АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2007
№ 2-5966/06

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Дзюбка П.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача:ОСОБА_6 дов. №4194 від 13.07.2006
р.

від відповідача:не з'явився

від 3-ї особи Реєстратора ТОВ
“Енергія-Маркет”:не з'явився

від 3-ї особи ЗАТ
“Будівельно-інжирінгова компанія “Бік”: не з'явився

від скаржника ОСОБА_1в своїх
інтересах та інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3: ОСОБА_1 (доручення в справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішенняШевченківського районного суду
м.Києва від 12.02.2007

у справі № 2-5966/06

за позовом                               ОСОБА_4

до                                                   ОСОБА_5

третя особа відповідача           Реєстратор товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергія-маркет"

ЗАТ "Будівельно-інжинірінгова
компанія "Бік"

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПМТЗ "Інтеренерго"

про
визнання договору купівлі-продажу цінних паперів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Рішенням (додатковим) Шевченківського
районного суду від 12.02.2007 року у справі № 2-5966/06 (суддя - Ю.Л.
Кухалешвілі) заяву ОСОБА_4про ухвалення додаткового рішення задоволено
частково, а саме стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1818,00 грн. судових
витрат, в задоволенні іншої частини заяви відмовлено. Дане рішення мотивоване
ст.220 ЦПК України, а саме тим що вимоги позивача визначені в заяві про
ухвалення додаткового рішення виходять за межі позовних вимог, які подані
попередньо.

ОСОБА_4, не погоджуючись з
прийнятим рішенням (додатковим) суду першої інстанції, звернувся до
Апеляційного суду м. Києва з апеляційною скаргою. Вважає, що оскаржуване
рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а
саме п.1 ст.216 ЦК України та ст.220 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 30.08.2007 р. у справі № 2-5966/06 апеляційна скарга ОСОБА_4була
направлена, разом з матеріалами справи, за підвідомчістю до Київського
апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного
Господарського суду від 25.09.2007 року у справі № 2-5966/06 апеляційну скаргу
прийнято до провадження і призначено розгляд справи.

Представник ОСОБА_4в судовому
засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд скасувати рішення
(додаткове) в частині відмови про повернення сторін у попередній стан та
постановити нове рішення, яким задовільнити заяву (про ухвалення додаткового
рішення) в частині повернення сторін у попередній стан.

В судове засідання з'явилась
ОСОБА_1представляти свої інтереси та інтереси ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка
заперечувала вимоги апеляційної скарги позивача та просила суд відмовити в її
задоволенні.

В судове засідання апеляційної
інстанції не з'явились представники відповідача та третіх осіб - Реєстратора
ТОВ “Енергія-Маркет”, ЗАТ “Будівельно-інжирінгова компанія “Бік”, причину
неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
є докази (поштові повідомлення) належного повідомлення сторін про час та місце
розгляду апеляційної скарги колегія суддів, порадившись, ухвалила розглянути
апеляційну скаргу у відсутності відповідача та третіх осіб.

Київський апеляційний господарський
суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,
встановила, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення із наступних мотивів:

При цьому, апеляційний суд вважає
за необхідне констатувати, що скаржник, в порушення вимог ст.33 ГПК України, не
довів ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень,
при апеляційному провадженні.

Дослідивши матеріали справи
Київським апеляційним господарським судом встановлено наступні обставини
справи.

Рішенням Шевченківського районного
суду від 14.12.2006 року у справі № 2-5966/06 позов ОСОБА_4до ОСОБА_5задоволено
повністю, визнано недійсними договори купівлі-продажу №27, №29 від 14.07.2004
р., укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_5; визнано недійсним договір купівлі-продажу
іменних цінних паперів №73/23 від 13.07.2004 р., укладений між ТОВ “ПМТЗ
“Інтеренерго” та ОСОБА_5; стягнуто з відповідача збитки відповідно до договору
№27 від 14.07.2004 р. у подвійному розмірі, що становить 108400,00 гр.;
стягнуто з відповідача збитки відповідно до договору №29 від 14.07.2004 р. у
подвійному розмірі, що становить 433600,00 грн. (т.1 ар. спр.84-87).

15.01.2007 р. позивач звернувся до
Шевченківського районного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.
Підставою для звернення з даною заявою позивач зазначає те що судом в рішенні
від 14.12.06 р. не роз'яснено питання щодо повернення сторін у попередній стан,
а також судом не вирішено питання про судові витрати, які понесені скаржником,
а саме 1700 грн. - судового збору, 118 грн. - витрат на інформаційно-технічне
забезпечення. В прохальній частині заяви про ухвалення додаткового рішення
позивач просить (т.1 ар. спр. 90-91):

-          повернути на праві приватної
власності відповідно до договору №27 від 14.07.2004 р. 100 штук акцій по
номінальній вартості 190,00 грн., що становить 10% статутного фонду ЗАТ
“Будівельно інжирінгова компанія”, в свою чергу позивач повинен сплатити
вартість акцій в сумі 54200,00 грн. ОСОБА_5.;

