ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10:00 год                                                                                                  м,Одеса

"21" вересня 2007 р.
Справа  № 28/185-07-4201А

За позовом  Міське комунальне підприємство "Теплодарводоканал";

до відповідача  Державна інспекція з контролю за цінами в Одеській області

про визнання недійсним рішення

Суддя               Гуляк Г.І.

при секретарі Стадніченко Н.Л.

Представники:

Від позивача:      Панасюк О.Ю. –за дорученням.

Від відповідача:  не з’явився.

Суть спору: позивач –Міське комунальне підприємство „Теплодарводоканал”  подав позов до Господарського суду Одеської області  про визнання недійсним рішення   № 594 від 29 вересня 2006 року  Державної інспекції з контролю за цінами  в Одеській області.

Позивач щодо змісту  своїх позовних вимог вказує, що рішення  Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області  № 594 від 29.09.2006 року є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки норма ст. 59  п. 5 ЗУ „Про місцеве самоврядування” є обов’язковою для  місцевих рад, як юридичних осіб а не для виконкому, які є окремими юридичними особами.  Також позивач звертаю увагу суду на те, що рішення   виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області  від 18.07.2006 року за № 199/В-06 на підставі якого позивачем здійснювалось застосування  тарифів  на житлово-комунальні послуги для громадян,  не містить регулювань  які стосуються суб’єктів господарювання, тому таке рішення не може бути віднесено до  категорії регуляторних актів.

Відповідачем надано заперечення на адміністративний позов  МКП „Теплодарводоканал”, відповідно до якого Державна інспекція з контролю за цінами  в Одеській області просить суд відмовити  у задоволенні позовних вимог у зав’язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

По справі оголошувалася перерва  05.09.2007 року до 21.09.2007 року.

Позивач у судове засідання з’явився позовні вимоги підтримує та просить суд   визнати недійсним рішення № 594 від 29.09.2006 року Державної інспекції з контролю за цінами  в Одеській області.

Відповідач в судове засідання не з’явився.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд  дійшов наступних висновків:

У результаті проведення перевірки  формування та застосування  тарифів на комунальні послуги у м. Теплодар  Державною інспекцією  з контролю за цінами в Одеській області  встановлено факт порушення  Міським комунальним підприємством  „Теплодарводоканал ”  гл. 5 ст. 59 п. 5 ЗУ „Про місцеве самоврядування”,  а саме позивачем  необґрунтовано застосовано тарифи на послуги для населення з 01.07.2006 року до  21.07.2006 року. Вказаний факт зафіксований актом  № 000782 від 12 вересня 2006 року.  На підставі вищевказаного акту відповідачем винесено рішення  від 29 вересня 2006 року № 594  про застосування  економічних санкцій  за порушення  державної дисципліни цін, яким  з  МКП „Теплодарводоканал” на користь державного бюджету  стягнуто 785,87 гривень необґрунтовано  отриманої виручки та  1571,74 гривень штрафу.

Державною інспекцією  з контролю за цінами в Одеській області  2 жовтня 2006 року направлено  до позивача претензію за № 13-2219 з вимогою перерахувати кошти, вказані у рішенні самостійно, оскільки у разі неподання установам банків платіжних документів зазначені суми стягнуться через суд.

Міським комунальним підприємством  „Теплодарводоканал” 26.10.2006 року  направлено  на адресу інспекції відповідь на претензію за № 263/1, якою позивач повідомив, що  у вересні   2006 року був проведений  перерахунок  нарахування  за послуги водозабезпечення та водовідведення  населенню м. Теплодар за період з 01.07.2006 року до 21.07.2006 року.

Суд, оцінив докази  позивача стосовно  неправомірності винесення рішення із зазначених підстав та доходить висновку, що вони є необґрунтованими та  не ґрунтуються на діючому законодавстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" правовий статус органів місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. Згідно статі 17 вказаного Закону відношення органів місцевого самоврядування з підприємствами, які знаходяться в комунальної власності відповідних територіальних громад будуються на принципах їх підпорядкування, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування. Відповідно до положень статуту МКП "Теплодарводоканал" власником підприємства є Теплодарська міська рада Одеської області, тому саме Теплодарської міської ради та її виконавчим органам підпорядковано та підзвітне  комунальне підприємство.

Згідно п.п. 2 п. "а" ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень виконавчих органів міських рад відноситься встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів по сплаті побутових, комунальних та інших послуг, які надаються підприємствами комунальної власності відповідної територіальної громади.

Відповідно до ч.1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території.

Також, згідно ч.З ст. 23 Господарського кодексу України. правові акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, є обов'язковими для виконання усіма учасниками господарських відносин, які розташовані або здійснюють свою діяльність на відповідній території.

Таким чином, рішення виконавчого комітету Теплодарської міської ради  від 18.07.2006р. №199/В-06 "Про встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги" було прийнято в межах повноважень наданих ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та є обов'язковим для виконання МКП "Теплодарводоканал".

Однак, у відповідності до п. 5 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування ” рішення   ради  нормативно-правового  характеру  набирають чинності  з  дня  їх  офіційного  оприлюднення,  якщо   радою   не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Рішення виконавчого комітету Теплодарської міської ради №199/В-06 "Про встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги" було прийнято 18.07.2006р, а офіційно оприлюднено 21 липня 2006 року, що  підтверджується копією  періодичного видання –газетою Теплодарської міської ради  „Теплодарський вісник” від 21 липня 2006 року № 29(297), наданою до суду  позивачем. Оскільки рішення, у відповідності до п. 5 ст. 59  ЗУ  „Про місцеве самоврядування ” вступило в силу 21 липня 2007 року, тому тарифи на послуги для населення встановлені  вищевказаним рішенням    МКП "Теплодарводоканал"  повинен був застосовувати з 21 липня 2006 року, а не з 1 липня 2006 року, як обґрунтовано зазначено Державною інспекцією  з контролю за цінами в Одеській області  у акті  № 000782 від 12 вересня 2006 року, на підставі якого  винесено рішення  від 29 вересня 2006 року № 594  про застосування  економічних санкцій  до МКП „Теплодарводоканал” за порушення  державної дисципліни цін.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, засобом захисту цивільних прав та інтересів, крім іншого, є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ч. 3 ст. 105 КАС України позивач має право вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд Одеської області вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані , не відповідають вимогам чинного законодавства  та не підлягають задоволенню.

Керуючись  ст. 161-164 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у порядку ст.254  Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                 Гуляк Г.І.