ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 грудня 2007 р.

№ 47/237-07

Колегія  суддів
Вищого господарського суду України
у складі:

головуючого  судді                                              Кузьменка
М.В.,

суддів
Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши    касаційну
скаргу суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 на постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 01.10.2007р.

у  справі                 №47/237-07 господарського суду
Харківської області

за позовом             Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Балаклійський шиферний комбінат"

до відповідача
суб'єкта підприємницької діяльності

ОСОБА_1

про                         визнання договору
неукладеним, виселення

за участю
представників:

ТОВ "Балаклійський шиферний
комбінат" -  не з'явилися;

СПД ОСОБА_1. -
не з'явилися

в с т а н о в
и л а :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Балаклійський шиферний комбінат" звернулося до господарського
суду Харківської області з позовом та просило суд:

-          визнати неукладеним договір від
01.01.2000р., підписаним між пансіонатом "Васищево" та суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1;

-          виселити відповідача з приміщення складу
загальною площею 260м2.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на те, що договір є нечинним, оскільки у ньому відсутня
такі його істотні умови як предмет договору та він не містить умов про порядок
використання амортизаційних відрахувань, страхування орендованого майна,
обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна
(а.с.2-4).

Рішенням господарського суду
Харківської області від 14.05.2007р. позов задоволено. Відповідно до рішення
суду визнано нечинним договір оренди від 01.01.2000р. та виселено відповідача
із займаного приміщення, загальною площею 260м2, яке знаходиться у
пансіонаті ІНФОРМАЦІЯ_1,  розташованого
за адресою: Харківська обл., Харківський район, смт. Васищеве, АДРЕСА_1
(а.с.36-38).

Задовольняючи заявлені позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договір є нечинним, оскільки
відсутня домовленість сторін щодо таких істотних його умов як предмет, порядок
використання амортизаційних відрахувань, страхування орендарем взятого ним в
оренду майна, обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого
майна.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 01.10.2007р. рішення господарського суду
Харківської області від 14.05.2007р. скасовано та прийнято нове рішення про
часткове задоволення заявлених вимог. Відповідно до постанови суду відповідача
виселено з орендованих приміщень (а.с.83-87).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи нове рішення, суд виходив з того, що спірний договір є
неукладеним, у зв'язку з чим відсутні підстави для володіння та користування
відповідачем спірним приміщенням.

Не погоджуючись з постановою
апеляційної інстанції, СПД ОСОБА_1. звернулася до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою та просить її скасувати та прийняте нове рішення
щодо відмови у задоволенні заявлених вимог.

Вимоги поданої касаційної скарги
мотивовані порушенням судами норм матеріального та процесуального права
(а.с.92-94).

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального
права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу
такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є
наявність у відповідача підстав для користування спірним нежилим приміщенням
пансіонату ІНФОРМАЦІЯ_1, загальною площею 260м2. При цьому, позивач,
посилаючись на ч.8 ст.181 ГК України, стверджує, що договір від 01.01.2000р.,
який підписано директором пансіонату ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем у справі -СПД
ОСОБА_1., предметом якого є платне строкове користування нежилим приміщенням, є
неукладеним.

Вирішуючи спір у  даній справі по суті заявлених вимог, суди
першої та апеляційної інстанції неповно з'ясували обставини справи, які
підлягали встановленню для правильного вирішення спору у даній справі.

Зокрема, судом першої інстанції не
встановлено, осіб, які є сторонами такого договору.

Так, судом першої інстанції не
надано оцінки тому факту, що зазначений договір, підписано відповідачем, а від
імені іншої сторони договір підписано директором пансіонату ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2., як зазначено у договорі, на підставі Положення і його підписання
узгоджено з Харківським обласним дочірнім підприємством "Харківтурист"
УЗАТ "Укрпрофтур".

Отже, суду, для встановлення особи,
що є стороною договору, і для якої такий договір породжує виникнення
відповідних прав та обов'язків, необхідно було з'ясувати: чи мав на момент
підписання такого договору пансіонат ІНФОРМАЦІЯ_1 статус юридичної особи; якими
повноваженнями відповідно до Положення була наділена особа, що підписала такий
договір, -директор пансіонату ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між тим, відповідно до ст.62  ЦК УРСР (чинному на момент підписання
договору), угода, укладена однією особою (представником) від імені другої особи
(яку представляють) в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності, законі
або адміністративному акті, безпосередньо створює, змінює і припиняє цивільні
права і обов'язки особи, яку представляють.

Таким чином, у випадку, якщо
директор пансіонату ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2. була уповноважена на укладення
договору від імені ХОДП "Харківтурист", такий договір є підставою для
виникнення відповідних прав та обов'язків не у пансіонату ІНФОРМАЦІЯ_1, а безпосередньо
у ХОДП "Харківтурист".

