ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007 р.
№ 32/96

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т.Б. Дроботової –головуючого,
Н.О. Волковицької,
Л. І.  Рогач

за участю представників:

позивача
не з'явився (про час та місце судового засідання повідомлений належним чином)

відповідача

третьої особи

Генеральної прокуратури України
Яременко С.С., дов. від 28.11.07р. (видано від Куликовича О.М.)
Білоусько І.В., дов. від 18.07.07р., Воронін В.О., дов. від 02.10.07р. (видано від Колгана О.А.)

Погорілко Н.М., дов. № 654 від 27.02.06р. № 654

Савицька О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги
та касаційне подання
Відкритого акціонерного товариства “Лізингова компанія “Украгромашінвест”
Фонду державного майна України

Заступника прокурора міста Києва

на  постанову
Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2007р.

у справі
№ 32/96 господарського суду міста Києва

за заявою
Відкритого акціонерного товариства “Лізингова компанія “Украгромашінвест”

про
за позовом

до

третя особа

за участю
скасування рішення третейського суду
Товариства з обмеженою відповідальністю “Компресорна техніка”
Відкритого акціонерного товариства “Лізингова компанія “Украгромашінвест”
Фонд державного майна України

Прокуратури міста Києва

про
визнання недійсними положень статуту

ВСТАНОВИВ:

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Проммашінвест" від 25.11.05р. у справі № 6-ю/2005 за позовом ТОВ "Компресорна техніка" визнано недійсними з моменту прийняття абзац 1 пункту 80 та пункт 83 Статуту ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест", зобов’язано голову правління ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест" скасувати перед третіми особами повноваження першого заступника голови правління ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест".

ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест" звернулась до господарського суду міста Києва із заявою про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Проммашінвест" від 25.11.05р. у справі № 6-ю/2005, посилаючись на непідвідомчість даної справи третейським судам відповідно до статті 6 Закону України “Про третейські суди”; заяву підписано представником ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест", що діє на підставі довіреності, виданої від Колгана О.А., як  першого заступника голови правління ВАТ “Лізингова компанія “Украгромашінвест”.

Ухвалою від 02.06.2006р. до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача залучено Фонд державного майна України. Листом від 27.04.2007р. про участь у розгляді справи представника прокуратури міста Києва повідомив заступник прокурора міста Києва.

Представники ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест", що діяли на підставі довіреності, виданої від Куликовича О.М., як голови правління ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест", а також представник Фонду державного майна України та прокуратура заперечили проти задоволення заяви про скасування рішення третейського суду, вказавши, що статут ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест", як установчий документ, що регулює діяльність товариства, не є нормативно-правовим документом в розумінні статті 6 Закону України "Про третейські суди", підписання заяви про скасування рішення третейського суду здійснено неуповноваженою особою.

Рішенням від 16.05.2007р. (судді: Качан Н.І. –головуючий, Шкурат А.М., Дідиченко М.А.) заяву ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест" задоволено; скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Проммашінвест" за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компресорна техніка" до Відкритого акціонерного товариства "Лізингова компанія "Украгромашінвест".

Рішення вмотивовано тим, що статут юридичної особи є нормативно-правовим актом, який прийнятий вищим органом управління товариства за встановленою Законом України "Про господарські товариства" процедурою та на підставі якого діє акціонерне товариство; відтак третейським судом прийнято рішення по справі, яка йому не підвідомча відповідно до статті 6 Закону України "Про третейські суди".

Водночас судом відхилено доводи сторін про підписання заяви про скасування рішення третейського суду неуповноваженою особою, виходячи з відсутності належних та допустимих доказів, що підтверджують припинення повноваження осіб, що підписали заяву, відповідно до статті 249 Цивільного кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2007р. (головуючий –Капацин Н.В., судді Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін з огляду на відповідність його вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Доводи апеляційних скарг щодо неуповноваженості осіб, які підписали заяву про скасування рішення третейського суду, апеляційною інстанцією відхилено з огляду на завдання судочинства здійснити всебічний, повний та неупереджений розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а не поглядами представників сторін; також судом зазначено, що, згідно статуту  ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест", право видавати довіреності надано як голові правління товариства, так і його першому заступнику.

