ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11.12.07
Справа № 1/595.

Суддя
Н.М.Зюбанова, розглянувши матеріали справи за позовом

Відкритого
акціонерного товариства "Лисичанськвугілля" в особі відособленого
підрозділу "Управління по постачанню та збуту продукції" ВАТ
"Лисичанськвугілля",                          м. Лисичанськ
Луганської області

до
приватного підприємця ОСОБА_1, м. Лисичанськ  Луганської області

про
стягнення  2222 грн. 63 коп.

за
участю представників сторін:

від
позивача - Сухаревська К.Ю.,  дов. від
02.01.07 № 16;

від
відповідача  -ОСОБА_2дов. від 01.11.07
№ 2753;ОСОБА_1

в с т а н о в и в:

Суть спору: про стягнення
2126 грн. 13 коп. боргу, 24 грн. 11 коп. інфляційних нарахувань, 18 грн.
85 коп. 3% річних.

Відповідач у відзиві  на
позовну заяву проти позову заперечує з посиланням на необґрунтованість
заявлених до сплати сум орендної плати за січень та лютий 2007 року;
необхідність коригування сум по відшкодуванню комунальних послуг через їх
неналежну якість тощо. Також відповідачем складений контррозрахунок ціни позову
/арк.. справи 78/, за даними якого борг відповідача перед позивачем складає 919
грн. 26 коп., оскільки, на думку відповідача, він сплачував рахунки без
перевірки обґрунтованості нарахування сум.

Дослідивши
обставини справи, вислухавши відповідача, представників сторін, суд  прийшов до наступного.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою позову  у даній справі є правовідносини сторін за
двома договорами:

- оренди нерухомого майна від 02.10.06 № 98, борг -815
грн. 36 коп.;

- про відшкодування витрат балансодержателя на утримання
орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 02.10.06
№ 99,  за яким за розрахунком
позивача борг складає 1310 грн. 77 коп.

Що стосується орендних відносин, то 02.10.06 між Відкритим
акціонерним товариством "Лисичанськвугілля" /позивачем/ в особі
відокремленого підрозділу "Управління по забезпеченню та збуту
продукції" та приватним підприємцемОСОБА_1/відповідачем/ було укладено
договір оренди нерухомого майна № 98, за умовами якого згідно п. 1.1.
орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування
вбудоване нежитлове приміщення площею 24,2 кв.м., розміщене за
адресою:АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі вказаного відособленого підрозділу,
вартість якого визначена згідно з актом оцінки та становить 27897 грн. 86 коп.
При цьому сторони обумовили, що орендна плата визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати, затвердженої КМ України і становить без ПДВ за
перший місяць оренди 104,62 грн. /п. 3.1 договору/; розмір орендної плати за
кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної
орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції  за поточний місяць /п. 3.3/.

Матеріали справи свідчать, що 02.10.06 між управлінням та
приватним підприємцемОСОБА_1було підписано належним чином акт
приймання-передачі вбудованого нежитлового приміщення, складання якого передбачено
умовами п. 7.1 договору від 02.10.06 № 98.

За розрахунком позивача /арк. справи 18/, який підписаний
начальником управління, тобто повноважним представником позивача, відповідачу
нараховано 504 грн. 67 коп. орендної плати за січень 2007 року та 310 грн. 69
коп. за лютий 2007 року, всього 815 грн. 36 коп.

У засіданні суду 22.11.07 позивачем було надано розрахунок
орендної плати /арк. справи 84/, згідно якого ним нараховано відповідачу 350
грн. 46 коп. за січень 2007 року та 329 грн. 01 коп. за лютий 2007 року, що
разом з ПДВ також складає 815 грн. 36 коп.
Але даний розрахунок не може оцінюватися судом як доказ, оскільки
підписаний представником без підтвердження повноважень.

З пояснень позивача вбачається, що значне підвищення розміру
орендної плати з січня 2007 року сталось у зв"язку з тим, що на підставі
постанови КМ України від 27.12.06 № 1846
"Про внесення змін до Методики розрахунку і порядку використання
плати за оренду державного майна" орендну ставку орендованого житлового
приміщення з 01.01.07 підвищено на 15 відсотків, про що позивачем було
направлено листа орендарю 12.01.07 за № 36.

