ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"06" листопада 2007 р.
Справа № 3/553/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді:   Бєляновського В.В.,

Суддів:   Ліпчанської Н.В.

Мацюри П.Ф.,

при секретарі   -   Волощук О.О.,

Склад колегії суддів змінено згідно з розпорядженням Голови Одеського апеляційного господарського суду № 148 від 05.11.2007 року.

за участю представників:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: Кузнєцов Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу СГ ЗАТ „Миколаївське”, с. Новокатеринівка, Веселинівський район, Миколаївська область

на рішення господарського суду Миколаївської області від 13.08.2007 року

у справі № 3/553/07

за позовом: СГ ЗАТ „Миколаївське”, с. Новокатеринівка, Веселинівський район, Миколаївська область

до відповідача: АТВТ „Гілєя”, м. Первомайськ, Миколаївської області

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2007 року сільськогосподарське закрите акціонерне товариство „Миколаївське” звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до Акціонерного товариства відкритого типу „Гілєя” про визнання недійсним договору № 78/св від 13.02.2003 року на вирощування та постачання цукрових буряків. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що вказаний договір від його імені підписав голова правління без необхідного обсягу цивільної дієздатності, в договорі не зазначені всі істотні умови, договір не спрямований на реальне настання правових наслідків вказаних у його  пункті 1, а тому вважав позивач, підставами недійсності даного договору є недодержання в момент його вчинення стороною вимог встановлених ч. ч. 2, 5 ст. 203 ЦК України.

АТВТ „Гілєя” позов не визнало вказуючи на те, що йому не було відомо про наявність обмежень голови правління позивача на укладення договору, останній у подальшому своїми діями схвалив договір та частково його виконав, у даному договорі містяться всі необхідні істотні умови.

Рішенням господарського суду Миколаївської області у справі від 13.08.2007 року у задоволенні позову відмовлено з мотивів необґрунтованості позовних вимог.

В апеляційній скарзі СГ ЗАТ „Миколаївське” посилаючись на те, що викладені у зазначеному рішенні висновки не відповідають обставинам справи, просить його скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони були повідомлені заздалегідь належним чином, проте позивач не скористався наданим законом правом на участь свого представника в засіданні суду. Нез’явлення представника позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними в справі матеріалами згідно з приписами ст. ст. 75, 101 ГПК України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника відповідача, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 13.02.2006 року між АТВТ „Гілея” (завод) та СГ ЗАТ „Миколаївське”  (виробник) було укладено договір № 78/св на вирощування та постачання цукрових буряків, відповідно до умов якого сторони зобов’язалися на основі співробітництва, спільної трудової участі та організації, шляхом використання власного майна, устаткування, фінансових, людських ресурсів, професійних та інших знань, навичок і вмінь, матеріалів, сировини, ділової репутації та ділових зв’язків, діяти для досягнення спільної мети –забезпечення стабільного високопродуктивного виробництва цукрових буряків та досягнення максимально можливих прибутків; виробник зобов’язаний передати у власність заводу, а завод прийняти та оплатити на умовах даного договору коренеплоди цукрових буряків.

