СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.10.07                                                                                 Справа № 11/529н-ад.

Господарський суд Луганської області у складі судді Москаленко М.О., за участю секретаря судового засідання  Мелехової О.С., розглянувши матеріали справи   № 11/529н - ад за позовом

Відділу культури Стахановської міської ради Луганської області,                          м. Стаханов Луганської області

до Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Стахановської міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Стаханов Луганської області

про визнання нечинними рішень

за участю представників сторін:

від позивача -  Смирнова Н.Б., дов. № 155 від 07.09.2007

від відповідача –Косогова Л.О., дов. № 07-11-03 від 03.01.2007

в с т а н о в и в:

Суть спору: про визнання нечинними акту б/н від 23.03.2007 Стахановської міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, рішень № 539 від 16.04.2007 та № 07-10-1546 від 15.05.2007 Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності  .

Заявою № 172 від 24.09.2007 позовні вимоги позивачем були уточнені та заявлено вимогу визнання нечинними рішень Стахановської міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності  № 539 від 16.04.2007 та Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності   № 07-10-1546 віл 15.05.2007.

В судовому засіданні 25.09.2007 було оголошено перерву до 08.10.2007,           14 год. 30 хв.

В судовому засіданні 08.10.2007 було оголошено перерву до 17.10.2007,           14 год. 30 хв.

В судовому засіданні 17.10.2007 було оголошено перерву до 19.10.2007,           14 год. 30 хв.

Представниками сторін у  справі  клопотання щодо здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялися, тому на підставі  п.3 Розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення»Кодексу адміністративного судочинства України  повне фіксування  судового засідання за допомогою звукозапису- вального технічного засобу  не здійснюється.

В обґрунтування заявленого адміністративного позову позивач послався на такі обставини.

Оскарженими рішеннями відповідача за результатами перевірки позивача до бюджету Фонду було зараховано страхові внески у сумі 1050 грн. 82 коп., пеню у сумі 68 коп., штрафну санкцію у розмірі 28761 грн. 13 коп.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень став акт б/н від 23.03.2007 , складений за результатами перевірки позивача працівниками відповідача. Як зазначено в акті, у порушення ст. 27 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими  народженням та похованням»№ 2240 від 18.01.2001 (далі за текстом –Закон № 2240) та ст. 1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного страхування»№ 2213 від 11.01.2001 страховик –позивач у даній адміністративній справі, не нараховував страхові внески на виплати, передбачені ст. 57 Закону України «Про освіту»№ 1994 від 09.09.2004 (далі за текстом –Закон № 1994). Так, у грудні 2005 року  нарахований фонд оплати праці з вищевказаних виплат працюючим особам склав 28761 грн.                13 коп. Сума донарахованих внесків склала 1050 грн. 28 коп., у тому числі від фонду оплати праці 2,9% - 834 грн. 07 коп., сума утримань –216 грн. 75 коп.

За доводами позивача на підставі приписів ст. 3 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст. 57 Закону України «Про освіту педагогічних, науково –педагогічних та інших категорій робітників учбових закладів»№ 1994-ІV від 09.09.2004 погашення кредиторської заборгованості вказаного виду здійснювалося виключно за рахунок коштів Державного бюджету України у грошовій формі, оскільки позивач є бюджетною організацією, що фінансується з місцевого бюджету, а тому цільові грошові кошти за своєю суттю є субвенцією, а не заробітною платою, як вказано під час перевірки працівниками відповідача.

Спільним листом Міністерства освіти та науки України та Міністерства фінансів України від 30.11.2005 № 1/9-681, 31-17000-02/525800 надане роз’яснення з виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 934 від 19.09.2005 «Про реалізацію Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст. 57 Закону України «Про освіту педагогічних, науково –педагогічних та інших категорій робітників учбових закладів»( далі за тестом –Постанова № 934) та зазначено, що страхові внески  до Фонду у даному випадку нараховуватися не повинні.

Постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 25.05.2006 «Деякі питання, пов’язані зі сплатою страхових внесків  на загальнообов’язкове державне соціальне страхування»(далі за текстом –Постанова № 745) були внесені доповнення до Постанови № 934, яку було доповнено вказівкою про те, що страхові внески до фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на суми надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення не нараховуються, а також ці виплати не враховуються при нарахуванні середньої заробітної плати (доходу) щодо розрахунку виплат з обов’язкового державного соціального страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Платіжним дорученням № 3301 від 22.12.2005 на суму 837 грн. 09 коп. (2,5%) та платіжним дорученням  № 3302 від 22.12.2005 на суму 216 грн. 75 коп. (0,5%) позивачем на розрахунком рахунок відповідача були перераховані вказані вище суми страхових внесків.

Платіжним дорученням № 335 від 06.02.2006 відповідачем позивачеві було повернуто суми нарахованих за грудень 2005 року страхових внесків  у загальному розмірі 1050 грн. 82 коп. як дебіторську заборгованість станом на 01.02.2006.

Також відповідачем на адресу позивача у справі було надіслано лист               № 31/01-11 від 18.01.2006, у якому відповідач повідомив про те, що при отриманні від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності України з питання нарахування страхових внесків на виплати вказаного вище виду позивачеві ці відомості будуть повідомлені.

Викладені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Письмовим відзивом  № 07-11-2872 від 10.09.2007 на адміністративний позов відповідач проти вимог адміністративного позову заперечив, посилаючись на відповідність оскаржених рішень вимогам чинного законодавства і, зокрема, на такі обставини.

Відповідно до приписів Закону № 2240 суб’єктами загальнообов’язкового державного страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності  та витратами, зумовленими народженням та похованням, є застрахована особа або інша особа у випадках, передбачених статтями 45, 47 Закону № 2240, страхувальник та страховик.

Відповідно до ст. 27 Закону № 2240 страхувальник зобов’язаний нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Пунктом 1 ст. 1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного страхування»установлено розмір внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, для роботодавців –2,9% суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно –правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці»та підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб.

Відповідно до структури заробітної плати, визначеної ст. 2 Закону України «Про оплату праці»та п.п. 2.2.2 та 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від № 5 13.01.2004, а саме фонду додаткової заробітної плати відносяться премії  та винагороди, що мають систематичний характер, незалежно від джерел фінансування (крім сум, вказаних у пп..2.3.2) та до інших  заохочувальних та компенсаційних виплат, які входять до складу фонду оплати праці. Пунктом 4 Порядку погашення кредиторської заборгованості державного бюджету педагогічний і науково –педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, затвердженого Постановою № 934 в редакції станом на дату здійснення правопорушення (грудень 2005 року) визначено, що відрахування, передбачені законодавством з виплат здійснюються в установленому порядку.

Постанову № 934 та відповідний Порядок було доповнено пунктом 3-2, яким передбачене не нарахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими  народженням та похованням, тільки Постановою               № 745 від 25.05.2006.

Відповідно до пункту 5 Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності»акти Кабінету Міністрів України, які визначають права і обов’язки громадян, набирають чинності не раніше дня їх опублікування в офіційних друкованих виданнях. Таким чином, Постанова № 745 набрала чинності 02.06.2002, оскільки було опублікована у газеті «Урядовий кур’єр»№ 102 від 02.06.2006.

Ненарахування страхових внесків на кредиторську заборгованість  відповідно до ст. 57 Закону № 1994 було здійснене позивачем  у грудні 2005 року, що визначено у акті перевірки, тобто до набрання чинності Постановою № 745.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно –правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом’якшують  або скасовують відповідальність особи. Крім того, Рішенням Конституційного Суду України № 1-7/99 від 09.02.1999 визначено, що вказаний принцип стосується лише людини і громадянина (фізичної особи).

