ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.08.07                                                                                           Справа№ 10/250

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль”, м. Київ, в особі Львівської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль”, м. Львів

до відповідача 1: Закритого акціонерного товариства „Завод комунального транспорту”, м. Львів,

до відповідача 2: Відкритого акціонерного товариства „Український професійний банк”, м. Київ,

Арбітражний керуючий Боляк І.В., м. Львів

про визнання нечинним договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2006 року.

Суддя:
О. Довга

Секретар:
С. Яремчук

Представники:

від позивача: Васильєв Ю.М., представник за довіреністю № 57 від 22.11.2006 р.

від відповідача 1: Струк  А.І. , представник за довіреністю   № 0692  від  08.08.2007 року

від відповідача 2: Королецька В.А, представник за довіреністю № 24 від 03.01.2007 р.

Представникам сторін  роз’яснено їх права  та обов’язки передбачені  ст. 22 ГПК України та право відводу  судді ( ст. 20 ГПК України) . Заяв та клопотань про відвід судді  не подано ( не заявлено).

Сторони подали  письмове клопотання  про відмову від  технічного  запису судового  процесу.

Суть спору:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль”, в особі Львівської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль” (Райффайзен Банк Аваль) звернувся з вимогами до Закритого акціонерного товариства (далі –ЗАТ) „Завод комунального транспорту” та до Відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) „Український професійний банк” про визнання нечинним договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2006 року, укладеного між ЗАТ „Завод комунального транспорту” та ВАТ „Український професійний банк”.

Представник Позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримує, на своїх вимогах наполягає.

Представник Відповідача  1  письмових заперечень на позов не  подав, повідомив суд  про намір  укласти з  позивачем графік  погашення заборгованості.

Представник Відповідача 2 у судове засідання з’явився, заперечує проти позову повністю, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, оскільки, п. 1.2.4 оспорюваного правочину Відповідач 1 гарантував, що приміщення не знаходиться під арештом, заставою, не обмежене правами третіх осіб, на нього не звернене стягнення за судовими рішеннями тощо. Крім того, вказує на те, що зміст оспорюваного правочину відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений уповноваженими на його здійснення посадовими особами відповідача 1 та відповідача 2 та скріплений їх печатками. Також посилається на те, що відповідно до абз. 2 п. 2 Роз’яснення ВАС України від 12.03.1999 року № 02-5/111 у прцесі вирішення спору сторони можуть самі усунути у встановленому порядку порушення, які могли б потягти за собою визнання договору недійсним.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

29 жовтня 2003 р. між Позивачем та Відповідачем 1, було укладено Генеральну кредитну угоду № 9 (надалі по тексту –Генеральна угода), згідно якої Позивач зобов’язався надавати відповідачеві 1 кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в додаткових кредитних договорах, укладених в рамках Генеральної угоди. До Генеральної угоди вносились зміни Додатковими угодами від 12.11.2003р. та від 21.01.2004р.

У межах Генеральної угоди між Позивачем і Відповідачем 1 було укладено:

- кредитний договір № 010/08-1/237 від 29 жовтня 2003р., згідно із умовами якого Кредитор (Позивач) надав Позичальнику (Відповідачеві 1) кредитну лінію в сумі 4650000,00 гривень  строком з 29 жовтня 2003р. до 28 жовтня 2005 р. зі сплатою 18% річних. До вказаного кредитного договору було укладено додаткові угоди в кількості 20 шт. на предмет зміни розміру кредитної лінії.

- кредитний договір № 010/08-1/238/в від 29 жовтня 2003р., згідно із умовами якого Кредитор (Позивач) надав Позичальнику (Відповідачеві 1) кредитну лінію в сумі 87000,00 Євро  строком з 29 жовтня 2003р. до 28 жовтня 2005 р. зі сплатою 13% річних. До вказаного кредитного договору було укладено додаткові угоди в кількості 13 шт. на предмет зміни розміру кредитної лінії.

- кредитний договір № 010/08-1/239/в від 29 жовтня 2003р., згідно із умовами якого Кредитор (Позивач) надав Позичальнику (Відповідачеві 1) кредитну лінію в сумі 214000,00 доларів США  строком з 29 жовтня 2003р. до 28 жовтня 2005 р. зі сплатою 13% річних. До вказаного кредитного договору було укладено додаткові угоди в кількості 16 шт. на предмет зміни розміру кредитної лінії.

