ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.12.07 р.                                                                               Справа № 6/332

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді _Подколзіної Л.Д.

При секретарі  Шабановій Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю ”Науково-виробничого об”єднання аграрні та індустріальні оливи” м.Бердянськ Запорізька область

до відповідача:  Державного підприємства “Макіїввугілля” м.Макіївка

третьої особи ____________________________________________________________________

про стягнення   61 418грн. 31коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача –        Гришина І.Є.- представник по довіреності від  10.11.2007р.

від відповідача –   Нестеренко В.Ф. – представник по довіреності №08-81/152

від 20.03.2007р.

від третьої особи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю ”Науково-виробничого об”єднання аграрні та індустріальні оливи” м.Бердянськ Запорізька область, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Державного підприємства “Макіїввугілля” м.Макіївка основного боргу у сумі 52 032грн., інфляційних у сумі  7 684грн. 22коп. та 3% річних у сумі 1 702грн. 09коп. відповідно  договору  №06327 від 03.10.2006р. (Усього  61 418грн. 31коп.).

Відповідач у відзиві на позов факт наявності заборгованості у сумі 52 032грн. визнав у повному обсязі, про що свідчить акт звірки розрахунків станом на 24.09.2007р., підписаний уповноваженими особами обох підприємств та скріплений печатками.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд –

в с т а н о в и в :

3 жовтня 2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ”Науково-виробничого об”єднання аграрні та індустріальні оливи” м.Бердянськ Запорізька область та Державним підприємством “Макіїввугілля” м.Макіївка був укладений договір №06327,  згідно умов якого позивач взяв на себе зобов”язання  передати у власність відповідача продукцію, оговорену у специфікації, яка є невід”ємною частиною даного договору, а відповідач зобов”язався прийняти та оплатити  її вартість.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач посилається на виконання своїх договірних зобов’язань у повному обсязі, де він у виконання умов договору, по видатковій накладній  №АН-2-10-00001 від 02.10.2006р. за довіреністю серії ЯМО №340047 від 03.10.2006р. здійснив поставку гідрорідини “Агрінол-РЖ”  у кількості 10840 кг на суму 52 032грн. у адресу відокремленого підрозділу “Управління матеріально-технічного постачання” ДП “Макіїввугілля” та виставив для сплати рахунок фактуру №АН-2-10-00001 від 02.10.2006р. на загальну суму поставки. У підтвердження заявлених вимог позивачем представлені суду докази поставки  товару, а саме: видаткова накладна, довіреність до неї та акт звірки розрахунків станом на 24.09.2007р., підписаний уповноваженими особами обох підприємств та скріплений печатками  і переконав суд у факті поставки товару на відокремлений підрозділ “Управління матеріально-технічного постачання” ДП “Макіїввугілля”.

Пунктом  3.3 договору  №06327 від 03.10.2006р. сторони встановили, що розрахунки за поставлений товар здійснюються відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на  поточний рахунок позивача  по факту поставки з відстрочкою платежу протягом п”ятнадцяти днів.  Але відповідач свої зобов”язання за договором  не виконав в результаті чого у Державного підприємства “Макіїввугілля” м.Макіївка перед позивачем виникла заборгованість у сумі 52 032грн.,  яка до теперішнього часу ним не погашена.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання  повинні виконуватися  належним чином та у встановлений  строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов’язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається.  (ст.525 ЦК України).

Однак, відповідач всупереч вимогам ст.526 ЦК України  свої зобов’язання  по оплаті  поставленого товару своєчасно не виконав.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно вказаної статті закону              відповідачу нараховані інфляційні у сумі 7 684грн. 22коп. та 3% річних у сумі                      1 702грн. 09коп.,  які також  підлягають стягненню у повному обсязі.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскільки  відповідачем   до теперішнього часу поставлений позивачем  товар не оплачений, то суд вважає вимоги позивача  обґрунтованими  та підлягаючими задоволенню.

Витрати по сплаті держмита та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 625ЦК України, ст.ст.   33, 43, 44, 49,   82,  84, 85  ГПК  України, суд –

В И Р І Ш И В  :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ”Науково-виробничого об”єднання аграрні та індустріальні оливи” м.Бердянськ Запорізька область до Державного підприємства “Макіїввугілля” м.Макіївка про стягнення                 61 418грн. 31коп.   задовольнити   повністю.

Стягнути з Державного підприємства “Макіїввугілля” (86157, м.Макіївка, пл.Радянська,2, , р/р № 8430 у ФЦМВ ПІБ м.Макіївка, МФО 334516) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Науково-виробничого об”єднання аграрні та індустріальні оливи” (м.Бердянськ, Запорізька область, 71101, вул.Будівельна, 3А, ЗКПО 00904167, МФО 313399, р/р                              № 2001 БВ ЗРУ КБ “Приватбанк”, м.Бердянськ) основний борг у сумі                 52 032грн., інфляційні  у сумі  7 684грн. 22коп., 3% річних у сумі 1 702грн. 09коп., витрати по сплаті держмита у сумі 614грн. 18коп. та  витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн.

Рішення   було оголошено  у судовому засіданні   17.12.2007р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Суддя                                                                         Подколзіна Л.Д.