ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2007 р.
Справа №  03/5032а

Господарський
суд Черкаської області в складі:

головуючого
- судді Єфіменко В. В.,

з
секретарем судового засідання Макарченко Н.П.,

за
участю:

представника
позивача -  Стариш В.М., за довіреністю,

представника
відповідача -  не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу

за позовом Черкаського обласного
відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м.
Черкаси

до приватного підприємця ОСОБА_1,
Черкаська область, м. Умань

про стягнення 90 грн. 26 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача 90 грн. 26 коп., а саме:

-          60 грн. 26 коп. -донарахованих страхових
внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
(далі - Фонд) за 2005 р.;

-          30 грн. 00 коп. -штрафу за порушення
строку реєстрації як платника внесків.

Представник
позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. У письмових запереченнях відповідач позов не визнав
мотивуючи тим, що за період до 1 липня 2005 р. він працював за фіксованим
податком, тому вважає, що відповідно до Закону України від 12.02.1998 р. №
129/98 -ВР “Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України” “Про
прибутковий податок з громадян” і на його думку він був звільнений від збору на
обов'язкове державне соціальне страхування. З 1 липня 2005 р. відповідач
перейшов на єдиний податок і згідно чинного законодавства своєчасно сплачує
внески.

Суд, вважає за можливе розгляд
справи провести на підставі ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства
України за наявними матеріалами.

Вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з
наступних мотивів.

Законом України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” від
18.01.2001 р. № 2240-111 (далі -Закон № 2240) визначено, що всі суб'єкти
підприємницької діяльності, які використовують найману працю, повинні
сплачувати страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності за найманих працівників в порядку і розмірах визначених цим
Законом.

П. 3 Прикінцевих положень Закону №
2240 передбачено, що норми законів та інших нормативно-правових актів, що
суперечать цьому Закону, не застосовуються.

Згідно ст. 1 Закону України від
11.01.2001 р. № 2213-ІІІ “Про розмір внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного соціального страхування” розмір внесків
становив для роботодавців: 2,5 відсотків (з 09.02.2002 р. -2,9 відсотка згідно
з Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з
питань загальнообов'язкового державного соціального страхування” від 17.01.2002
р. № 2980) суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що
включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші
заохочувальні і компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які
визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до
Закону України “Про оплату праці”, та підлягають обкладанню податком з доходів
фізичних осіб. Розмір внесків з працівників становить 0,25 відсотка -для
найманих працівників (заробітна плата яких нижча 150 грн.) і 0,5 відсотка -для
найманих працівників (заробітна плата яких вища 150 грн.). Вищезазначеним
законом не передбачено ніяких виключень для суб'єктів підприємницької
діяльності, що обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів.

Указом Президента України від
03.07.1998 р. № 727 “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва”, в редакції від 28.06.1999 р., визначено, що
суб'єкти малого підприємництва мають право самостійно обрати спосіб
оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату
єдиного податку. Ст. 2 цього Указу передбачено, що відділення Державного
казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують до
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 11 % суми
єдиного податку для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до
законодавства у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат,
зумовлених народженням та похованням. На підставі даного указу до Фонду в 2004
р. проводилось перерахування 11 % від сум єдиного податку, внаслідок чого
платники єдиного податку були звільнені від сплати страхових внесків у розмірі
2, 9 % від фактичних витрат на оплату праці.

Ст. 45 Закону України “Про
державний бюджет на 2005 рік” від 23.12.2004 р. № 2285 встановлено, що в 2005
р. суми єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва в повному обсязі
включаються до доходів загального фонду місцевих бюджетів. До набрання чинності
законом про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, платники
єдиного податку сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у порядку та на умовах, визначених спеціальним
законодавством з питань справляння таких внесків. Питання сплати страхових
внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
регулюються Законом України “Про розмір внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного соціального страхування” від 11.01.2001 р. №
2213 та Законом України № 2240, на підставі яких з 1 січня 2005 р. платники
єдиного податку повинні були в повному обсязі сплачувати страхові внески до
Фонду -2,9 % від роботодавців і 0,5 % та 1 % від найманих працівників.

Законом України від 25.03.2005 р. №
2505 “Про внесення змін до Закону України “Про державний бюджет України на 2005
рік”, який набрав чинності з 31.03.2005 р., продовжено дію Указу Президента №
727. З 31.03.2005 р. продовжено перерахування до Фонду 11 % від сум єдиного
податку, а відповідно з вказаної дати платники єдиного податку не сплачують
страхових внесків у розмірі 2,9 % від фактичних витрат на оплату праці.

