ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"18" грудня 2007 р.

Справа № 22/252-07-6348

Одеський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді:  Шевченко В.В.

суддів:
Бєляновського В.В., Мирошниченко М.А.

при секретарі судового засідання:
Волощук О. О.

за участю представників сторін:

від позивача: Жучкова С.І. -за
дорученням

від відповідача: ОСОБА_1. -за
дорученням

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Приватного
підприємства „Ліра”, м. Одеса

на рішення господарського суду
Одеської області

від 24
жовтня 2007 року

у справі
№ 22/252-07-6348

за позовом
Приватного підприємства „Ліра”, м. Одеса

до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Крижанівка, Комінтернівського району,
Одеської області

про зобов'язання
до вчинення певних дій та стягнення 51 821 грн. 79 коп.

Склад колегії суддів змінений згідно розпорядження голови Одеського
апеляційного господарського суду № 152 від 07.11.2007 року.

В С Т А Н О В И Л А:

26.07.2007 р. Приватне підприємство „Ліра” (далі позивач, ПП) звернулось
до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2. (далі відповідач, СПД) про визнання договору оренди
розірваним та стягнення збитків за невиконання умов договору в розмірі 51 821
грн. 79 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконував свої зобов'язання
за укладеним договором суборенди № 12 від 05.01.2005 р. щодо сплати орендних
платежів та з квітня 2006 р. взагалі припинив сплачувати орендну плату, у
зв'язку з чим позивач, в порядку ст. 782 ЦК України, 15.12.2006 р., а потім
листами від 22.12.2006 р., від 09.01.2007 р., від 08.02.2007 р. та від
02.03.2007 р. відмовився від договору суборенди та звернувся до відповідача з
вимогою повернення орендованого майна. Ці вимоги позивача відповідач залишив
без задоволення, внаслідок чого позивач просить визнати договір суборенди № 12
від 05.01.2005 р. розірваним та виселити відповідача із орендованого нежилого
приміщення. Крім того, відповідно до п. 4.6 договору відповідач повинний
сплатити позивачеві пеню в розмірі 0.5% від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення за період з 01.04.2006 р. по 30.06.2007 р., тобто за
15 місяців, або 456 днів в сумі 3090 грн., а також згідно п. 4.7 договору
відповідач повинний сплатити позивачеві штраф у розмірі еквівалентному 600 у.
о., тобто по 3030 грн. за кожен місяць в сумі 45450 грн. за 15 місяців та
відшкодувати понесені судові витрати по справі: 518 грн. 21 коп. на сплату
держмита і 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги вважає необґрунтованими
посилаючись на те, що у березні 2006 р. директор ПП підтвердила правомочність
договору суборенди ще на один рік та запропонувала відповідачеві, в усній
формі, здійснювати орендні платежі за користування нежилим приміщенням один раз
на рік через банківську установу, з чим останній погодився та квитанцією № 24
від 12.07.2007 р. перерахував ПП орендну плату з березня 2006 року по липень
2007 включно у розмірі 3090 грн. 64 коп., у зв'язку з чим заборгованості по
орендній платі в нього немає.

Крім того, ПП уклало договір
оренди з СПД строком до 02.01.2008 р. без відповідного дозволу власника
-Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, чим
ввело в оману відповідача, відносно свого права на укладення такого договору, а
тому позивач, не маючи законних прав, безпідставно звернувся до суду з позовом
про стягнення грошових коштів відповідно до умов договору № 12 від 02.01.2005
р., який втратив чинність з 01.03.2006 р., що незаконно було скрито від СПД.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки зобов'язання по сплаті орендної плати повинно було бути
виконано 03.04.2006 р., то відповідач повинний сплатити позивачеві пеню за 180
днів починаючи з названої дати в сумі 21 грн. 63 коп.

Безпідставними є посилання позивача і на п. 4.7 договору оренди яким
передбачено, що у разі одностороннього розірвання договору оренди за виною
Орендаря без попередження Орендодавця за два місяці раніше, Орендатор
зобов'язаний  сплатити штраф у розмірі
еквівалентному 600 у. о., оскільки даний пункт договору оренди передбачає, що
Орендатор зобов'язаний сплатити штраф у разі дострокового розірвання договору
за ініціативою Орендатора, а в даному випадку ініціатором розірвання договірних
відносин являється ПП, у зв'язку з чим позовні вимоги і в цій частині є
безпідставними.

