ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2007 р.

Справа №   4/514-07

Суддя господарського суду Київської області Попікова О.В, розглянувши справу

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Вена”, м. Чернігів

до
Приватного підприємства “Славутич-Ліспром”, м. Славутич

про
стягнення 1936,59 грн.

за участю представників:

від позивача
Осипчук П.В., за дов. від 01.02.07р. №241-88/07

від відповідача
не з‘явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належно

Обставини справи:

Товариством з обмеженою відповідальністю “Фірма “Вена” (далі позивач) заявлено позов до Приватного підприємства “Славутич-Ліспром” (далі відповідач) про стягнення суми боргу за грошовим зобов’язанням в розмірі 1936,59 грн. - основна заборгованість.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов’язання щодо оплати товару отриманого за видатковими накладними від 22.09.06р. №03000042, від 27.09.06р. №03000075, від 06.10.06р. №03000142, від 10.10.06р. №03000177, від 11.10.06р. №03000187, від 14.10.06р. №03000212, від 18.10.06р. №03000249, від 20.10.06р. №03000262, від 22.10.06р. № 03000274, від 24.10.06р. №03000269, від 27.10.06р. №03000329, від 29.10.06р. №03000338, від 31.10.06р. №03000357, від 29.11.06р. №03000548, від 01.12.06р. №03000561, від 02.12.06р. №03000563.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.10.07р. було порушено провадження у даній справі.

Справа розглядається після відкладення.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду від 05.10.07 року, 23.10.07р., проте в судове засідання не з’явився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача суд,

встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач протягом 2006р. поставив відповідачу товар на загальну суму 23619,50 грн. Факт поставки та вартість поставленого товару підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних від 22.09.06р. №03000042, від 27.09.06р. №03000075, від 06.10.06р. №03000142, від 10.10.06р. №03000177, від 11.10.06р. №03000187, від 14.10.06р. №03000212, від 18.10.06р. №03000249, від 20.10.06р. №03000262, від 22.10.06р. № 03000274, від 24.10.06р. №03000269, від 27.10.06р. №03000329, від 29.10.06р. №03000338, від 31.10.06р. №03000357, від 29.11.06р. №03000548, від 01.12.06р. №03000561, від 02.12.06р. №03000563.

Факт отримання відповідачем –Приватним підприємством “Славутич-Ліспром” товару підтверджується копіями довіреностей від 22.09.06р. №663309 серія ЯМТ, від 06.10.06р. № 663319 серія ЯМТ, від 18.10.06р. №663323 серія ЯМТ, від 31.10.06р. №663328 серія ЯМТ, від 29.10.06р. №663337 серія ЯМТ.

Відповідач свої зобов’язання перед позивачем виконав частково, розрахувався за отриманий товар не в повному обсязі, сплатив 21682,91 грн. Станом на 20.08.07р. за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 1936,59 грн.

ТОВ “Фірма “Вена” направило на адресу ПП “Славутич-Ліспром” претензію від 13.07.07р. вих. №54 (оригінал претензії залучено до матеріалів справи, 19.07.07р. остання вручена відповідачу відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, яке також залучено до матеріалів справи), в якій позивач просить відповідача перерахувати на поточний рахунок ТОВ “Фірма “Вена” в семиденний термін заборгованість за поставлений товар в розмірі 1936,59 грн. Вказана претензія залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків, правочини  можуть бути двохсторонніми.

Відповідно до статті 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Згідно з вимогами частини першої статті 221 Господарського кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов’язання, якщо він не виконав дій, що випливають із змісту зобов’язання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обв’язку; зобов’язання виникають з підстав, встановлених статті 11 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини, відповідно до яких позивач поставив відповідачу товар, а останній зобов’язаний за нього розрахуватись. Оскільки відповідач не розрахувався за поставлений товар, останній вважається таким, що прострочив виконання зобов’язання, в зв’язку з чим, позивач має право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 1 статті 15 Цивільного кодексу України.

Згідно частини першої та частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ТОВ “Фірма “Вена” про стягнення з Приватного підприємства “Славутич-Ліспром” заборгованості за поставлений товар в розмірі 1936,59 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та правомірними, у зв’язку з чим останні підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті державного мита відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судом покладаються на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-84, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1.           Позов задовольнити повністю.

2.           Стягнути з Приватного підприємства “Славутич-Ліспром” (07100, Київська обл., м. Славутич, квартал Тбіліський, 6, кв. 7, ; р/р 001 в ФАБ “Київська Русь”) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Вена” (14000, м. Чернігів, пр. Перемоги, 67, кв. 2-3, ; р/р 0378 в ПІБ) –1936 (одну тисячу дев’ятсот тридцять шість гривень) 59 коп. основного боргу, 102 (сто дві гривні) 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять гривень) 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Суддя                                                                                                    Попікова О. В.