КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2007                                                                                           № 15/83б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю представників:

від ініціюючого кредитора-1 - Ящук М.М. (довіреність № 220/494/д від05.07.2007 року);

від ініціюючого кредитора-2 – Ящук М.М. (довіреність № 350/1/176/ПС від 19.02.2007 року);

від боржника  -  Савчук І.О. (довіреність № 73/д від 15.01.2007 );

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України та Командування Повітряних Сил Збройних Сил України

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 26.03.2007

у справі № 15/83б (Хоменко М.Г.)

за заявою                               Міністерства оборони України

Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (в/ч А0215)

до                                                   Закритого акціонерного товариства "Авіакомпанія "А.Т.І"

про                                                  визнання банкрутом

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26 березня 2007 року, яка прийнята у справі № 15/83-б (суддя – Хоменко М.Г.), за заявою Міністерства оборони України (надалі Кредитор-1, Міністерство) та Командування Повітряних сил Збройних Сил України (надалі – Кредитор-2, Командування) до закритого акціонерного товариства "Авіакомпанія "А.Т.І" (надалі - Боржник, Компанія) про визнання останнього банкрутом, задоволено клопотання Боржника про зупинення провадження у справі, зупинено провадження у справі № 15/83-б до вирішення пов’язаних з нею інших справ № 1006/07 у Європейському Суді з прав людини та № 05-5-41/6913-А у Вищому адміністративному суді України, зобов’язано Компанію негайно повідомити господарський суд м. Києва про результати розгляду зазначених справ (а.с. 120).

Міністерство оборони України та Командування Повітряних сил Збройних Сил України, не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, звернулись до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати цю ухвалу та передати справу на розгляд господарського суду м. Києва (а.с. 126-127).

Представник закритого акціонерного товариства "Авіакомпанія "А.Т.І" у судовому засіданні не погоджується з вимогами, що викладені ініціюючими кредиторами в апеляційній скарзі, а тому просить залишити ухвалу господарського суду м. Києва від 26 березня 2007 року без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу від 23.05.2007 року (а.с. 140-149) та наданих поясненнях (а.с. 172-173).

Заслухавши усні пояснення представників Кредитора-1, Кредитора-2 та Боржника у судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України та Командування Повітряних сил Збройних Сил України звернулись до господарського суду м. Києва із заявою від 01.02.2007 року, в якій просили порушити провадження у справі про банкрутство Компанії, визнати останню банкрутом та відкрити відносно неї ліквідаційну процедуру (а.с. 3-5). Кредитори обґрунтували свої вимоги заборгованістю Компанії, що підтверджується рішеннями господарського суду м. Києва від 29.04.2002 року у справі № 38/144, відповідно до якого з Боржника на користь Міністерства має бути стягнено 6 341 644,81 грн. збитків, від 12.03.2002 року у справі № 34/53, відповідно до якого з Боржника на користь Головного командування Військово-Повітряних Сил Збройних Сил України має бути стягнуто 3 797,77 грн. орендної плати та 598,29 грн. пені, від 29.08.2002 року у справі № 32/390, відповідно до якого з Компанії на користь Міністерства має бути стягнуто 1 572 200,9 грн. орендної плати та 164 240,9 грн. пені та від 15.08.2002 року у справі № 3/368, відповідно до якого з Боржника на користь Міністерства має бути стягнуто 82 203,17 грн. орендної плати (а.с. 6-10). На виконання вищезазначених рішень господарським судом  м. Києва було видано накази, відповідно № 38/144 від 10.05.2002 року, № 34/53 від 01.04.2002 року, № 32/390 від 04.10.2002 року та № 3/368 від 30.08.2002 року (а.с. 11-14), які не були виконані державною виконавчою службою та повернуті стягувачеві відповідно до постанови Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції від 01.12.2003 року (а.с. 7) через неможливість стягнення за відсутністю майна і коштів у Боржника. Кредитори зазначають, що загальна сума боргу у розмірі 8 164 685,84 грн. Компанією не сплачена, а відтак, вважають, що відносно Боржника має бути порушена справа про банкрутство відповідно до ст.ст. 6, 7, 11, 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (а.с. 3-5).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09 лютого 2007 року було порушено провадження у справі № 15/83-б про банкрутство закритого акціонерного товариства "Авіакомпанія "А.Т.І" за заявою Міністерство оборони України та Командування Повітряних сил Збройних Сил України  (а.с. 1-2).