-          повернути на праві приватної
власності відповідно до договору №29 від 14.07.2004 р. 400 штук акцій по
номінальній вартості 190,00 грн., що становить 40% статутного фонду ЗАТ
“Будівельно інжирінгова компанія”, в свою чергу позивач повинен сплатити
вартість акцій в сумі 216800,00 грн. ОСОБА_5.;

-          повернути на праві приватної
власності відповідно до договору №73/23 від 13.07.2004 р. та договіру уступки
вимоги від 10.02.2006 р. між “МПТЗ “Інтеренерго” та ОСОБА_4, 500 штук акцій по
номінальній вартості 190,00 грн., що становить 50% статутного фонду ЗАТ
“Будівельно інжирінгова компанія”, в свою чергу позивач повинен сплатити
вартість акцій в сумі 271000,00 грн. ОСОБА_5.

-          Стягнути з відповідача суму судових
витрат, які понесені скаржником, а саме 1700 грн. - судового збору, 118 грн. -
витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Основним аргументом апеляційної
скарги позивача є те що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного
рішення не було враховано наступну обставину. На думку позивача заява про
ухвалення додаткового рішення не містить вимог, які виходять за межі раніше
заявлених позовних вимог, тому що вимоги щодо повернення сторін у попередній
стан були заявлені позивачем у заяві про збільшення позовних вимог (вх.№ 24686
від 26.07.2006р.) (т.1 ар.спр.25-37), а в якості доказів позивачем надано
оскаржувані угоди купівлі-продажу.

Однак, апеляційний суд дослідивши
наявну в матеріалах справи заяву про збільшення позовних вимог (вх.№ 24686 від
26.07.2006р.) (т.1 ар.спр.25-37), встановила, що в прохальній частині даної
заяви позивач додатково просить стягнути з відповідача суму судових витрат
1818,00 грн. (1700 грн. - судового збору, 118 грн. - витрат на
інформаційно-технічне забезпечення), але в жодному з п'яти пунктів даної
частини заяви не вбачається, що позивач просить суд повернути сторони у
попередній стан. Додатково апеляційний суд констатує, що вимога про повернення
сторін у попередній стан також відсутня й у позовній заяві (вх. №23325 від
13.07.2006 р.) (т.1 ар.спр. 2-18).

Отже, ст.220 ЦПК України
передбачено прийняття судом додаткового рішення за заявою осіб, що беруть
участь у справі або з власної ініціативи за певних умов, які зазначені в першій
частині даної норми та мають вичерпний перелік.

З вищенаведеного вбачається, що
приймаючи додаткове рішення Шевченківський районний суд м. Києва у
відповідності до ч.1 п.4 ст.220 ЦПК України вірно дійшов висновку про
задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з
відповідача на користь позивача суму судових витрат - 1818,00 грн..

Щодо посилань позивача на ст.216 ЦК
України, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.5
п.2 даної норми встановлено, що суд може застосувати наслідки недійсності
нікчемного провочину з власної ініціативи. Аналізуючи вищезазначену норму суд
апеляційної інстанції вважає, що нею надано суду право застосовувати
передбачені законодавством відповідні наслідки, однак це лише право суду, а не
його обов'язок. Тому, апеляційний господарський суд не вбачає жодних порушень
судом першої інстанції ст.216 ЦК України.

На підставі глибинного аналізу норм
чинного законодавства та матеріалів справи, апеляційний суд прийшов до
висновку, що Шевченківським районним судом м. Києва правомірно та у відповідності
до норм чинного законодавства відмовлено у задоволенні частини вимог заяви про
ухвалення додаткового рішення, а саме в частині повернення сторін у попередній
стан по всім перерахованим у заяві договорам, тому що данні вимоги не були
заявлені стороною у основних позовних вимогах та у вимогах в заяві про
збільшення позовних вимог, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з
судом першої інстанції, що позивач в заяві про ухвалення додаткового рішення
вийшов за межі позовних вимог, які були заявлені раніше.

Таким чином, апеляційний суд
приходить до висновку, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі не
спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для
скасування рішення (додаткового) суду та задоволення апеляційної скарги.

Київський апеляційний господарський
суд вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення (додаткове) у відповідності з вимогами матеріального та
процесуального права.

Тому, суд залишає рішення
(додаткове) без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.

З огляду на викладене вище та
керуючись ст. ст. 98, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2007 р. у справі № 2-5966/06
залишити без задоволення

2. Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 12.02.2007 р. у справі № 2-5966/06 залишити без
змін.

3.Матеріали справи № 2-5966/06
повернути Шевченківському районному суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України
протягом одного місяця з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної
скарги до апеляційного суду, який прийняв оскаржувану постанову.

Головуючий суддя

Судді

04.12.07 (відправлено)