ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  27/362

01.11.07

За позовом

Дочірнього підприємства Прип’ятське монтажне управління Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж»

до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціальне конструкторське бюро Сухіна»

про
стягнення  21 341 грн. 42 коп.

Суддя Дідиченко М.А.
Секретар Приходько Є.П.

Представники:

від позивача:
Заторська О.А. –пред. за довірен. № 619/14 від 13.06.2007 року

від відповідача:
Закладна О.А. –пред. за довірен. № 333 від 01.11.2007 року
Птахін     М.В. –пред. за довірен. № 308 від 25.09.2007 року

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач  звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за неналежне виконання останнім зобов’язань за Договором № 27/01-06Т від 27.01.2006 року  у розмірі  21 341 грн. 42 коп. з яких основного боргу –19903 грн. 40 коп. та пені  - 1438 грн. 02 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.08.2007 року порушено провадження у справі та призначено розгляд  справи на 04.09.2007 року.

Позивач у судовому засіданні 04.09.2007 року підтримав заявлені позовні вимоги, мотивуючи їх тим, що відповідач не виконав покладені на нього зобов’язання за  Договором №  27/01-06Т від 27.01.2006 року та не оплатив виконані позивачем підрядні роботи.

Відповідач  у судове засідання 04.09.2007 року  не з`явився,  вимоги ухвали суду від 13.08.2007 року не виконав, витребуваних судом документів не надав, проте подав через канцелярію Господарського суду міста Києва клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку із підготовкою зустрічного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2007 року відкладено розгляд справи на 27.09.2007 року, зобов’язано сторони надати суду певні документи.

Сторони у судове засідання 27.09.2007 року з’явилися та надали пояснення по справі.

Відповідач у судовому засіданні звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Дочірнього підприємства Прип’ятське монтажне управління відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж»про розірвання Договору підряду № 27/01-06Т від 27.01.2006 року укладеного між позивачем та відповідачем.

Дослідивши подані відповідачем позовні матеріали, суд дійшов висновку, що зустрічний позов не взаємопов'язаний з первісним позовом, оскільки позовну вимога про розірвання договору, можна визнати як самостійну позовну вимогу, а сумісний розгляд цих вимог утруднить вирішення спору.

На підставі зазначеного, ухвалою Господарського суду  міста Києва від 27.09.2007 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Спеціальне конструкторське бюро Сухіна»в прийнятті зустрічної позовної заяви.

Сторони у судовому засіданні заявили спільне клопотання про продовження строку вирішення спору.

Враховуючи приписи ст. 69 ГПК України,  суд задовольнив клопотання сторін про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2007 року продовжено строк вирішення спору та оголошено перерву у розгляді справи на 18.10.2007 року.

Представник позивача у судове засідання 18.10.2007 року з'явився та підтримав свою правову позицію, надавши суду додаткові документи по справі.

Окрім того, позивач у судовому засіданні звернувся до суду із усною заявою про збільшення розміру позовних вимог.

Судом дане клопотання було відхилено, оскільки воно було викладене в усній формі, а також нормативно та документально не обґрунтоване.

Відповідач у судовому засіданні 18.10.2007 року надав  відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти заявлених позовних вимог в повному обсязі та зауважив на тому, що направляв лист позивачу з вимогами усунути виявлені приховані недоліки та обґрунтувати позиції позивача, щодо подальших спільних дій.

Також,  відповідач звернувся до суду з клопотанням про оголошення перерви у даному судовому засіданні, у зв'язку з поданням  ТОВ «Спеціальне Конструкторське Бюро Сухіна»до позивача позовної заяви про розірвання договору підряду №27/01-06Т від 27.01.2006 року, на якому базуються позовні вимоги даної справи.

Судом дане клопотання було відхилено, так як жодних доказів на підтвердження порушення справи господарським судом Київської області пред'явлено не було.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.10.2007 року розгляд справи було  відкладено на 01.11.2007 року.

