ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
11.10.07                                                                                           Справа  № 1/322-26/133
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Процик Т.С.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича будівельно-реєстраційна фірма «Леополіс Ампір», м.Львів

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.05.2007р.

у справі № 1/322-26/133

за позовом Закритого акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Львів», м.Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича будівельно-реєстраційна фірма «Леополіс Ампір», м.Львів

про стягнення 38073,10 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Шепа І.Е.- головний спеціаліст по економічній безпеці, Михайлишин О.Р. –начальник юридичного відділу.

від відповідача: не з»явився.

Учасникам судового процесу роз‘яснено права і обов’язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.05.2007р. у справі № 1/322-26/133 за позовом Закрите акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів», м.Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича будівельно-реєстраційна фірма «Леополіс Ампір», м.Львів про стягнення 38073,10 грн. позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-будівельна реставраційна фірма «Леополіс-Ампір» на користь Закритого акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів»36500 грн. заборгованості по кредиту, 1090,10 грн. пені, 380,37 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в частині позовних вимог щодо стягнення 483,00 грн. відсотків за користування кредитом провадження у справі припинено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, а також тим, що після подання позивачем позовної заяви відповідач погасив відсотки за користування кредитом в сумі 483,00 грн., що свідчить про відсутність предмету спору в цій частині та відповідно до п.11 ст.80 ГПК України є підставою для припинення провадження у справі.

Скаржник, відповідач у справі, не погоджуючись з судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав неповного з»ясування обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального права. При цьому скаржник на виконання ухвали суду від 03.08.2007р. вимог апеляційної скарги не уточнив, участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Виходячи з приписів ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд вбачає за можливе розглянути справу при відсутності уповноваженого представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та представники позивача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечили, просили рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, заперечення позивача, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої і апеляційної інстанцій, 20.01.2006р. між сторонами укладено кредитний договір № 5, на виконання якого позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 40000,00 грн. з встановленням 23% річних за користування кредитом та терміном погашення кредиту 18.01.2007р.

Для забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору між сторонами 20.01.2006р. укладено договір застави майна № 20/01/06-5.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.2.6 кредитного договору передбачено, що позичальник (відповідач) зобов’язується своєчасно, в терміни, визначені кредитним договором, повернути Банку (позивачу) кредит та плату за користування ним.

Відповідач своїх зобов’язань по кредитному договору належним чином не виконав і станом на день подання позовної заяви до суду його заборгованість перед позивачем склала суму в розмірі 36500,00 грн. непогашеного кредиту та 483,00 грн. несплачених відсотків за користування кредитом.

Згідно з п.4.3 кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту або його частини, плати за користування кредитом або її частини, Банк (позивач) має право нарахувати, а Позичальник (відповідач), в такому випадку, зобов’язаний сплатити Банку (позивачу) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої в строк суми за кожний прострочений день. Позивачем нараховано відповідачу пеню на загальну суму 1090,10 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З наявного у матеріалах справи уточнюючого розрахунку заборгованості по кредитному договору № 5 від 20.01.2006р., поданого позивачем, вбачається, що після подання позовної заяви до суду відповідач погасив відсотки за кредитом в сумі 483,00 грн., заборгованість відповідача по кредиту складає 36500,00 грн., а несплачена пеня - 1090,10 грн. Оскільки скаржник проти існування заборгованості по кредиту не заперечує, а наявності заборгованості по кредиту саме у вказаній сумі та правомірності розрахування пені не спростував, доказів їх погашення не представив, відтак, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача 38073,10 грн. суми боргу.

Стосовно доводів скаржника про неправомірність розподілу судових витрат слід зазначити, що оскільки погашення відсотків за користування кредитом в сумі 483,00 грн. відбулося відповідачем після подання позивачем позовної заяви до суду, то судові витрати у відповідності до ст.49 ГПК України правомірно покладені судом першої інстанції на відповідача повністю.

Щодо доводів скаржника про порушення судом першої інстанції ст.ст.64, 65 ГПК України, то такі не підтверджуються матеріалами справи, оскільки ухвала господарського суду від 28.03.2007р. про порушення провадження у справі № 1/322-26/133, призначення її до розгляду та витребування доказів, була надіслана на адресу відповідача: м.Львів, вул.Володимира Великого, 33 зазначену у Довідці № 11829/20 про включення до ЄДРПОУ та повідомленні Головного управління статистики у Львівській області від 15.05.2007р. № 20-09/1282, договорі застави майна, як місцезнаходження ТзОВ «Науково-виробнича будівельно-реєстраційна фірма «Леополіс Ампір»; надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось за закінченням терміну зберігання.

Твердження скаржника про те, що суд першої інстанції припустився порушення ст.77 ГПК України, оскільки в силу нез»явлення в засідання представника відповідача повинен був відкласти розгляд справи, не заслуговує на увагу і є помилковим, так як відкладення розгляду справи є правом, а не обов»язком суду. Згідно з ст.77 ГПК України суд відкладає розгляд справи, коли спір з якихось причин не може бути вирішений в даному судовому засіданні. У даному випадку в ухвалі господарського суду від 28.03.2007р. про порушення провадження у справі № 1/322-26/133 було зазначено, що у разі неявки сторін справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами згідно з ст.75 ГПК України.

Крім того, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що згідно з ст.104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. Доводів, які б свідчили про те, що порушення норм процесуального права призвело до прийняття неправильного рішення по суті спору, та доказів цього, скаржник не наводить.

Відтак, з огляду на викладене в сукупності та виходячи з приписів ст.ст.33, 34 ГПК України, за якими кожна сторонами повинна належними і допустимими доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи те, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки останнє прийняте судом першої інстанції у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 14.05.2007р. у справі № 1/322-26/133 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                      Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                          Процик Т.С.

Суддя                                                                                          Галушко Н.А.