ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.07.07                                                                                           Справа№ 4/720-26/144

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Альбіон”, м. Сарни Рівненської області

до відповідача: Державного територіально-галузевого об’єднання „Львівська залізниця”,             м. Львів

Про стягнення 83 737,56 грн.

Суддя  Ю.Б. Деркач

при секретарі: Боровець Я.

Представники:

від позивача Шевчук Б.Б. –адвокат

від відповідача Коцай Г.Л. –юрисконсульт

Представникам сторін роз’яснено їх права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.08.2007 р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Альбіон”, м. Сарни Рівненської області звернулося до господарського суду з позовом до Державного територіально-галузевого об’єднання „Львівська залізниця”, м. Львів про стягнення 83 737,56 грн.

Ухвалою суду від 10.04.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 14.05.2007 р. Ухвалою суду від 14.05.2007 р. розгляд справи відкладався до 28.05.2007 р. Листом від 17.05.2007 р. у зв’язку з тим, що 28.05.2007 р. визначено вихідним днем, сторін повідомлялося, що розгляд справи відбудеться 29.05.2007 р. Ухвалою суду від 29.05.2007 р. розгляд справи відкладався до 26.06.2007 р. В судовому засіданні 26.06.2007 р. оголошувалась перерва до 16.07.2007 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, подав додаткові пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання з’явився, подав відзив № НЮ-390 від 26.06.2007 р. на позовну заяву, проти позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

05.07.2005 р. між сторонами укладено договір № 154-05 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (далі по тексту –договір).

Згідно п. 2.2. договору відповідач зобов’язався приймати до перевезення та видавати вантажі позивачу, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно з затвердженими планами і заявками позивача та надавати йому додаткові послуги, пов’язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатку до цього договору.

Відповідно до п. 2.4. договору позивач зобов’язався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під’їзній колії на рахунок відповідача. Одержані кошти відповідач зараховує на особовий рахунок позивача.

Згідно п. 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5085, списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами.

Відповідно до п. 3.2. договору у міру виконання перевезень та надання послуг відповідач списує відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, штрафи) з особового рахунку позивача на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами та інше.

Згідно накопичувальних карток за 29.03.2006 р. та 22.04.2006 р. відповідач списав кошти з рахунку позивача за транспортні та інші послуги.

Як вбачається з накопичувальної картки за 29.03.2006 р. відповідачем було списано з рахунку позивача за послуги, надані 26.03.2006 р.: 38 881,20 грн. за видачу вантажу імпорт; 36 744,00 грн. додаткових зборів імпорт по документу та 108,00 грн. додаткових зборів, всього на загальну суму 75 733,20 грн.

У вказаній накопичувальній картці за 29.03.2006 р. містяться посилання на перевізні документи, на підставі яких надавались залізничні послуги –накладні №№ 52948, 93601-93621, 93623-93625.

Відповідно до п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084, накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи –одержувача.

Згідно п. 1.2. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5085, плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перевізні документи, вказані в накопичувальній картці за 29.03.2006 р., не оформляв та не був відправником вантажу за цими документами. Ніяких замовлень на перевезення імпортних вантажів на 26.03.2006 р. позивач не робив. Послуги по перевезенню імпортних вантажів позивачу не надавались.

Отже, з огляду на вищевказане підстав для списання коштів у розмірі 75 733,20 грн. у відповідача не було.

Як вбачається з накопичувальної картки за 22.04.2006 р. відповідачем було списано з рахунку позивача за 16.04.2006 р. суму в розмірі 8 004,36 грн. плати за користування вагонами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач таких послуг позивачу не надавав. Позивач не надавав відповідачу заявку на користування вагонами на 16.04.2006 р., а тому суму в розмірі 8 004,36 грн. було списано з рахунку позивача безпідставно.

Таким чином, всього в березні-квітні 2006 р. відповідач неправомірно списав з рахунку позивача 83 737,56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншим нормативно-правовим актом.

Згідно п. 4.2. договору відповідач несе відповідальність перед позивачем за списання сум з його особового рахунку за документами, що не мають відношення до позивача.

У зв’язку з вищенаведеним відповідач зобов’язаний повернути позивачу суму в розмірі 83 737,56 грн., оскільки зазначену суму було списано з особового рахунку відповідача безпідставно та незаконно.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення повністю.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 916, 1212 ЦК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Стягнути з Державного територіально-галузевого об’єднання „Львівська залізниця”, м. Львів, вул. Гоголя, 1 (р/р 64 в ЛФ АБ „Експрес-Банк”       м. Львів, МФО 325956, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Альбіон”, м. Сарни, вул. Фідарова, 4, Рівненська область (р/р 0001 в ВАТ КБ „Надра” м. Київ, МФО 320003, ) 83 737 грн. 56 коп. безпідставно списаних коштів, 837 грн.      38 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.   Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Суддя