ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"26" листопада 2007 р.
Справа №  3/364

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Н. В. Болгар розглянув у судовому засіданні 26.11.07 о 12:05 адміністративну справу № 3/364

позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Олександрійська фабрика діаграмних носіїв технічної інформації";

до відповідача:   Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія;

про визнання вимоги № Ю 25 від 15.01.07 нечинною,

за участю:

секретаря судового засідання - Кузьмичової О.О.;

представників

позивача - головного бухгалтера Ковальчук Л.І., довіреність № 143 від 08.11.07;

позивача -  юриста Романюка П.В., довіреність № 142 від 08.11.07;

відповідача -  завідувача юридичного сектору Булахової Л.І., довіреність № 34/04-35 від 16.04.07.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олександрійська фабрика діаграмних носіїв технічної інформації" (далі по тексту - ТОВ "Олександрійська фабрика діаграмних носіїв технічної інформації")  звернулося до господарського суду в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою, у якій просить визнати вимогу  управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія (далі по тексту - управління ФУ і м. Олександрія) про сплату боргу № Ю 25 від 15.01.07 нечинною.

Відповідач у письмових запереченнях  позов не визнав, посилаючись на те, що

позивач зареєстрований  в управлінні  ПФУ в м. Олександрія як  платник страхових внесків, а тому обов'язок щодо сплати страхових внесків до цільових державних фондів, відповідно до  статутних документів покладається безпосередньо  на  позивача;

26.12.06 з відома керівника підприємства була проведена перевірка позивача щодо  нарахування  та сплати зобов'язання зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування за період з 24.10.01 по 01.11.06, за результатами якої складено акт  № 130 від 26.12.06 своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати  зобов'язання зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, в якому зазначено, що ТОФ "Олександрійська фабрика діаграмних носіїв технічної інформації"  за найманих працівників за період з 01.04.05 по 01.11.06 не нараховувались та не  сплачувались внески в розмірі 32,3% , 31,8% на загальну суму 45427 грн. 72 коп.;

відповідно до п. 8.1 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне  пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" та за результатами перевірки було сформовано вимогу від 15.01.07 за № Ю 25, яка була отримана  позивачем 19.01.07;

щодо   посилання позивача на те, що  його підприємство є платником  єдиного податку, то Указ Президента  України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" розповсюджує свою дію на податкові правовідносини і є спеціальним нормативно-правовим актом, яким визначено порядок відносин з бюджетами і державними цільовими фондами суб'єктів малого підприємництва, обравши спрощену систему оподаткування у вигляді сплати єдиного податку, і  встановлює пільги, однією із яких є звільнення від сплати збору на обов'язкове державне  пенсійне  страхування суб'єкта малого підприємництва тільки в сфері його підприємницької діяльності;

несплата страхових внесків до Пенсійного фонду позбавляє  застрахованих осіб права на пенсію за віком та пенсію за віком на  пільгових умовах, оскільки не проводиться нарахування страхового стажу, що є  прямим порушенням Конституції України в частині права громадян на соціальний  захист по  старості в той час, як  ст. 16 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, в тому числі і в судовому порядку;

проведення перевірки та формування вимоги № Ю 25 від 15.10.07 здійсненні у повній відповідності із законодавством.

У судовому засіданні представники позивача не погодились із доводами відповідача і наполягають на задоволенні позову; представник відповідача просить у задоволенні позовних відмовити з-за правомірності визначених у вимозі зобов'язань страхувальника.

При дослідженні обставин справи, письмових доказів та заслуховуванні     пояснень     представників сторін   господарський суд встановив наступне.

З 01.01.04 набрав чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон № 1058), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 15 "Прикінцеві положення" названого Закону, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

За визначенням термінів, що містить ст. 1 страхувальниками є роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону № 1058 сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір  на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше, та кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього закону.

ТОВ  "Олександрійська фабрика діаграмних носіїв технічної інформації" є суб'єктом підприємницької діяльності - юридичною особою, який обрав особливий спосіб оподаткування - він є платником єдиного податку.