Закрите акціонерне товариство "Авіакомпанія "А.Т.І" подало до господарського суду м. Києва клопотання № 85/Д від 19.02.2007 року про зупинення провадження у справі № 15/83-б у зв’язку з неможливістю розгляду даної справи до вирішення пов’язаних з нею інших справ № 1006/07 у Європейському Суді з прав людини та № 05-5-41/6913-А у Вищому адміністративному суді України (а.с. 34-38).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26 березня 2007 року клопотання Боржника про зупинення провадження у справі задоволено, а провадження у справі № 15/83-б зупинено до вирішення пов’язаних з нею інших справ № 1006/07 у Європейському Суді з прав людини та № 05-5-41/6913-А у Вищому адміністративному суді України.

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що Боржником було подане клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов’язаних з нею інших справ, яке підлягає задоволенню відповідно до норм господарського процесуального права. При цьому, місцевий господарський суд керувався нормами ст.ст. 79, 86 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) (а.с. 120).

Між тим, вказаний висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для зупинення провадження у даній справі, слід визнати таким, що зроблений з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України).

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю, а апеляційна скарга – задоволенню. Поряд з цим, апеляційний господарський суд вважає за необхідне, керуючись, зокрема, ст.ст. 4-1, 106 ГПК України, передати справу № 15/83-б на розгляд господарського суду м. Києва.

До вказаних висновків апеляційна інстанція дійшла враховуючи наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 1 ст. 99 ГПК України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Частиною 2 ст. 106 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 79 ГПК України встановлено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником внаслідок реорганізації підприємства, організації.

З аналізу положень вищенаведеної норми процесуального права, можна зробити висновок, що підставами для зупинення провадження у справі є, з одного боку, неможливість розгляду такої справи до вирішення іншої справи, а з іншого боку, пов’язаність цих справ між собою.

Європейським Судом з прав людини та Вищим адміністративним судом України розглядаються відповідно справа № 1006/07 за позовом Компанії про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 4 220 806,68 євро та моральної шкоди у сумі 12 648 014,22 євро, та справа № 05-5-41/6913-А за позовом Компанії про зобов’язання вчинити певні дії.

Між тим, з матеріалів справи, а саме, з заяви Компанії до Європейського Суду з прав людини та листа юридичного секретаря Європейського Суду з прав людини (а.с. 39-65, 67), вбачається, що відповідачем у справі № 1006/07 є держава Україна. Також, у матеріалах справи наявні ухвала господарського суду м. Києва від 26.06.2006 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2006 року у справі № 05-5-41/6913-А (а.с. 73-74, 78-82), відповідно до яких відповідачем у даній справі є держава Україна в особі Кабінету Міністрів України.

За таких обставин, апеляційна інстанція не погоджується з висновком місцевого господарського суду про пов’язаність даної справи про банкрутство Компанії та вищезгаданих справ, що розглядаються іншими судами, оскільки, хоча в даних справах позивачем є Боржник, вимоги позивача, що є предметом позову у них, а саме, стягнення суми та зобов’язання вчинити дії, звернені до інших осіб, ніж ті, які є кредиторами у справі про банкрутство Компанії.

