9636 грн., які виникли з усних
угод, укладених між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю
«Віола-плюс»  визнаються судом
правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

В
частині позовних вимог щодо застосування наслідків визнання господарського
зобов'язання недійсним, передбачені ст. 208 Господарського кодексу України
вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

За
змістом статті 208 Господарського кодексу України, якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі
виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду  стягується все одержане ними за
зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони
стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій
стороні на відшкодування одержаного.

Як
пояснив в судовому засіданні перший відповідач 08.02.2006 року та 16.03.2006
року він придбав у невідомої фізичної особи запчастини на загальну суму 17076
грн. за усними угодами. Під час вчинення цих правочинів фізична особа видала
себе за посадову особу ТОВ „Віола-Плюс", прийняла грошові кошти до каси,
передала запчастини та видала належним чином заповнені податкові та бухгалтерські
документи з підписами скріпленими печаткою ТОВ „Віола-Плюс", і цією особою
16.03.2006р. був виданий фіскальний (касовий) чек з реквізитами ТОВ
„Віола-Плюс" на суму придбаних у цей день запчастин .

Все
вищевикладене свідчить про те, що у першого відповідача був відсутній  умисел укласти угоди всупереч інтересам
держави. Винна ж особа, як зазначено вище, ліквідована в процесі банкрутства і
її державну реєстрацію припинено. Отже відсутній суб'єкт для застосування
наслідків передбачених ст. 280 Господарського кодексу України. Тому вимоги
позивача щодо застосування наслідків визнання господарського зобов'язання
недійсним, передбачені ст. 208 Господарського кодексу України задоволенню не
підлягають.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати недійсним господарські
зобов'язання, укладені між приватним підприємцем ОСОБА_1(АДРЕСА_1, і.к.
НОМЕР_1) та товариством з обмеженою відповідальністю «Віола-плюс» (м.Черкаси,
вул. Дахнівська,50) на загальну суму 17076 грн. за усною угодою по податковим
накладним №41 від 08.02.2006 р. на суму 7440 грн. та №97 від 16.03.2006 р. на
загальну суму 9636 грн.

3.          В частині стягнення в доход
державного бюджету з приватного підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1, і.к. НОМЕР_1) та
товариства з обмеженою відповідальністю «Віола-плюс» (м.Черкаси, вул.
Дахнівська,50) 17076 грн.  - відмовити

4.          Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку.

5.          Заява про апеляційне оскарження
постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 дні після подання заяви
про апеляційне оскарження.

6.          Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

ГОЛОВУЮЧИЙ
СУДДЯ
І.В.МАЛАФЕЄВА

В
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний
текст постанови складений і підписаний 26.11.2006р.