З урахуванням викладених обставин відповідач просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та її обставини, надані сторонами у справі докази, вислухавши представників сторін, суд встановив таке.

Платіжними дорученнями № 3301 від 22.12.2005 на суму 834 грн. 07 коп. (2,9%) та № 3302 від 22.12.2005 на суму 216 грн. 75 коп. (0,5%) (а.с. 15-16) позивачем у даній адміністративній справі  за результатами нарахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на розрахунковий рахунок відповідача у справі були перераховані страхові внески за грудень 2005 року у загальній сумі              1058 грн. 82 коп.

Платіжним дорученням № 335 від 06.02.2006 (а.с. 18) відповідачем вказані страхові внески у загальній сумі 1058 грн. 82 коп. були повернуті на розрахунковий рахунок позивача з приміткою у рядку «призначення платежу»: «погашение дебиторской задолженности по ф.4 ФСС по состоянию на 01.02.2006».

Вказані грошові кошти позивачем були  повернуті в доход бюджету на розрахунковий рахунок ВДК м. Стаханова як невикористані асигнування за 2005 рік (платіжне доручення № 137 від 15.02.2006 на суму 1050 грн. 82 коп. –а.с. 19).

23.03.2007  спеціалістом І категорії Стахановської міської виконавчої дирекції  Луганського обласного відділення  Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Мацковою Т.Н.   було проведено перевірку повноти нарахування, утримання, перерахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування  та використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Відділом культури Стахановської міської ради Луганської області. За результатами проведеної перевірки був складений відповідний акт (а.с. 8-9), у  розділі І якого у пункті 1. „Нарахування, утримання та перерахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування” зазначено про встановлення перевіркою факту нарахування та утримання страхових внесків у неповному обсязі, що є порушенням ст. 27 Закону № 2240 та ст. 1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного страхування»№ 2213 від 11.01.2001 (страховик –позивач у даній адміністративній справі, не нараховував страхові внески на виплати, передбачені ст. 57 Закону № 1994). За висновками особи, що проводила перевірку, у грудні 2005 року нарахований фонд оплати праці з вищевказаних виплат працюючим особам склав 28761 грн.  13 коп., сума донарахованих внесків склала 1050 грн.            28 коп., у тому числі від фонду оплати праці 2,9% - 834 грн. 07 коп., сума утримань –216 грн. 75 коп.

На підставі вказаного акту Виконавчою дирекцією  Луганського обласного відділення  Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було прийняте рішення № 539 від 16.04.2007 (а.с. 21), яким  позивачеві було донараховано страхові внески у сумі 1050 грн. 82 коп., штрафну санкцію у сумі 28762 грн. 13 коп., пеню у сумі 127 грн. 68 коп.

Вказане рішення позивачем у справі було оскаржене до Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду. За результатами розгляду скарги позивачем було прийняте рішення  № 07-10-1546 від 15.05.2007 про залишення без змін вказаного вище рішення позивача № 539 від 16.04.2007 (а.с. 23-24).

Рішення відповідача були мотивовані наведеними вище доводами, викладеними у відзиві відповідача на адміністративний позов.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з таких підстав.

Факт перерахування позивачем у 2005 році страхових внесків за грудень 2006 року у загальній сумі 1050 грн. 82 коп., а також факт повернення відповідачем вказаної суми страхових внесків на початку 2006 року відповідачем у справі не заперечується та підтверджений наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями з відповідними відмітками органу Державного казначейства України.

Незважаючи на наявність спільного листа Міністерства освіти та науки України та Міністерства фінансів України від 30.11.2005 № 1/9-681, 31-17000-02/525800, яким було надане роз’яснення з виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 934, позивачем у  справі були виконані приписи ст. 27 Закону № 2240 та ст. 1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного страхування»№ 2213 від 11.01.2001 щодо своєчасного нарахування та сплати страхових внесків до Фонду (у звітному періоді, а саме у 2005 році, страхові внески за грудень 2005 року були нараховані та перераховані Фонду).