Умовами даного договору визначено, що для досягнення мети договору виробник зобов’язується забезпечити своєчасне та якісне виконання повного комплексу робіт по вирощуванню та збиранню цукрових буряків з додержанням необхідних технологій та агротехнічних строків, для отримання врожайності не менше 300 центнер з одного гектару в заліковій вазі; комплекс робіт виробник здійснює на землях, які знаходяться в його користуванні, а саме на полі № 6, загальною площею 100 га, яке знаходиться за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, с. Новокатеринівка;  номера та місце розташування полів вказані у відповідності до Карти викопіювання полів виробника, посвідченої сільською радою, яка є додатком № 1 до цього договору та його невід’ємною частиною; виробник зобов’язаний в строк до 26 жовтня 2006 року передати у власність заводу коренеплоди цукрових буряків (далі - товар) у кількості 3000 тон в заліковій вазі при базисному рівні цукристості 16%; товар поставляється на умовах EXW –Франко –бурякове поле виробника: Миколаївська область, Веселинівський район, с. Новокатеринівка, згідно з Картою викопіювання полів з навантаженням на транспортні засоби заводу; для досягнення мети, завод вправі здійснити поставку товарно –матеріальних цінностей необхідних виробнику для вирощування цукрових буряків (насіння, паливно –мастильних матеріалів, засобів захисту рослин, мінеральних добрив та інших). Найменування, кількість, ціна зазначених ТМЦ визначається сторонами додатково, та вказується в накладних на їх відпуск. Поставка ТМЦ виробнику здійснюється на умовах товарного кредиту; за користування товарним кредитом виробник сплачує заводу 24% річних від вартості отриманих, але не оплачених ТМЦ (паливно –мастильних матеріалів, мінеральних добрив, цукру, жому, грошових коштів та інших). Проценти нараховуються і підлягають сплаті наступного дня після фактичної передачі ТМЦ виробнику і до повної їх оплати або проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою однієї із сторін. За постачання виробнику засобів захисту рослин виробник сплачує 3% річних від вартості отриманих засобів захисту рослин; ціна товару по даному договору при базисної цукристості (16%) становить 195 грн. в т. ч. ПДВ за одну тону в заліковій вазі на умовах франко –бурякове поле виробника, але не менше мінімальної ціни, встановленої Кабінетом Міністрів на цукрові буряки; виробник зобов’язаний оплатити ТМЦ та/ або послуги, отримані у відповідності з п. 2.11 цього договору, а також суму нарахованих процентів за користування товарним кредитом не пізніше 20 листопада 2006 року шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок заводу в установі банку, або шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою однієї із сторін; за порушення терміну оплати, передбаченого п. 3.3 цього договору, завод сплачує виробнику пеню у розмірі 0,3% від суми боргу за кожний день прострочення виконання зобов’язання; в разі порушення умов передбачених п. 2.4 даного договору, виробник незалежно від наявності вини (умислу або необережності), сплачує заводу пеню у розмірі п’яти відсотків від вартості недопоставленого товару за кожний день прострочки; в разі порушення умов передбачених п. 3.4 даного договору, виробник незалежно від наявності вини (умислу або необережності), сплачує заводу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочки; до відносин сторін, які не врегульовані цим договором, застосовується чинне законодавство України; цей договір без додатків складає 2 аркушів тексту і підписаний при повному розумінні сторонами предмету договору; даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного  виконання сторонами своїх обов’язків.

Зазначений договір від імені СГ ЗАТ „Миколаївське”  підписаний головою правління товариства Коваленко І.К., що діяв на підставі Статуту.

Посилаючись на дані свого балансу за 2005 рік, згідно з яким вартість активів СГ ЗАТ „Миколаївське” складає 5 696 000 грн., позивач стверджує, що при підписанні оспорюваного договору голова правління Коваленко перевищив надані йому Статутом повноваження, оскільки відповідно до п. 7.22 Статуту голова правління приймає рішення щодо укладення правочинів на суму, що не перевищує 10% балансової вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності, а договір було укладено на загальну суму 585 000 грн.

Частиною 7 ст. 179 ГК України  передбачено, що господарські   договори    укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 3 ст. 92 ЦК України, юридична особа  набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Належних доказів, які б свідчили про те, що при укладенні спірного договору АТВТ „Гілея” знало чи за  всіма обставинами не могло не знати про існуючі у голови правління Коваленко обмеження повноважень щодо представництва СГ ЗАТ „Миколаївське” позивачем до господарського суду не надано і таких доказів у справі не міститься.