Зазначене порушення, яке  не усунуто у подальшому судом апеляційної
інстанції, призвело до не залучення до участі у справі особи, що є стороною
договору. Разом з тим, рішення у даній справі безпосередньо стосується прав та
обов'язків такої особи, оскільки судами встановлюється чи мав місце факт
укладення відповідного договору, а отже, і чи є він підставою для виникнення
відповідних прав та обов'язків, визначених ним, у такої особи, що, як і
відповідач, є стороною договору. При цьому, у разі встановлення відсутності
факту укладення відповідного договору, СПД ОСОБА_1., зокрема, має право
вимагати повернення у іншої сторони сплачених в якості орендної плати коштів.

Вказане порушення, відповідно до
п.3 ч.2 ст.11110 ГПК України,
є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або
постанови апеляційного господарського суду.

Крім того, під час перегляду
прийнятого рішення в апеляційному порядку, судом апеляційної інстанції до
матеріалів справи долучено копію примірника спірного договору, яка надана
представником відповідача. При цьому, судом зазначена копія примірника договору
відповідача, яка є письмовим доказом, не
досліджена і судом не надано оцінки факту наявності розбіжностей у текстах
такого примірника і примірника, копія з якого надана позивачем під час розгляду
справи судом першої інстанції. Зазначений письмовий доказ не міг бути наданий
відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції, у зв'язку з
порушенням судом першої інстанції прав відповідача брати участь в судових
засіданнях та надавати докази.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що у позовній заяві позивачем зазначено, що відповідач знаходиться
за адресою: м. Харків, АДРЕСА_2 (а.с.2). За цією ж адресою, що видно з опису
вкладення у цінний лист, адресований відповідачу, направлена копія позовної
заяви та додатків до неї (а.с.6).

Відповідно до ухвали про порушення
провадження у справі від 18.04.2007р., розгляд зазначеної справи призначено на
27.04.2007р.  Між тим, в судове засідання
27.04.2007р. представник відповідача не з'явився, у зв'язку з чим ухвалою
господарського суду Харківської області від 27.04.2007р. розгляд справи
відкладено на 14.05.2007р. (а.с.26-27).

Як вбачається з матеріалів справи,
копія ухвали від 27.04.2007р., як і копія ухвали про порушення провадження у
справі, направлена відповідачу, за адресою, зазначеній у позовній заяві
відповідачем. До початку розгляду справи, а саме 07.05.2007р.,  копія ухвали від 27.04.2007р., направлена
відповідачу, повернута відділенням зв'язку №204 м. Харкова господарському суду
Харківської області з відміткою про невручення відправлення, у зв'язку із
зазначенням неповної адреси (а.с.28-30).

Не зважаючи на те, що до початку
розгляду справи по суті заявлених вимог та прийняття рішення, суду першої
інстанції стало відомо, що відповідача не було належним чином повідомлено про
час і місце засідання суду та взагалі порушення відповідної справи за поданим
позовом;  що у спірному договорі,
зазначена інша адреса відповідача (а.с.10-11), судом  першої інстанції розгляд справи не
відкладено, а прийнято рішення по суті заявлених вимог.

Між тим, відповідно до ст.43
ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах
змагальності. При цьому,  господарський
суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні
умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування
законодавства.

Зазначений принцип судочинства
порушено судом першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.129
Конституції України та ст.42 ГПК України, однією з засад судочинства
є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Зміст даного
принципу полягає, зокрема, у встановленні для сторін рівних можливостей для
здійснення своїх процесуальних прав і виконання обов'язків.

В силу ст.22 ГПК України, сторони
користуються рівними процесуальними правами. При цьому, відповідачу, як стороні
, за змістом цієї норми, надано право знайомитися з матеріалами справи, брати
участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні
доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському
суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході
судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників
судового процесу тощо.

При вирішенні даного спору по суті,
господарський суд першої інстанції, що не взято до уваги судом апеляційної
інстанції, не забезпечив відповідачу можливості реалізувати вказані
процесуальні права, оскільки розглянув справу за відсутності його повноважного
представника. При цьому, сторону не було належним чином повідомлено про час і
місце засідання суду.

Крім того, під час вирішення спору
у даній справі по суті заявлених вимог та перегляді прийнятого рішення в
апеляційному порядку, судами невірно застосовувались до спірних відносин,
зокрема, під час встановлення факту укладення спірного договору, норми ЦК
України та ГК України, оскільки вони не були чинні на момент укладення
договору.

Вищевказані порушення норм
процесуального права, а також неправильне застосування судами норм
матеріального права, є підставою для скасування прийнятих у справі судових
актів та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК
України, колегія суддів

П О С Т А Н О
В И Л А :

1.          Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 01.10.2007р. та рішення господарського
суду Харківської області від 14.05.2007р. у справі №47/237-07 скасувати.

3.Справу передати на новий розгляд
до господарського суду Харківської області.

Головуючий  суддя
Кузьменко М.В.

Судді                                                                                  Васищак
І.М.

Палій В.М.