В подальшому, а саме 25.05.2006, Постановою № 745 Постанову № 934 було доповнено пунктами 3-2 та 2 такого змісту: «Страхові   внески   на   загальнообов'язкове   державне соціальне    страхування    у   зв'язку   з   тимчасовою   втратою працездатності   та   витратами,   зумовленими   народженням    та похованням,  на  випадок  безробіття  і  від  нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які  спричинили  втрату працездатності, на виплати не нараховуються. До  сум  фактичних витрат на оплату праці (для роботодавців) чи сум оплати праці (для найманих працівників), що   обчислюються   відповідно  до  пункту  7  Порядку  обчислення середньої заробітної  плати  (доходу)  для  розрахунку  виплат  за загальнообов'язковим     державним     соціальним    страхуванням, затвердженого постановою   Кабінету    Міністрів    України    від 26.09.2006  N  1266, не включаються суми виплат, що здійснюються  згідно  із  Законом  України  "Про  реструктуризацію заборгованості з виплат,  передбачених статтею 57  Закону  України "Про   освіту"   педагогічним,   науково-педагогічним   та   іншим категоріям працівників навчальних закладів".

Постановою № 934 з урахуванням змін, внесених Постановою № 745, позивача у даній справі взагалі було звільнено від сплати страхових внесків до Фонду у таких випадках.

Таким чином, суд доходить висновку, що обставини справи, її матеріали свідчать про відсутність факту порушення позивачем у справі, зокрема,  до прийняття Постанов № 934 та № 745, приписів Закону № 2240, Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного страхування»№ 2213 від 11.01.2001, Закону № 1994 та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері відносин сторін у даній справі.

За таких обставин висновки, викладені у оскаржених рішеннях відповідача № 539 від 16.04.2007, яким  позивачеві було донараховано страхові внески у сумі 1050 грн. 82 коп., штрафну санкцію у сумі 28762 грн. 13 коп., пеню у сумі 127 грн. 68 коп., та рішення № 07-10-1546 від 15.05.2007 про залишення без змін рішення № 539 від 16.04.2007, є такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах та суперечать приписам чинного законодавства, оскільки відповідальність за правопорушення ґрунтується на встановленні факту самого порушення і не може бути застосована безпідставно.

У відповідності з приписами пункту 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову  суд може прийняти постанову про визнання нечинним рішення  суб’єкта владних повноважень.

З урахуванням викладеного  адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з урахуванням уточнення позивачем позовних вимог, тому рішення відповідача № 539 від 16.04.2007, яким  позивачеві було донараховано страхові внески у сумі 1050 грн. 82 коп., штрафну санкцію у сумі 28762 грн. 13 коп., пеню у сумі 127 грн. 68 коп., та рішення № 07-10-1546 від 15.05.2007 про залишення без змін рішення № 539 від 16.04.2007, підлягають визнанню нечинними.

З  Державного бюджету України на користь позивача у справі на підставі приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає присудженню державне мито у сумі 3 грн. 40 коп., що було сплачене позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

У судовому засіданні за згодою представників сторін та згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства оголошено вступну та резолютивну частини постанови та учасників судового процесу повідомлено про те, що повний текст постанови буде виготовлений та підписаний у п'ятиденний строк з моменту оголошення вступної та резолютивної частин постанови.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 94, 98, 158, 160 –163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.  Адміністративний позов задовольнити  повністю.

2. Визнати нечинними рішення Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від № 539 від 16.04.2007 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф.4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, рішення Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від № 07-10-1546 від 15.05.2007 за результатами розгляду скарги на рішення № 539 від 16.04.2007.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь  Відділу культури Стахановської міської ради Луганської області, вул. Кірова, 32, м. Стаханов Луганської області, державне мито у сумі 3 грн. 40 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржене судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 24.10.2007.

Суддя                                                                               М.О. Москаленко