У якості забезпечення виконання зобов’язань, між позивачем та відповідачем 1, окрім інших, було укладено:

- 05.11.2003 року –договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. за реєстраційним № 9135, згідно із умовами якого в заставу передано об’єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, буд.45, а саме приміщення корпусу № 4, позначений в Технічному плані за відповідними літерами: Д-2 - пресовий цех, площею 10 989,0 кв.м., Г-1 - кузовний цех, площею 6 381,5 кв.м., Б-4 –адмінбудинок кузовного цеху, площею 1 006,5 кв.м., А-4 –адмінбудинок заводоуправління, площею 3 794,1 кв.м., загальною вартістю 12 690 440,00 грн.

- 30.01.2004 року –договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. за реєстраційним № 474, згідно із умовами якого в іпотеку передано нерухоме майно: будівлі та споруди, що знаходяться в м. Львові, по вул. Стрийська, буд. 45, а саме пресовий корпус за літерою „О”, площею 12 287,2 кв.м., енергоблок за літерою поз.30, площею 1 768,0 кв.м., будівля очисних споруд за літерою „С”, площею 4 358,9 кв.м., загальною заставною вартістю 10 480 916,00 грн.

- 24.05.2004 року –договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. за реєстраційним № 3501, згідно із умовами якого в іпотеку передано нерухоме майно, що знаходяться в м. Львові, по вул. Стрийська, буд. 45, а саме адміністративно-побутовий корпус за літерою „А-4”, площею 18 838,5 кв.м., загальною заставною вартістю 7 323 139,0 грн.

Вказані факти встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 18.04.2006 року у справі № 1/125-28/29 та рішенням Господарського суду Львівської області від 23.02.2007 року у справі № 1/30-28/19, які набрали законної сили.

П. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Львівської області від 18.04.2006 року у справі № 1/125-28/29 звернено стягнення на заставлене майно відповідача 1.

Отже, суд приходить до висновку, що на момент укладення договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2006 року, нежитлове приміщення, площею 260 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45, перебувало в іпотеці Позивача та, відповідно до рішення Господарського суду Львівської області від 18.04.2006 року у справі № 1/125-28/29 на нього звернено стягнення.

Відповідно до ст. 202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється у разі його визнання недійсним за рішенням суду.

Статтею 207 ГК України визначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб.

Згідно із нормами ст. 202 ГК України до відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із нормами ст. 9 ЗУ „Про іпотеку” іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Представниками відповідача 1 та відповідача 2 суду не представлено доказів надання згоди позивачем на укладення між ЗАТ „Завод комунального транспорту” та ВАТ „Український професійний банк” договору оренди нежитлового приміщення площею 260 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45 та перебуває у іпотеці „Райффайзен Банк Аваль”.

Натомість, у своєму відзиві відповідач 2 просить позивача надати таку згоду. У ході судового розгляду позивачем такої згоди надано не було.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги „Райффайзен Банк Аваль” щодо визнання недійсним  договору оренди нежитлового приміщення площею 260 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45 укладеного 01.11.2006 року між ЗАТ „Завод комунального транспорту” та ВАТ „Український професійний банк” підлягають задоволенню.

Судові витрати з оплати державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу покласти солідарно на ЗАТ „Завод комунального транспорту” та ВАТ „Український професійний банк”.

Таким чином, оцінивши в сукупності наявні в справі докази, керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 80, 82 - 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В  :

1.          Позов Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль”, м. Київ, в особі Львівської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль” до Закритого акціонерного товариства „Завод комунального транспорту” та до Відкритого акціонерного товариства „Український професійний банк”, задоволити повністю.

2.          Визнати недійсним договір оренди нежитлового приміщення площею 260 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45 укладеного 01.11.2006 року між ЗАТ „Завод комунального транспорту” та ВАТ „Український професійний банк”.

3.          Стягнути  з Закритого акціонерного товариства „Завод комунального транспорту” (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 45, поточний рахунок № 260058631 у Львівській обласній дирекції „Райффайзен Банк Аваль”, МФО 325570, )  на користь Львівської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль” (79000,  м. Львів, вул. Матейка, 8 субкоррахунок  № 3901551  в „Райффайзен Банк Аваль „ м. Київ, МФО 325570, ) кошти в розмірі 51,00 грн. витрат на сплату державного мита, 118,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Стягнути  з Відкритого акціонерного товариства „Український професійний банк” (02660, м. Київ, вул. Раскової, 15, р/р № 367869100 у ВАТ “УПБ”, МФО 300205, ) на користь Львівської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль” (79000,  м. Львів, вул. Матейка, 8 субкоррахунок  № 3901551  в „Райффайзен Банк Аваль „ м. Київ, МФО 325570, ) кошти в розмірі 51,00 грн. витрат на сплату державного мита.

5.          Накази видати відповідно до  вимог  ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                             Довга О.І.