Діяльність суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали спосіб оподаткування доходів від цієї
діяльності за фіксованим розміром шляхом придбання патенту, регулюється
розділом ІV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. 13-92 “Про
прибутковий податок з громадян” та п. 9.12 ст. 9 Закону України “Про податок з
доходів фізичних осіб”. У вище вказаних нормативно-правових актах не
передбачено перерахування частки коштів від сплати фіксованого податку до
Фонду, тому страхові внески в даному випадку підлягають сплаті на загальних
підставах.

З акту перевірки від 24.10.2005 р.
проведеною Уманською районною виконавчою дирекцією Фонду вбачається, що
відповідач використовує працю найманих працівників з березня 2002 р., а як
платник страхових внесків зареєстрована 01.08.2005 р. в порушення п. 1 ч. 2 ст.
27 Закону № 2240 (в редакції, що діяла до 30.09.2006 р.), якою було
передбачено, що фізичні особи -підприємці повинні зареєструватись у виконавчій
дирекції відділення Фонду як платники страхових внесків в 10-денний строк з дня
укладення трудового договору з найманим працівником. В зв'язку з тим, що
відповідач зареєструвався як платник страхових внесків лише 01.08.2005 р., то
відповідно більше 3 років не сплачував страхові внески. За результатами
перевірки відповідачу було донараховано страхові внески за період з липня 2002
р. по червень 2005 р. в сумі 60 грн. 26 коп., з них :

-          37
грн. 46 коп. -це утримання із заробітної плати найманих працівників в розмірі
0,5 %;

-          22
грн. 80 коп. -це страхові внески в розмірі 2,9 % від фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників, які сплачує роботодавець, за перший квартал 2005
р., за період коли не проводилися відрахування до Фонду від сум єдиного податку
враховуючи те, що з липня 2005 р. відповідач став платником єдиного податку.

Відповідачу страхові внески в
розмірі 2,9 % позивач нарахував тільки за 1 квартал 2005 р., хоча платником
єдиного податку відповідач став лише з липня 2005 р., а до цього був платником
фіксованого податку. Як платник фіксованого податку, відповідач мав би сплатити
страхові внески в розмірі 2,9 % за весь період з липня 2002 р. по червень 2005
р.

Уманською дирекцією відповідачу
були помилково нараховані внески як платнику єдиного, а не фіксованого податку.
Представник позивача зазначив у судовому засіданні, що фактично до сплати
належала б значно більша сума.

Ст. 30 Закону України № 2240
передбачено, що за порушення строку реєстрації страхувальника як платника
страхових внесків на нього накладається штраф у розмірі 50 % суми належних до
сплати страхових внесків за весь період, який минув з дня, коли страхувальник
повинен був зареєструватися. Оскільки за весь період належало до сплати
страхових внесків в сумі 60 грн. 26 коп. то штраф складає 30 грн. (60 грн. 26
коп. х 50 %). Всього належить до стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1- 90
грн. 26 коп.

Згідно ст. 30 Закону № 2240 строк
давності у разі стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій,
передбачених цією статтею, не застосовується.

Факт несвоєчасної реєстрації
відповідача позивачем доведено повністю.

Суд приходить до висновку, що на
підставі ст. 30 Закону України № 2240 до відповідача обґрунтовано застосовано
штраф за порушення строку реєстрації як платника страхових внесків в розмірі 30
грн.

З огляду на вищевикладене, суд
вважає, що позов підлягає до задоволення, і з відповідача необхідно стягнути на
користь позивача 90 грн. 26 коп.

З відповідача до державного бюджету
України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст.94, 161-163
Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути  з приватного підприємця ОСОБА_1, Черкаська
область, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1:

-          60 грн. 26 коп. донарахованих
страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності (далі - Фонд) за 2005 р. та 30 грн. 00 коп.  штрафу за порушення строку реєстрації, а
всього 90 грн. 26 коп. на користь Черкаського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Черкаси, вул.
Б.Вишневецького, 18, код 21355026;

-          3 грн. 40 коп. судового збору із
зарахуванням до державного бюджету України через Уманську об'єднану ДПІ.

Про апеляційне оскарження постанови
може бути подана до Київського міжобласного апеляційного господарського суду
через господарський суд Черкаської області заява про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення постанови і апеляційна скарга протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

СУДДЯ
В.В. Єфіменко