ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
УХВАЛА

справа №

За адміністративним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю „Будіндустрія XXI століття”  (вул. Ялтинська, 5 Б, місто Київ, 02099)

до відповідача: Управління капітального будівництва Севастопольської міської державної адміністрації (вул. Леніна, 2, місто Севастополь, 99011)

про визнання неправомірним застосування відповідачем положень розпорядження СМДА №413 від 17.03.1998 про визначення зобов`язань позивача по пайовій участі позивача в створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Севастополя та визнання недійсними відповідних положень інвестиційного договору №2004/08 від 12.11.2004, укладеного між позивачем та відповідачем; зобов`язання сторін внести відповідні зміни в інвестиційний договір №2004/08 від 12.11.2004,

суддя Остапова К.А.,

За участю представників:

Від позивача: Семенова Г.С., довіреність б/н від 21.05.2007;

Від відповідача: Лукічова К.В., довіреність №67/602 від 09.07.2007;

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Будіндустрія XXI століття” звернулось до господарського суду міста Севастополя із адміністративним позовом до Управління капітального будівництва Севастопольської міської державної адміністрації про визнання неправомірним застосування відповідачем положень розпорядження СМДА №413 від 17.03.1998 про визначення зобов`язань позивача по пайовій участі позивача в створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Севастополя та визнання недійсними відповідних положень інвестиційного договору №2004/08 від 12.11.2004, укладеного між позивачем та відповідачем; зобов`язання сторін внести відповідні зміни в інвестиційний договір №2004/08 від 12.11.2004.

Ухвалою від  24.05.2007 зазначений позов залишений без руху по причині того, що був поданий позивачем без додержання вимог, встановлених статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме до копії позовної заяви, яка адресується відповідачеві, не додані копії всіх документів, які були приєднані до позовної заяви.

Ухвалою від 06.06.2007 відкрите провадження у адміністративної справі №20-4/220, призначено попереднє судове засідання.

Розпорядженням  голови господарського суду міста Севастополя № 53 від 18.06.2007 справа №20-4/220 передана до провадження судді Харченко І.А. (справа №20-4/220-12/241).

За наслідками підготовчого провадження ухвалою від 09.07.2007 справа №20-4/220-12/241 призначена до судового розгляду на 07.08.2007 на 11:00.

Розпорядженням голови господарського суду міста Севастополя №60 від  01.08.2007 справа №20-4/220-12/241 передана до провадження судді Остаповій К.А. з метою врегулювання навантаження на суддів та у зв`язку з відбуттям у щорічну чергову відпустку судді Харченко І.А.

Ухвалою від 07.08.2007 справа №20-4/220-12/241 прийнята до провадження суддею Остапової К.А. з призначенням судового засідання на 07.08.2007 на 11:00.

В процесі розгляду справи судом встановлено наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати неправомірним застосування відповідачем положень розпорядження СМДА №413 від 17.03.1998 про визначення зобов`язань позивача по пайовій участі позивача в створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Севастополя; визнати недійсними відповідні положення інвестиційного договору №2004/08 від 12.11.2004, укладеного між позивачем та відповідачем; зобов`язати сторони договору внести відповідні зміни в інвестиційний договір №2004/08 від 12.11.2004.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при укладенні вищевказаного інвестиційного договору відповідачем було допущено ряд порушень законодавства України щодо застосування нормативно-правових документів стосовно позивача, чим суттєво погіршене положення позивача у порівнянні з діючими нормами законодавства України.

Стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 статті 3 вищевказаного Кодексу справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова особа чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тому слід вважати, що до юрисдикції адміністративних судів  віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають зі здійснення суб’єктами владних повноважень, віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій, а не взагалі всіх функцій, які виконують суб’єкти владних повноважень.

До початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Стаття 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ. З господарськими спорами можуть пересікатись категорії спорів, визначені в пунктах 1, 3, 4 вказаної статті, а саме:

а) спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності;

б) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, а також спори з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

в) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

У всіх наведених категоріях спорів передбачено, що хоча б однією із сторін такого спору повинен бути суб'єкт владних повноважень.

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться "при здійсненні управлінських функцій", та не має встановлених нормами КАС України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з вищезазначеного критерію, можна виокремити певні категорії справ, розгляд яких відповідно до статей 1, 4, 17 КАС України має здійснюватись у порядку адміністративного судочинства:

а) спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у яких такий суб'єкт своїми владними рішеннями чи діями зобов'язує цих осіб вчиняти певні дії, утримуватись від вчинення певних дій, нести відповідальність. При цьому особи згідно з нормами чинного законодавства України зобов'язані виконувати такі владні рішення чи вимоги суб'єкта владних повноважень;

б) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, а також спори з приводу укладання та виконання адміністративних договорів.

Аналогічна позиція висловлена у Інформаційному листі Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2.-2005.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з частиною першою статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі, у тому числі, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Пунктом 3 рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 №04-5/120 встановлено, що у господарських судах мають вирішуватися усі спори, що виникають з господарських договорів між суб?єктами господарювання і органами державної влади і місцевого самоврядування, включаючи угоди, які  укладаються   шляхом проведення конкурсу,  біржових торгів, аукціонів тощо.

Як випливає з матеріалів справи, даний спір виник із господарського договору між позивачем –суб`єктом господарювання та відповідачем - Управлінням капітального будівництва Севастопольської міської державної адміністрації.

Наведе свідчить про те, що на позовні вимоги, з якими позивач звернувся до господарського суду міста Севастополя, не поширюється компетенція адміністративних судів, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю в порядку пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України з тих підстав, що справа №20-4/220-12/271-4/232 не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною третьою статі 89 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір у разі закриття провадження у справі за клопотанням особи, яка його сплатила, не повертається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 89, 112, 136, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

1.          Провадження у справі №20-4/220-12/271-4/232 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Будіндустрія XXI століття” до Управління капітального будівництва Севастопольської міської державної адміністрації про визнання неправомірним застосування відповідачем положень розпорядження СМДА №413 від 17.03.1998 про визначення зобов`язань позивача по пайовій участі позивача в створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Севастополя та визнання недійсними відповідних положень інвестиційного договору №2004/08 від 12.11.2004, укладеного між позивачем та відповідачем; зобов`язання сторін внести відповідні зміни в інвестиційний договір №2004/08 від 12.11.2004 –закрити.

2.          Роз`яснити позивачеві, що зазначений спір відноситься до юрисдикції господарських судів України.

3.          Копії ухвали направити сторонам.

Відповідно до частини 3 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала може бути оскаржена.

Згідно статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду шляхом подання заяви про апеляційне оскарження до господарського суду міста Севастополя протягом п`яти днів  з дня її проголошення Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Остапова К.А.