ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.11.07 р.
Справа № 12/266пн

Господарський суд Донецької області
у складі судді Склярук О.І.при секретарі судового засідання Здоренко В.В.

за участю представників сторін

від позивача - ОСОБА_1.

від відповідача - Кочеткова В.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом

суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 м. Донецьк

до Комунального підприємства Бюро
технічної інвентаризації м. Донецьк

про визнання права власності на
нерухоме майно

СУТЬ СПОРУ

Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 м. Донецьк  звернувся до господарського суду з позовною
заявою до Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації м. Донецьк
про визнання права власності на добудоване нерухоме майно - частину нежитлового
приміщення, яке розташоване за адресою:
м. Донецьк,  АДРЕСА_1.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив суд  визнати право власності на добудоване та
переобладнане приміщення загальною площею 220,9 кв.м. ( обідений зал 142,8
кв.м., туалет 2,3 кв.м., туалет 2,3 кв.м., кухня 30,9 кв.м., туалет 2,1 кв.м.,
кабінет 5,8 кв.м., коридор -3,10 кв.м., підсобка 1,8 кв.м., коридор 10,5 кв.м.,
підсобне приміщення 19,30 кв.м.), що розташоване за адресоюАДРЕСА_1 м. Донецьк.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач
посилається на ту обставину, що він без належних дозволів здійснив
переобладнання приміщення, що призвело до збільшення площ, цивільне
законодавство, тощо.

Відповідач проти позову заперечував з підстав,
викладених у відзиві на позов.

Дослідивши обставини справи, вислухав
пояснення представників сторін господарський суд встановив

19.10.2006 року між приватним підприємством
“Милосердя” ( продавець) та позивачем (покупець) підписано договір
купівлі-продажу, згідно якого позивач купив 30/100 частини вбудованого
приміщення на цокольному поверсі в житловому будинку літ. А-9 площею 126,1
кв.м., розташованих за адресою: місто Донецьк,
АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчено нотаріально 19.10.2006 року та
зареєстровано в реєстрі за № 4946.

На підставі вище зазначеного договору за позивачем було зареєстровано
право власності   на вбудоване приміщення
на цокольному поверсі в житловому будинку літ А-9 площею 126,1 кв.м., що
складає 30/100 частини від приміщення 417,1 кв.м. ( номер запису 284 в книзі
5чндк-14)

В подальшому, 20.07.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 підписано договір
про виділення в натурі, згідно якого  у
власність позивача перейшли приміщення на цокольному поверсі в житловому
будинку літ А-9 розташованому за адресою місто ДонецькАДРЕСА_1, загальною
площею 126, 1 кв.м. за номерами відповідно до технічного паспорту:

-          № 1 - тамбур площею 3, 3 кв.м.

-          № 2 - бар, площею 30,4 кв.м.

-          № 3 - холод, цех, площею 8,6 кв.м.

-          № 4 - миєчна, площею 6,4 кв.м.

-          № 5 - бар , площею 5,2 кв.м.

-          № 6 - кухня, площею 17,8 кв.м.

-          № 7 - кладова, площею 3,4 кв.м.

-          № 8 - підсобка площею 4,1 кв.м.

-          № 10 - коридор, площею 2,3 кв.м.

-          № 11 - туалет, площею 1,4 кв.м.

-          № 12 - туалет , площею 1,4 кв.м.

-          № 13
- коридор, площею 3,2 кв.м.

-          № 14 - обідня зала, площею, 31,4
кв.м.

Вказаний вище договір посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі
за № 4364.

На підставі вище зазначеного договору ,
внесені відповідні зміни в реєстр права власності на нерухоме майно.

Обидва договори на цей час не розірвано та не
визнано недійсними.

Згідно витягу з реєстру права власності на
нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством Бюро технічної
інвентаризації м. Донецьк,  за позивачем
зареєстровано на праві власності приміщення №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14
загальною площею 126, 1 кв.м. на цокольному поверсі житлового будинку літ А-9
за адресою:  м. Донецьк,  АДРЕСА_1 ( номер запису 2562 в книзі 14чн.).

Згідно пояснень представника позивача,
позивачем  зроблено перепланування  нежитлового приміщення без належно оформлених
документів.