Також суд апеляційної інстанції відзначив, що господарським судом міста Києва неодноразово вживалися заходи для витребування матеріалів справи № 6-ю/2005, ці матеріали третейським судом не надано.

Постанову апеляційного суду мотивовано правовою природою Статуту акціонерного товариства як обов'язкового для виконання учасниками ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест" нормативного акта, що вбачається з статей 4, 41 Закону України "Про господарські товариства", статті 117 Цивільного кодексу України, в зв'язку з чим прийняття третейським судом рішення про визнання його положень недійсними виходить за межі встановленої для третейських судів підвідомчості справ також рішення третейського суду за своїм змістом ґрунтується на помилковому застосуванні третейським судом до статуту норми чинного законодавства про недійсність угод.

ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест" подало до Вищого господарсько го суду України касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного госпо дарського суду, підписану представником, що діє на підставі довіреності, виданої Куликовичем О.М. як головою правління; також на постанову апеляційної інстанції подано касаційну скаргу Фонду державного майна України та касаційне подання заступника прокурора міста Києва; скаржники просять скасувати постанову та рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні поданої заяви відмовити.

Касаційне подання та касаційні скарги вмотивовано допущеними судом процесуальними порушеннями, що полягають у прийнятті до розгляду та задоволення заяви про скасування рішення третейського суду, підписаної неуповноваженими особами. По суті неправильного застосування норм матеріального права скаржниками зазначено, що судами не визначено належно правову природу Статуту акціонерного товариства відповідно до норм законодавства, зокрема, статей 57, 58 Конституції України, визначення, наданого в Порядку подання нормативно-правових актів на реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 12.04.05р. № 34/5.

У додаткових поясненнях скаржник ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест" зазначив про наявність, на його думку, підстав для припинення провадження у справі з огляду на відсутність предмету спору: затвердження нової редакції статуту підприємства.

Представниками ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест", що діють на підставі доручень, виданих  від Колгана О.А., усно відхилено доводи касаційних скарг та касаційного подання з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень.

Позивач у третейській справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Компресорна техніка"  не скористався правом на участь представника в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційне подання та касаційна скар га підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підстав встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази.

Згідно частини 2 статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржено стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ; компетентним судом в силу приписів законодавства, чинного на момент подання заяви (лютий 2006р.) є Господарський суд міста Києва.

Розглядаючи заяву щодо оскарження рішення третейського суду господарський суд керується правилами розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

З правил визначення компетентного суду згідно приписів чинного законодавства випливає також застосування у провадженні щодо оскарження рішення третейського суду положень Господарського процесуального кодексу України щодо осіб, які можуть бути сторонами в даному процесі, та визначення їх належних представників.

Відповідно до статті 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації; довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов’язано не з конкретною фізичною особою, а з наявністю акта органу управління юридичної особи, якими їй наділяються повноваження вчиняти певні юридичні дії.

Також судова колегія погоджується з позицією місцевого та апеляційного господарських судів в частині розгляду даної справи, виходячи зі завдання судочинства здійснити всебічний, повний та неупереджений розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а не поглядами представників сторін в конкретній ситуації.

Тому посилання скаржників на порушення та неправильне застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права в частині з’ясування повноважень осіб, що діють від ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест" відхиляється касаційною інстанцією.

Водночас касаційна інстанція погоджується з доводами касаційних скарг та касаційного подання про неправильне застосування судами норм матеріального права при визначенні правової природи статуту акціонерного товариства, як нормативно-правового акта.

Судами правомірно вказано, що за своєю правовою природою статут товариства має ознаки не правочину, а акта, тобто, юридичної форми рішення державних чи інших органів, у вигляді офіційного письмового документу, що породжує певні правові наслідки,  носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Однак судами не враховано, що за межами компетенції третейських судів знаходиться розгляд питань про дійсність чи недійсність не будь-яких, а нормативно-правових актів, тобто,  офіційних правових документів, прийнятих уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за визначеною законодавством процедурою; істотними ознаками нормативного-правового акта є його спрямованість на регулювання суспільних відносин, наявність у ньому норм права, неперсоніфікований характер, розрахунок на його неодноразове застосування.

Статут акціонерного товариства є його установчим документом, затвердженим учасниками, в якому містяться відомості, передбачені статтями 88 та 154 Цивільного кодексу України, статтями 4 та 37 Закону України "Про господарські товариства", тобто статут за своєю правовою природою не є нормативно-правовим актом та не містить його ознак.