Заявою від 10.10.2007 р. позивач уточнив свої позовні вимоги та просив
суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по орендним платежам
станом на 01.10.2007 р. в сумі 618 грн. 08 коп.; пеню в розмірі 3 281 грн. 19
коп.; штраф в розмірі 45 450 грн.; виселити СПД з приміщення першого поверху
вбудовано-прибудованої будівлі загальною площею 68 кв. м., розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 у м. Одесі, а також стягнути з відповідача на свою користь
понесені судові витрати по справі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.10.2007 р. (суддя
Торчинська Л. О.) позов задоволений частково та з відповідача на користь
позивача стягнуто 618 грн. 06 коп. заборгованості по орендним платежам
відповідно до договору № 12 від 02.01.2005 року, 21 грн. 63 коп. пені та 102
грн. понесених витрат на сплату держмита і 1 грн. 43 коп. понесених витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті частині позову
-відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що сторони фактично виконують всі вимоги
укладеного договору оренди, а тому підстави для виселення відповідача відсутні.
Станом на 01.10.2007 р. відповідач має перед позивачем заборгованість по сплаті
орендної плати в сумі 618 грн. 08 коп., яка підлягає стягненню на користь
останнього. Крім того, відповідач повинний сплатити позивачеві пеню за шість
місяців в сумі 21 грн. 63 коп., а судові витрати по справі покладаються на
сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати,
оскільки воно прийнято без достатніх на це підстав, не відповідає фактичним
обставинам і матеріалам справи, ухвалено з
порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове
рішення, яким повністю задовольнити його уточнені позовні вимоги. В судовому
засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення місцевого суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В судовому засіданні
представник відповідача доводи відзиву на апеляційну скаргу підтримав.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши
пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої
інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного
рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП є належним орендарем нежилого
приміщення загальною площею 558 кв. м., розташованого на першому поверсі
будинку № 70 по Дніпропетровській дорозі в м. Одесі на підставі договору оренди
№ 7/004 від 16.12.1998 р. укладеного між позивачем та Представництвом по
управлінню комунальною власністю Одеської міської ради. Строк дії названого
договору встановлений з 16.12.1998 р.  до
16.12.2008 р. Пунктом 5.2 зазначеного договору передбачено право ПП передавати
за згодою Представництва окремі площі із складу орендованого приміщення в суборенду.

02.01.2005 р. між ПП та СПД був укладений договір суборенди № 12
вбудовано-прибудованого приміщення загальною площею 68 кв. м. розташованого за
адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1,  за умовами
якого ПП передав, а СПД прийняв у платне, строкове користування на умовах
суборенди назване приміщення. Строк суборенди встановлений сторонами до
02.01.2008 р. Розмір орендної плати визначений в додатку № 1 до договору та
складає 206 грн. 04 коп. на місяць.

Пунктом 4.3 договору суборенди передбачено, що орендна плата
здійснюється на умовах попередньої оплати за наступний місяць, не пізніше 3-го
числа кожного місяця незалежно від наслідків господарської діяльності СПД.

Названий договір суборенди, як і договір оренди № 7/004 від 16.12.1998
р., до сьогоднішнього часу є діючим та не оскаржений Представництвом з мотиву
його укладення без згоди останнього, а тому є чинним, так як не порушує права
та законні інтереси останнього і це питання знаходиться поза межами спору, що
розглядається в цій господарський справі, а тому доводи СПД про те, що позивач,
не маючи законних прав, безпідставно звернувся до суду з позовом про стягнення
грошових коштів відповідно до умов договору № 12 від 02.01.2005 р., який
втратив чинність з 01.03.2006 р. до уваги прийнятими бути не можуть, так як
вони не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідач не спростовує той факт, що починаючи з квітня 2006 р. він
припинив сплачувати орендну плату та лише 12.07.2007 р. квитанцією № 24
перерахував ПП орендну плату з березня 2006 р. по липень 2007 р. включно у
розмірі 3090 грн. 64 коп. та посилається на усну домовленість з директором ПП
про здійснення орендних платежів за користування нежилим приміщенням один раз
на рік через банківську установу.

Оскільки, ПП категорично спростовує цей факт та наполягає на відсутності
будь-яких усних та письмових домовленостей між сторонами договору суборенди
щодо зміни його умов в частині строків сплати орендної плати, а відповідно до
вимог ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється або розривається, то колегія суддів названі
доводи відповідача до уваги не приймає, оскільки вони є голослівними, такими,
що не ґрунтуються на матеріалах справи та вищевказаному законодавстві України.