Згідно п. 1 ст. 14 Закону № 1058, страхувальниками  відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначений у пунктах 1, 10, 15 ст. 11 цього Закону.

Обов'язком страхувальника, як то встановлено п. п. 4, 6 ст. 17 названого вище Закону, є подання звітності територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом; нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Про визнання нечинною вимоги Ю-25 від 15.01.07 позивач звернувся до господарського суду з тих підстав, що він як платник єдиного податку не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Господарський суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 3, 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 р. № 727/98, суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування; відділення державного казначейства України наступного дня після надходження коштів єдиного податку від суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, який перейшов на спрощену систему оподаткування, перераховують до Пенсійного фонду України 42 відсотки таких коштів.

Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування входить до переліку податків і зборів (обов'язкових платежів), зазначеного у ст. 14 Закону України "Про систему оподаткування, тобто  саме платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування як складової частини системи оподаткування не були платники єдиного податку за Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Спрощена система оподаткування,  запроваджена Указом  Президента України  від 03.07.98 № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування", обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва"  запроваджена у податкових відносинах і встановлює  пільги, однією із яких є звільнення від безпосередньої сплати  збору на  обов'язкове пенсійне страхування суб'єктів  малого підприємництва.

Відповідно до ст. 18 Закону № 1058, розмір страхових внесків встановлює Верховна Рада України;

страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом;

страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, і на ці внески не поширюється податкове законодавство;

страхові внески не можуть зараховуватися до державного бюджету України, бюджетів інших рівнів;

законодавством не можуть встановлюватися інші пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнодержавного пенсійного страхування; дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно названим Законом визначаються принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, кола осіб, які підлягають загальнодержавному пенсійному страхуванню, платники страхових внесків, їх права та обов'язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками, про що  вказано у ч. 2 ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Нарахування страхових внесків регулює ст. 19 названого вище Закону.

Згідно з п. 1 ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" фізичні та юридичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (включаючи тих, які обрали особливий спосіб оподаткування) є страхувальниками для фізичних осіб, що працюють у них на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, а згідно зі ст. 15 - платниками страхових внесків.

Таким чином ТОВ  "Олександрійська фабрика діаграмних носіїв технічної інформації", яке є платником єдиного податку, є також страхувальником (роботодавцем), обов'язком якого є сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Одночасна дія Закону № 1058 та Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" призвела до певної колізії у законодавстві, тому сплачені суб'єктами підприємницької діяльності у складі єдиного податку та перераховані органами державного казначейства України до бюджету Пенсійного фонду України зараховувалися у рахунок сплати страхових внесків на підставі пред'явлених платником копій платіжних документів про сплату єдиного податку. При цьому роботодавцем виконується законодавчо закріплений обов'язок щодо страхування найманих працівників, що дозволяє зарахувати весь період роботи працівника до страхового стажу у повному обсязі.

Підставою вимоги про сплату боргу № Ю-25 від 15.01.07 є акт документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати зобов'язання зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування ТОВ  "Олександрійська фабрика діаграмних носіїв технічної інформації" від 26.12.06.

Названий акт перевірки складений у відповідності до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з дотримання чинного законодавства платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.03 № 6-5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13.05.03 за № 359/7680.

Вимога № Ю-25 від 15.01.07 надіслана страхувальнику після виявлення своєчасно не нарахованих і не сплачених сум страхових внесків на підставі ч. ч. 1, 2, 3 ст. 106 Закону України № 1058 та Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.03 № 21, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04 за № 64/8663.

Виходячи із вищевикладеного, з підстав, зазначених у позовній заяві та доводів представників ТОВ  "Олександрійська фабрика діаграмних носіїв технічної інформації", вимога № Ю-25 від 15.01.07 управління ПФУ в м. Олександрія не може бути визнана господарським судом нечинною.

Адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати по справі покладаються на ТОВ  "Олександрійська фабрика діаграмних носіїв технічної інформації".

Керуючись    ст. 160, ст. 162, ст. 163,  п. 6 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Копії постанови направити сторонам.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного  адміністративного  суду через господарський суд Кіровоградської області.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя

Н. В. Болгар

підписана 30.11.07