Також судова колегія погоджується з доводами касаційної скарги про перевищення апеляційним судом своїх повноважень в частині дослідження законності рішення третейського суду по суті справи, оскільки предметом перевірки компетентного суду в даному випадку є лише обставини, вказані у частині 3 статті 51 Закону України "По третейські суди".

Водночас касаційна інстанція зазначає про наступне.

За частиною 3 статті 51 Закону України "Про третейські суди" випадками, у яких може бути оскаржено та скасовано рішення третейського суду, є непідвідомчість справи, по якій прийнято рішення третейського суду, третейському суду відповідно до закону; прийняття рішення у спорі, не передбаченому третейською угодою, або вирішення питання, яке виходить за межі третейської угоди; визнання третейської угоди недійсною компетентним судом; невідповідність складу третейського суду, яким прийнято рішення, вимогам статей 16-19 цього Закону.

До випадків непідвідомчості справи третейським судам законом віднесено, зокрема,  спори про визнання недійсними нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про третейські суди" третейський суд самостійно вирішує питання про наявність або відсутність у нього компетенції для розгляду даної справи, а також про наявність і дійсність угоди про передачу спору на розгляд третейського суду.

Водночас з передбачених чинним законодавством підстав оскарження та скасування рішення третейського суду вбачається, що висновки третейського суду з цих питань можуть бути переглянуті компетентним судом.

Відповідно при розгляді заяви про скасування рішення третейського суду судам необхідно дослідити оригінал, або належним чином засвідчену копію рішення третейського суду (для постійно діючого третейського суду така копія має бути завірена головою цього суду або нотаріусом), а також третейську угоду на предмет її відповідності вимогам статті 12 Закону України "Про третейські суди".

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Проммашінвест" від 25.11.05р. у справі № 6-ю/2005 визнано недійсними з моменту прийняття на загальних зборах акціонерів (протокол № 3 від 12.04.02р.) абзац 1 пункту 80 та пункт 83 Статуту ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест" та визнано, що діяти від імені  підприємства без довіреності має право лише одна особа - голова правління ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест"; зобов’язано голову правління скасувати перед третіми особами повноваження першого заступника голови правління ВАТ  "Лізингова компанія "Украгромашінвест" діяти без довіреності від імені ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест" у межах повноважень, встановлених Статутом ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест" для голови правління ВАТ "Лізингова компанія “Украгромашінвест”, наданих йому згідно пункту 83 Статуту ВАТ "Лізингова компанія "Украгромашінвест".

Таким чином, для розгляду поданої скарги судам належало з'ясувати, чи відповідав прийнятий третейським судом до розгляду спір вимогам закону щодо підвідомчості його третейським судам та змісту третейської угоди, дослідивши при цьому належно засвідчену копію рішення суду чи його оригінал, а також третейську угоду.

У разі відсутності у сторін, які звернулись в третейський суд для вирішення спору, відповідної третейської угоди, судам належало дати оцінку цьому факту з огляду на законність розгляду третейським судом справи без відповідної третейської угоди.

Однак матеріали справи не містять вищевказаних документів, а судові рішення відомостей про встановлення вищевказаних обставин. Відповідно судові висновки про наявність підстав для скасування рішення третейського суду є передчасними.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями, рішення є законним  тоді,  коли  суд,  виконавши  всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,  вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і   правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Прийняті у справі рішення та постанова вказаним вимогам не відповідають з вказаних вище підстав.

З огляду на межі повноважень касаційної інстанції, визначені статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України, рішення місцевого та постанова апеляційного господарського суду підлягають скасуванню, а справа -  направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час розгляду  справи  суду слід взяти до уваги наведене, вжити передбачені законом заходи для всебічного, повного і об’єктивного встановлення обставин справи та вирішити  спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги  Відкритого акціонерного товариства "Лізингова Компанія "Украгромашінвест"та Фонду державного майна України, касаційне подання   Заступника прокурора міста Києва задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2007р. у справі № 32/96 господарського суду міста Києва та рішення господарського суду міста Києва від 16.05.2007р. скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий                                                                                       Т. Дроботова

С у д д і                                                                                               Н. Волковицька

Л. Рогач