Як зазначає сам Боржник, обґрунтовуючи необхідність зупинення провадження у справі про його банкрутство, у випадку задоволення вимог Компанії хоча б по одній із зазначених справ, відбудеться відновлення її платоспроможності і вона зможе розрахуватися з кредиторами.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (надалі - Закон) неплатоспроможність – неспроможність суб’єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов’язання перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов’язання щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

Частиною 3 ст. 6 Закону встановлено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого дня їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Поняття безспірних вимог кредиторів визначено ст. 1 Закону, відповідно до якої, безспірні вимоги кредиторів - вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Згідно частини 4 ст. 11 Закону у підготовчому засіданні суддя оцінює подані документи, заслуховує пояснення сторін, розглядає обґрунтованість заперечень боржника.

Таким чином, відповідно до положень наведених норм Закону (ст.ст. 1, 6, 11) при порушенні та здійсненні провадження у справі про банкрутство із застосуванням загальних судових процедур, умовами порушення та здійснення подальшого провадження у такій справі є безспірність вимог кредитора до боржника, розмір яких становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати та непогашення такої заборгованості більш ніж протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

З матеріалів справи вбачається, що у даній справі про банкрутство Компанії було лише порушено провадження. Таким чином, відповідно до положень чинного законодавства, на даній стадії розгляду справи про банкрутство Компанії, місцевий господарський суд повинен був досліджувати питання обґрунтованості вимог кредиторів до Боржника. При цьому, наявність та обґрунтованість цих вимог, а відтак, наявність підстав для порушення провадження у справі та здійснення подальшого провадження у ній ніяким чином не залежить від вирішення інших справ, навіть якщо в результаті їх вирішення на користь Боржника будуть стягнуті суми чи повернуто його майно, що відновить його платоспроможність. За умови наявності ознак неплатоспроможності на час подання заяви про порушення справи про банкрутство та на час прийняття оскаржуваної ухвали, об’єктивної неможливості розгляду такої справи про банкрутство до вирішення інших справ, за позовами Боржника до інших осіб, не існувало.

Враховуючи дані висновки, апеляційний суд не вбачає підстав стверджувати, що справа про банкрутство Компанії не може бути розглянута до вирішення справ № 1006/07 у Європейському Суді з прав людини та № 05-5-41/6913-А у Вищому адміністративному суді України.

Крім того, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 86 ГПК України ухвала господарського суду повинна містити мотиви винесення ухвали з посиланням на законодавство. При цьому, статтею 79 ГПК України визначені підстави для зупинення провадження у справі. З огляду на положення ст. 86 ГПК України, господарський суд, приймаючи ухвалу про зупинення провадження у справі, в її мотивувальній частині повинен обґрунтувати її прийняття наявністю обставин, що відповідно до ст. 79 є підставами для зупинення провадження у справі, посилаючись при цьому на норми чинного законодавства. Проте, як вбачається з тексту мотивувальної частини оскаржуваної у даній справі ухвали, судом першої інстанції при її прийнятті не було наведено жодного обґрунтування пов’язаності справ № 1006/07, що розглядається у Європейському Суді з прав людини, та № 05-5-41/6913-А, що розглядається у Вищому адміністративному суді України, зі справою про банкрутство Боржника, а також не було зазначено, у чому саме полягає неможливість розгляду даної справи про банкрутство до вирішення вищезгаданих справ.

Таким чином, враховуючи вищевикладений аналіз норм чинного законодавства, обставин справи та наявних у її матеріалах доказів, апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, необґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі про банкрутство Компанії до вирішення справ № 1006/07 у Європейському Суді з прав людини та № 05-5-41/6913-А у Вищому адміністративному суді України.

За таких обставин, апеляційний господарський суд констатує, що вимоги скаржника про скасування оскаржуваної ухвали про зупинення провадження у справі, які викладені в апеляційній скарзі, обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 6, 11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст.ст. 4-1, 32, 33, 34, 43, 79, 86, 91, 94, 99, 101 –106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Міністерства оборони України та Командування Повітряних сил Збройних Сил України задовольнити повністю.

2.Ухвалу господарського суду м. Києва від 26 березня 2007 року у справі № 15/83-б скасувати повністю.

3. Справу № 15/83-б передати на розгляд господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

10.09.07 (відправлено)