Позивач в судовому засіданні 01.11.2007 року уточнив розмір заявлених позовних вимог, відповідно до яких просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі  21600 грн. 17 коп.,  яка складається з  19903 грн. 40 коп. основного боргу та 1696 грн. 77 коп. пені.

Частина 4 ст. 22 ГПК України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити  розмір позовних вимог.

Враховуючи те, що судом не встановлено, що вищезазначені дії позивача суперечать законодавству або порушують права та охоронювані законом інтереси інших осіб, суд прийняв заяву позивача про збільшення  розміру позовних вимог до розгляду.

Відповідач у судовому засіданні 01.11.2007 року підтримав свою правову позицію.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

27.01.2006 року між Дочірнім підприємством Прип’ятське монтажне управління Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж»(надалі –підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціальне конструкторське бюро Сухіна»(надалі –замовник) було укладено Договір № 27/01-06Т (далі –Договір), відповідно до якого відповідач доручив, а позивач зобов’язався якісно та у встановлений цим договором термін виконати роботи: «Наладка турбіни №1,монтаж та наладка турбіни №2 на ВАТ «Енергія», м. Обухів (далі –роботи), згідно робочих креслень переданих відповідачем до початку робіт.

Відповідно до п. 3.1. Договору загальна вартість робіт становить 280000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 46666 грн. 67 коп.

Згідно п. 2.2. Договору, роботи повинні виконуватися позивачем у два етапи, а саме: перший етап з налагодження турбіни № 1 у строк до 25.02.2006 року, другий –з монтажу та налагодження турбіни № 2  у строк до 15.03.2007 року.

Як вбачається зі змісту Договору, на відповідача було покладено  обов’язок  прийняти роботу, виконану позивачем відповідно до Договору, та оплатити її вартість.

Згідно п. 5.1. Договору, на відповідача покладено обов’язок перераховувати позивачу передоплату 40% від вартості робіт, визначеної договором.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що поточні та остаточні розрахунки за виконані роботи з позивачем здійснюються у строк не пізніше десяти банківських днів після підписання форми акту виконаних робіт (форма №2-КБв) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт і витрат (форма №3-КБ), шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Шляхом укладення Додаткових угод № 1 від 13.02.2006 року, № 2 21.03.2006 року, № 3 від 13.04.2006 року до Договору, сторони узгодили орієнтовну вартість додаткових робіт на суму 133658 грн. 00 коп., у зв’язку з чим загальна вартість робіт складала 413656 грн. 80 коп.

За твердженням позивача в момент початку виконання робіт, відповідач оплачував акти виконаних робіт вчасно, проте за роботи, виконані підрядником за квітень 2006 року, загальна вартість яких відповідно до довідки про вартість виконаних підрядних робіт становить 42 1224 грн. 40 коп., замовник  розрахувався частково, перерахувавши на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти у розмірі 22 219 грн. 20 коп. Оскільки вказаний факт відповідач не оспорює, вказані дані судом прийняті як достовірні.

Таким чином, станом на день звернення позивача до суду заборгованість відповідача перед позивачем складає 19 903 грн. 40 коп.

З огляду на зміст укладеного Договору № 27/01-06Т  від 27.01.2006 року, він є договором  підряду, який відповідає вимогам статті 837 ЦК України.

Відповідно ч.1. ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов’язується збудувати і здати у встановлений строк об’єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов’язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов’язок не покладається на підрядника, прийняти об’єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача, щодо непроведення позивачем пусконалагоджувальних робіт турбіни № 2, оскільки в матеріалах справи наявні акт виконаних підрядних робіт (форма №2-КБв) з налагодження турбіни №1, монтажу і налагодження турбіни № 2 та довідка про вартість виконаних підрядних робіт і витрат (форма №3-КБ) за квітень 2006 року на суму 42122 грн. 20 коп., які підписані сторонами.