Згідно з ст. 239 ЦК України, правочин, вчинений представником,   створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Але при цьому, статтею 241 ЦК України визначено, що правочин,   вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Наявні у справі належним чином засвідчені копії накладних та платіжних доручень (а. с. 34 - 44) свідчать про те, що оспорюваний договір був прийнятий позивачем до виконання та виконувався. Так, на виконання умов даного договору позивачем були прийняті від відповідача товарно –матеріальні цінності обумовлені договором та грошові кошти в якості попередньої оплати за товар, поставлені відповідачу коренеплоди цукрового буряку і т.і. Зазначені дії свідчать про те, що підписаний головою правління Коваленко оспорюваний договір у наступному був схвалений СГ ЗАТ „Миколаївське”.

Господарським судом першої інстанції цілком правомірно відхилено твердження позивача про те, що в оспорюваному договорі не зазначені всі істотні умови.

Досягнення згоди сторін з усіх істотних умов договору, вимога стосовно якого міститься в ст. 180 ГК України, може доводитися при розгляді справи господарським судом всіма передбаченими законом засобами доказування з урахуванням правил ст. 34 ГПК України про належність і допустимість доказів.

Сама по собі відсутність у договорі посилання на ту чи іншу істотну умову не свідчить про недосягнення згоди сторін щодо такої умови при наявності доказів, які б підтверджували відповідне волевиявлення сторін. Факт виконання сторонами повністю або частково своїх обов’язків за договором є підтвердженням  згоди сторін на його укладення.

Наявні у справі належні докази, ретельно досліджені судом, беззаперечно свідчать про те, що сторони у договорі № 78/св від 13.02.2006 року узгодили його предмет, ціну та строк дії, як того вимагає ч. 3 ст. 180 ГК України, а також всі інші істотні умови необхідні для договорів даного виду, цей договір виконувався сторонами і будь –яких непорозумінь щодо істотних умов  договору в процесі його виконання між сторонами не виникало.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що позивач невірно тлумачить деякі правові категорії і поняття, що у свою чергу призводить до невірного встановлення і оцінки юридичних фактів та їх наслідків.

За визначенням ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття,  зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Загальні правила укладення договору викладені у статтях 638 ЦК України та 180 ГК України, відповідно до яких сторони повинні дотриматися належної форми та досягти згоди з усіх істотних умов, зокрема тих, які визначені такими за законом або необхідні для договорів даного виду. Але слід зазначити, що недотримання правил цих норм може мати різні наслідки. Зокрема, у разі недосягнення згоди сторін з усіх істотних умов договору немає самої угоди, як юридичного факту, у розумінні ст. 202 ЦК України.

Таким чином, позивачем не враховано, що договір, в якому відсутні узгоджені сторонами істотні умови, вважається неукладеним і не може бути предметом вимог про визнання договору недійсним.

Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 234 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, є фіктивним.

Таким чином, для визнання оспорюваного договору фіктивним  позивачеві необхідно було довести факт, що цей договір був укладений без наміру створити юридичні наслідки та що сторони за цим договором ніяких дій по його виконанню не вчиняли.

Проте, наявні у справі належні докази, а саме: накладні та платіжні доручення, достовірність яких ніким не заперечується, беззаперечно свідчать про те, що  спірний договір сторонами виконувався.

За змістом ст. 234 ЦК України не може бути визнаний фіктивним договір, на виконання умов якого були створені юридичні наслідки та за яким сторони вчинили відповідні дії.

Доводи позивача, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом першої інстанції, не впливають на правильність вирішення спору по суті.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що в процесі розгляду даної справи фактичні її обставини були встановлені місцевим господарським судом на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження наданих сторонами в обґрунтування своїх доводів і заперечень доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та є безпідставними, оскільки зводяться до намагання бездоказово переоцінити встановлені судом обставини, у зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення не вбачається.

Керуючись  ст.ст.  99, 101-105  ГПК України, колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 13.08.2007 року у справі № 3/553/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу СГ ЗАТ „Миколаївське” - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена  у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий  суддя:                                                Бєляновський В.В.

Судді:                                                                         Ліпчанська Н.В.

Мацюра П.Ф.