При викладених обставинах колегія суддів вважає встановленим та
доведеним, що відповідач в порушення п. 4.2 договору суборенди та ст. ст. 525,
526 ЦК України порушив свої зобов'язання за укладеним договором на не сплачував
орендну плату з березня 2006 р. по 12.07.2007 р.

Згідно ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору
найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування
річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору
найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця
про відмову від договору.

Позивач 15.12.2006 р., а потім 22.12.2006 р., 09.01.2007 р., 08.02.2007
р., 02.03.2007 р. на адресу відповідача направив рекомендованою кореспонденцією
повідомлення про відмову ПП від договору суборенди № 12 від 02.01.2005 р.

На повідомленні від 09.01.2007 р. міститься особиста підпис СПД та
вчинене нею речення: „ цей лист отриманий вперше 9.01.2007 р. в 15:00”.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 782 ЦК України, договір суборенди №
12 від 02.01.2005 р. є розірваним з 09.01.2007 р., у зв'язку з відмовою
наймодавця від договору найму внаслідок не внесення наймачем плати за
користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Прийняття ПП платежу за квитанцією № 24 від 12.07.2007 р. ніяким чином
не спростовують наведені висновки суду та не свідчать про продовження сторонами
розірваного договору суборенди № 12 від 02.01.2005 р.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві одержану річ.

Так як, СПД до сьогоднішнього часу безпідставно продовжує користуватися
орендованим приміщенням, то він підлягає безумовному виселенню з нього на
підставі ч. 1 ст. 785 ЦК України і позов, в цій частині, підлягає задоволенню.

Оскільки, в уточнених позовних вимогах позивача не міститься вимог щодо
розірвання договору суборенди № 12 від 02.01.2005 р. в судовому порядку, то ці
вимоги, підставне, і не розглядалися судом першої інстанції. Крім того,
розірвання цього договору в судовому порядку не потребується, так як він вже є
розірваним відповідно до вимог чинного законодавства України, а саме: ч. ч. 1,
2 ст.782 ЦК України.

В межах заявленого позову, в період з березня 2006 р. по 01.10.2007 р.,
відповідач повинний оплатити позивачеві користування майном за 18 місяців в
сумі 3708 грн. 72 коп. (206.04 х 18 = 3708.72). Квитанцією № 24 від 12.07.2007
р. СПД перерахував ПП -3090 грн. 64 коп., у зв'язку колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 618
грн. 08 коп. заборгованості та задовольнив позовні вимоги в цій частині.

На думку позивача відповідач, відповідно до п. 4.6 договору, повинний
сплатити йому пеню в розмірі 0.5% від суми простроченого платежу за кожний день
прострочення за період починаючи з 01.04.2006 р. по 30.06.2007 р., тобто за 15
місяців, або 456 днів в сумі 3090 грн.

Але, згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з матеріалів справи зобов'язання по сплаті орендної плати
повинно було бути виконано відповідачем 03.04.2006 р., а тому саме з цієї дати
і починається нарахування штрафних санкцій та їх нарахування припиняється з
03.10.2006 р., у зв'язку з чим відповідач повинний сплатити позивачеві пеню за
цей період в розмірі 21 грн. 63 коп. виходячи з наступних розрахунків:

03 квітня 2006 року:

206,04 грн. (сума орендної плати) х
0,5% = 1,03 грн. (сума до виплати за прострочення платежу з місячної суми ).
1,03 грн. : 27 (днів) = 0,038 грн. в день. 0,038 грн. (пеня по зобов'язанню в
день) х 27 (кількість прострочених днів) = 1,026 грн. пені в квітні 2006 року
за не своєчасне виконання зобов'язання.

03 травня 2006 року:

412,08 грн. (сума орендної плати) х
0,5 % = 2,06 грн. (сума до виплати за прострочення платежу з місячної суми).
2,06 грн. : 58 ( кількість прострочених днів) = 0,036 грн. в день. 0,036 грн.
(пеня по зобов'язанню в день) х 58 (кількість прострочених днів) = 2,089 грн. пені
в травні 2006 р. за несвоєчасне виконання зобов'язання.

03 червня 2006 року:

618,12 грн. (сума орендної платі) х
0,5 % = 3,09 грн. (сума до виплати за прострочення платежу з місячної суми ).
3,09 грн. : 88 (кількість прострочених днів) = 0,035 грн. в день х 88 днів =
3,08 грн. пені в червні 2006 р. за несвоєчасне виконання зобов'язання.