Згідно ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття робіт збудованого об’єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Судом не приймається посилання відповідача на те, що у зв’язку з виявленням певних недоліків у виконаних позивачем підрядних  роботах, замовником для їх усунення, шляхом укладання договору, було залучено інше підприємство, зважаючи на те, що доказів направлення листів позивачу відповідачем суду не подано, акти складені одноособово без участі позивача, а поданий договір підтверджує лише домовленість про виконання робіт з налагоджування парової турбіни. Інших належних доказів невідповідності робіт вимогам нормативних документів або умовам договорів відповідачем не подано.

На підставі ч.2 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.7 ст.193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом, тому позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягає задоволенню в повному розмірі в сумі 19903 грн. 40 коп.

Крім того, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 1696 грн. 77 коп. за період прострочення 182 дні з 26.12.2006 року до 26.06.2007 року, які суд розглядає з урахуванням збільшення ним позовних вимог в цій частині.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Згідно ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст. 231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Пунктом 7.4. Договору передбачено наслідки несвоєчасного виконання розрахунків та встановлює пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого  платежу за кожний день прострочення.

Враховуючи, що договором пеня передбачена, є підстави для її стягнення, проте у зв’язку з невірним її нарахуванням в меншому розмірі ніж заявлено позивачем.

За розрахунком суду розмір пені, який підлягає задоволенню складає 1673 грн. 52 коп.

19903 грн. 40 коп. (заборгованість) х 8.5% х 2 (подвійна ставка НБУ) : 365 днів х 157 днів (з 26.12.2006 року до 31.05.2007 року (включно)) =  1455 грн. 40 коп.

19903 грн. 40 коп. (заборгованість) х 8.0% х 2 (подвійна ставка НБУ) : 365 днів х 25 днів (з 01.06.2007 року до 25.06.2007 року (включно)) =  218 грн. 12 коп.

На підставі ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, витрати по сплаті державного мита в розмірі 215грн. 77 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117 грн. 87 коп. покладаються на відповідача.

Однією з основних умов, за якої господарський суд приймає заяви до розгляду, є факт надходження державного мита до державного бюджету України.

Суд звертає увагу позивача на те, що звертаючись до Господарського суду міста Києва з заявою про збільшення позовних вимог, в якості доказу сплати державного мита було надано платіжне доручення  № 1679 від 25.09.2007 року на суму  9 грн. 87 коп.

Відповідно до ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»розмір ставки держмита із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів України становить 1% ціни позову, але не менше шести неоподаткованих мінімумів доходів громадян (не менше 102 грн.) та не більше 1500 неоподаткованих мінімумів.

За подачу позовної заяви, відповідно до ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Враховуючи заявлені позовні вимоги, з урахуванням їх збільшення, позивач повинен був сплатити  1 відсоток від ціни позову, а саме 216 грн. 00 коп.

Частина 1 ст. 47 ГПК України містить відсилочну норму, яка визначає, що державне мито підлягає поверненню у випадках і порядку, встановлених законодавством. Відповідно до ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю, зокрема, у випадку внесення мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що на підставі статті 47 Господарського процесуального кодексу України позивачу підлягає повернення зайво сплачене державне мито в розмірі 7 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціальне конструкторське бюро Сухіна»(01025, м. Київ, вул. В.Житомирська, 6/11; код 32385824) на користь Дочірнього підприємства Прип’ятське монтажне управління Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж»(08292, м. Київська обл., смт. Буча, вул. Чкалова, 21; код  04744766) - з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, - основний  борг у сумі  19903 грн. 40 коп., 1673 грн. 52 коп. пені, 215 грн. 77 коп. державного мита та 117 грн. 87 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В решті позовних вимог відмовити.

4.          Повернути Дочірньому підприємству Прип’ятське монтажне управління Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж» (08292, м. Київська обл., смт. Буча, вул. Чкалова, 21; код  04744766) з Державного бюджету України зайво сплачене державне мито в розмірі 7 грн. 80 коп.

5.          Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального кодексу України.

10.12.2007р.

Суддя
М.А. Дідиченко