Відповідно до
експертного висновку за № 5808/23 будівельно-технічної спеціалізації,
який складено 20.11.2007 року Донецьким науково-дослідним інститутом судових
експертиз, перебудоване приміщення кафе площею 220,9 кв.м. розташоване за
адресою м. ДонецькАДРЕСА_1,  вимогам
будівельних норм та правил ( у тому числі протипожежних та санітарних, які
містяться в ДБН) не суперечить. Загальний технічний стан конструкцій будівлі задовільний
, недоліки технічного характеру , які перешкоджають його експлуатації не
встановлено.   Перебудоване приміщення
площею 220,9 кв.м. розташоване за адресою м. Донецьк,  АДРЕСА_1 має 100 % ступень будівельної готовності
для його подальшої експлуатації.

З матеріалів справи вбачається , що об'єкт нерухомості використовується
саме для підприємницької діяльності, позивач , саме як підприємець, сплачує
плату за користування землею, що підтверджується копіями квитанцій,    а тому спір підлягає вирішенню у
господарському суді.

Відповідно до ст. 4 Закону України “Про власність” який діяв на час
підписання договору  купівлі-продажу ,
власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому
майном.  Власник має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати
майно для здійснення господарської діяльності.

Стаття 6 Закону України “Про власність” встановлювала, що власник має
право використовувати належне йому майно для підприємницької  діяльності. Результати господарського
використання майна належать власникові цього майна.

Як зазначалося вище,  що об'єкт
нерухомості використовується саме позивачем з метою здійснення підприємницької
діяльності.

Відповідно ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала
житловий будинок, будівлю, споруду, переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вона розміщена, без зміни її цільового призначення у розмірах
встановлених договором . Якщо договором про відчуження житлового будинку,
будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача
переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка є необхідною
для її обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, наданій у користування, то у разі відчуження до набувача
майна переходить право користування тією частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

До матеріалів справи позивач надав докази сплати за користування
земельною ділянкою. Доказів повернення вказаних сум  суду не надано.

Як зазначалося вище,  позивач  самочинно
переобладнав  об'єкт нерухомості.

Стаття 316 Цивільного  кодексу
України встановлює, що правом власності є право особи на річ ( майно) яке воно
здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм
майном. ( ст. 317 ЦК України)

Відповідно до ст.320 ЦК України, власник має право використовувати своє
майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених
законом.

Право власності набувається на підставах , що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.   Право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.  ( ст. 328 ЦК України)

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. (
частина 1 ст. 376 ЦК України)

На вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб. ( частина 5 ст.376 ЦК України)

Стаття 33 ГПК України передбачає, що
кожна із сторін повинна довести ті обставини справи, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторони не надали суду документи, які свідчать, що визнання саме права
власності на спірний об'єкт буде порушувати права та інтереси інших осіб.

На час прийняття рішення, позивач фактично користується земельною
ділянкою, сплачує  орендні платежі за
користування земельною ділянкою, а  також
володіє, розпоряджається та користується об'єктами нерухомості які знаходяться
на ній.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є такими, що підлягають
задоволенню.

Суд також зазначає, що згідно роз'яснень Вищого господарського суду
України від 31.01.2001 року ,  комунальне
підприємство Бюро технічної інвентаризації
можуть бути відповідачами  у
справах щодо визнання права власності, оскільки відповідно до пункту 5 розділу
У “Прикінцевих положень Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень” до створення єдиної системи органів реєстрації
прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного
земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться КП БТІ.

Судові витрати покладаються на позивача, так як саме з його вини виник
спір.

На підставі ст.ст. 316, 317, 320, 328, 376 Цивільного кодексу  України та керуючись ст.ст. 33,43,49, ст.ст.
82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити

Визнати  за суб'єктом
підприємницької діяльності фізичної особою
ОСОБА_2, який мешкає за адресою м.Донецьк АДРЕСА_2 м.Донецьк,    право власності на добудоване та
переобладнане приміщення загальною площею 220,9 кв.м. ( обідений зал 142,8
кв.м., туалет 2,3 кв.м., туалет 2,3 кв.м., кухня 30,9 кв.м., туалет 2.1 кв.м.,
кабінет 5,8 кв.м., коридор -3,10 кв.м., підсобка 1,8 кв.м., коридор 10,5 кв.м.,
підсобне приміщення 19,30 кв.м.), що розташоване за адресоюАДРЕСА_1 м. Донецьк.

Суддя
Склярук О.І.