Але суд вважає, що при даних обставинах позивач мав направити
відповідачу проект угоди про внесення змін до договору оренди у частині розміру
орендної плати, яка є істотною умовою договору, а у відповідності до ст. 180 ГК
України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних
умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів
даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути
досягнута згода. При укладанні господарського договору сторони зобов"язані
у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умовами п. 10.3 договору оренди передбачено, що зміни і доповнення
договору допускаються за взаємною згодою сторін. Також суд оцінює п.
10.2 договору як такий, що не надає права орендодавцю самостійно підвищувати
орендну плату, оскільки в ньому йдеться про збереження умов діючого
договору в частині орендної плати до виконання зобов"язань.

У зв"язку з тим, що позивачем не надано доказів врегулювання
у передбаченому чинним законодавством порядку питання підвищення орендної плати
на суму 815 грн. 36 коп., його вимоги у цій частині є необгрунтованими.

Щодо вимог позивача за договором про відшкодування витрат
балансодержателя на утримання орендованого нерухомого майна та надання
комунальних послуг орендарю від 02.10.06 № 99,
за яким за розрахунком позивача борг складає 1310 грн. 77 коп., то суд
дійшов висновку, що даний договір є неукладеним /у частині витрат/ з огляду на
наступне.

Знову ж таки, суд звертає увагу, що ст. 180 ГК України передбачено
- господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених
законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. При
укладанні господарського договору сторони зобов"язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору. Згідно зі ст. 181 ГК України у
разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського
договору, такий договір вважається неукладеним /таким, що не відбувся/.

Так, зі змісту договору № 99 від 02.10.06 вбачається, що за його
умовами балансодержатель /позивач/ мав забезпечувати обслуговування,
експлуатацію та ремонт будівлі, яка знаходиться за адресою:АДРЕСА_1, загальною
площею 86,3 кв.м.,а також утримання прибудинкової території, а орендар
/відповідач/ мав  приймати участь у
витратах балансодержателя на виконання вказаних
робіт пропорційно займаній площі у будівлі, якщо інше не витікає з
характеру послуг, що надаються балансодержателем по даному договору /п. 1.1
договору № 99 від 02.10.06/.

За період дії договору № 99 від 02.10.06 відповідачем сплачено у
рахунок відшкодування витрат 1993 грн. 96 коп. за квитанціями  від 10.11.06 № 10, від 21.12.06 № 60, від
16.01.06 № 24 /арк. справи 67, 69, 91/.

Згідно з п. 2.1.1 договору йдеться про обов"язок позивача
виконувати увесь комплекс робіт, який пов"язаний з обслуговуванням та
утриманням будівлі та прибудинкової території, утворювати необхідні житлові
умови для виконання господарської діяльності орендаря. При цьому у даному
пункті договору зазначено, що перелік таких робіт та послуг, порядок та
умови їх оплати встановлюються даним договором. Але зміст договору від
02.10.06 № 99 свідчить, що у ньому відсутні такі умови, а також відсутні
посиланням на будь-які додатки до даного договору. Тому надані позивачем до
матеріалів справи додатки до договору від 02.10.06 № 99, які складені в
односторонньому порядку позивачем, не приймаються судом до уваги та свідчать
про те, що сторони не дійшли згоди щодо розміру оплати даних послуг,
пов"язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі та прибудинкової
території /зокрема, за розрахунком позивача, підписаним начальником підрозділу,
по податку на землю, адмінвитратам та амортизації/.

Щодо комунальним послуг, надання яких за п. 2.1.2 має
здійснюватись по діючим розцінкам та тарифам, то позивачем заявлено їх за
січень 2007 року по опаленню, водопостачанню, водовідведенню та спожитій
електроенергії -323 грн. 71 коп., за лютий 2007 року -302 грн. 54 коп. З
врахуванням проведених відповідачем платежів
за даним договором  на загальну суму
1993 грн. 96 коп., борг за комунальні послуги відповідачем сплачено.

За таких обставин вимоги позивача є необґрунтованими, тому у
задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати покладаються на позивача
згідно ст.  49 ГПК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,  суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити. Судові витрати покласти на
позивача.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання
рішення -17.12.07.

Суддя
Н.М.Зюбанова