03 липня 2006 року:

824,16 грн. (сума орендної плати) х
0,5 % = 4,12 грн. (сума до виплати за прострочення платежу з місячної суми).
4,12 грн. : 119 ( кількість прострочених днів) = 0,035 грн. в день. 0,035 грн.
в день х 119 = 4,16  грн. пені в липні
2006 р. за несвоєчасне виконання зобов'язання.

03 серпня 2006 року:

1030,20 грн. (сума орендної плати)
х 0,5 % = 5,15 грн. (сума до виплати за прострочення платежу з місячної суми).
5,15 грн. : 150 ( кількість прострочених днів) = 0,034 грн. в день. 0,034 грн.
в  день х
150  =  5,10
грн. пені в серпні 2006 р. за несвоєчасне виконання зобов'язання.

03 вересня 2006 року:

1236, 24 грн. (сума орендної плати)
х 0,5 % = 6,18 грн. (сума до виплати за прострочення платежу з місячної суми).
6,18 грн. : 180 ( кількість прострочених днів) = 0,034 грн. в день. 0,034  грн.
день  х   180 =
6,18   грн. пені у вересні 2006 р.
за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Таким чином, загальний розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача складає 21 грн. 63 коп. (1,026 + 2,089 + 3,08 + 4,16 + 5,10
+ 6,18 = 21.63).

Про застосування строків позовної давності при розгляді справи місцевим
судом жодною із сторін заявлено не було, у зв'язку з чим колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції обґрунтовано та законно частково задовольнив позовні
вимоги ПП в цій частині та стягнув з відповідача на користь позивача 21 грн. 63
коп. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за шість місяців за
період з 03.04.2006 р. по 03.10.2006 р., а протилежні доводи скаржника до уваги
прийнятими бути не можуть, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та
названому законодавстві України.

Пунктом 4.7 договору сторонами передбачено, що у разі одностороннього
розірвання договору оренди з вини Орендаря без попередження Орендодавця за два
місяці раніше, Орендатор зобов'язаний сплатити штраф у розмірі еквівалентному
600 у. о. за кожний місяць, у зв'язку з чим позивач вважає, що відповідач
повинний сплатити йому штраф у розмірі еквівалентному 600 у. о., тобто по 3030
грн., виходячи з курсу співвідношення долара США до гривні України, за кожен
місяць в сумі 45450 грн. за 15 місяців.

Як зазначалося вище договір суборенди № 12 від 02.01.2005 р. є
розірваним з 09.01.2007 р., у зв'язку з відмовою наймодавця від договору найму
внаслідок не внесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох
місяців підряд, тобто договір розірваний саме з вини орендаря -відповідача у справі.

Згідно ст. 193 ГК України порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій, передбачених умовами договору, а тому
колегія суддів вважає, що відповідач повинний сплатити позивачеві штрафні санкції
передбачені умовами договору.

Але, умовами договору ці санкції визначені в якихось умовних одиницях, а
не в національній валюті України.

Тому, розрахунок заборгованості штрафних санкцій проведений позивачем у
співвідношенні до долару США не може бути прийнятий до уваги, так як це не
передбачено умовами укладеного договору та не виключає розуміння під умовними
одиницями інших валют (англійських фунтів, турецьких лір та інших валют світу),
що унеможливлює визначення виду та характеру валюти (умовних одиниць) та її
співвідношення до національної валюти України, внаслідок чого позовні вимоги в
цій частині задоволені бути не можуть.

Судові витрати по справі розподілені місцевим судом відповідно до вимог
ст. ст. 44, 49 ГПК України та покладені на обидві сторони пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Оскільки, при ухваленні судового рішення, в частині виселення
відповідача, місцевий суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для
справи та його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, то колегія
суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції, в цій частині,
скасувати та задовольнити вказані позовні вимоги позивача.

Керуючись ст. ст.
99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Ліра”, м. Одеса -частково
задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 24.10.2007 року у
справі № 22/252-07-6348 -частково скасувати.

Доповнити резолютивну частину зазначеного рішення пунктом п'ятим, який
викласти в наступній редакції:

5. Виселити суб'єкта підприємницької діяльності Чердаклієву Ольгу
Олегівну, с. Крижанівка, Комінтернівського району, Одеської області з
приміщення першого поверху вбудовано-прибудованої будівлі, загальною площею 68
кв. м., розташованої за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1.

В решті частині рішення господарського суду Одеської області від
24.10.2007 року у справі № 22/252-07-6348 -залишити без змін.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена
у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                         В. В.
Шевченко

Судді
В. В. Бєляновський

М. А.
Мирошниченко

Постанову підписано 19.12.2007 р.