ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.08.2007                                                                                                      Справа  № 10/137

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „Грифсканд-Свалява”, м. Свалява

до відповідача 1 Відкритого акціонерного товариства „Перечинський лісохімічний комбінат”, м. Перечин

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю НВП „Поліпром”, м. Дніпропетровськ

про стягнення суми 67260,33 грн.

Суддя        І.В. Івашкович

Представники:

від позивача – Белла Т.А., довіреність від 11.06.07

від відповідача 1 –Петрушко Р.В. –начальник юридичного відділу, довіреність від 25.06.07

від відповідача 2 – Петрушко Р.В., довіреність від 16.07.07

У судовому засіданні 30.07.2007 р. оголошувалась перерва до 02.08.2007р. 16 год. 30 хв.

СУТЬ СПОРУ: ТОВ „Науково-виробниче підприємство „Грифсканд-Свалява”, м. Свалява звернулось з позовом до ВАТ „Перечинський лісохімічний комбінат”, м. Перечин. до ТОВ НВП „Поліпром”, м. Дніпропетровськ про стягнення 67260,33 грн. відшкодування шкоди, заподіяної вжиттям запобіжних заходів

Позов мотивує тим, що ухвалою Замостянського районного суду                            м. Вінниці від 25.09.2006 р., винесеною за результатами розгляду матеріалів за позовною заявою та заявою про забезпечення позову, поданою ВАТ „Перечинський лісохімічний комбінат” та ТОВ Науково-виробниче підприємство „Поліпром” до ТОВ “GRYF SKAND Sp. z. o. o.”, ТОВ „Науково-виробниче підприємство „Грифсканд-Свалява”, ЗАТ „Фірма „Свалява ЛХК”, третьої особи без самостійних вимог –Свалявської районної державної адміністрації „Про визнання рішень загальних зборів недійсними, визнання статуту недійсним та скасування державної реєстрації”, вжито заходи по забезпеченню позову, зокрема, заборонено громадянину республіки Польщі Маріушу Жореку виконувати посадові обов’язки та функції директора ТОВ „Науково-виробниче підприємство „Грифсканд-Свалява”, в тому числі підписувати в якості директора товариства будь-які правочини, угоди, контракти, інші офіційні документи, приймати будь-які рішення з питань поточної діяльності товариства, користуватись печаткою та майном товариства.

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 13.03.2007 р. по справі №2-291/2007 позов залишено без розгляду та скасовано забезпечення позову, накладене ухвалою від 25.09.2006 р.

Позивач стверджує, що внаслідок примусового виконання ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.09.2006 р. ТОВ „Науково-виробниче підприємство „Грифсканд-Свалява” завдано шкоди в розмірі 67260,33 грн. згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком.

Позивач просить стягнути суму 67260,33 грн. з відповідачів (в рівній частині з кожного), керуючись нормами ст. 124 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 4, 12, 15, 32 –34, 36, 4310, 54 –58 ГПК України.

Представником позивача позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представником відповідача 1 та відповідача 2 подано письмові відзиви на позов, у яких наведено аналогічні один до одного підстави заперечень на позовні вимоги. Зокрема, відповідач 1 та відповідач 2 стверджують, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню. У відзивах наголошено, що підстави, порядок та правові наслідки застосування заходів забезпечення позову в цивільному процесі встановлені ст.ст. 151 –155 Цивільного процесуального кодексу України. Ст. 155 ЦПК України передбачено право особи, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, на відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову, зокрема, у випадку залишення заяви без розгляду.

Стверджує, що виходячи з аналізу норм ст.ст. 22 та 1166 Цивільного кодексу України зміст збитків, як правової категорії, є більш вузьким, ніж поняття шкоди. Наголошено, що правомірність застосування заходів забезпечення позову ухвалою від 29.09.06 підтверджена ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 31.01.07.

Посилаючись на ці та інші викладені у відзиві мотиви відповідач 1 та відповідач 2 просять відмовити у задоволенні позову.

Представником відповідача 1 та відповідача 2 заперечення проти позову підтримано.

Представником позивача подано письмові заперечення на відзив (заява №304 від 24.07.07).

Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний спір не підвідомчий господарському суду, а провадження у справі слід припинити на підставі п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступних мотивів.

В даному випадку ухвалою від 25.09.2006 р. Замостянського районного суду м. Вінниці (місцевого суду загальної юрисдикції) заходи по забезпеченню позову вжито в порядку ст.ст. 151, 152 Цивільного процесуального кодексу України. Нормами ст. 155 ЦПК України врегульовано настання таких правових наслідків, як право особи, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, на відшкодування збитків, завданих вжиттям таких заходів, зокрема, у разі залишення позову без розгляду.

Таким чином, вимоги про відшкодування збитків, заподіяних вжиттям заходів забезпечення позову, мають розглядатись судом загальної юрисдикції, з обов’язковим застосуванням норм ст.ст. 151 –155 ГПК України.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги з посиланням на обставини скасування Замостянським районним судом м. Вінниці вжитих ним заходів по забезпеченню позову, просить стягнути з відповідачів суму 67260,33 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної вжиттям запобіжних заходів, посилаючись при цьому на норми ст. 4310 ГПК України.

Позивач неправомірно ототожнює заходи забезпечення позову, які в даному випадку вживались в порядку ст.ст. 151, 152 ЦПК України, із запобіжними заходами, вжиття яких здійснюється господарськими судами України, в порядку норм, встановлених у розділі V-1 ГПК України. При цьому слід наголосити, що господарський суд в порядку ст. 4310 ГПК України вирішує питання про відшкодування шкоди, заподіяної вжиттям запобіжних заходів, виключно у випадках, якщо такі заходи вживались в порядку ст.ст. 431 –434 ГПК України.

Разом з тим, в даному випадку вживались не врегульовані ГПК України запобіжні заходи, а в порядку ст.ст. 151, 152 ГПК України вжито заходи забезпечення позову і, як зазначено вище, вирішення питання про відшкодування заподіяних вжиттям таких заходів збитків підпадає під регламентацію норм ст. 155 ЦПК України та здійснюється судом загальної юрисдикції.

Окрім того, суд вважає необхідним звернути увагу на той факт, що з вищезгаданою позовною заявою про вжиття заходів забезпечення позову до Замостянського районного суду м. Вінниці звертались три позивачі, а саме, ВАТ „Перечинський лісохімічний комбінат”, ТОВ НВП „Поліпром” (відповідачі по даній справі), а також громадянин Лівшиць Леонід Мусійович, до якого позов в даному випадку не заявлено.

Суд вважає, що об’єктивне вирішення питання про відшкодування збитків, заподіяних вжиттям заходів забезпечення позову, може відбуватися з обов’язковим залученням до участі у справі як відповідача гр. Лівшиця Л.М., який є один з позивачів по вищезгаданій справі Замостянського районного суду м. Вінниці. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 1, 21 ГПК України, справи за участю фізичних осіб без статусу суб’єкта підприємницької діяльності не підвідомчі господарським судам України.

Виходячи з наведених вище обґрунтувань суд констатує висновок про те, що спір про відшкодування шкоди, який виник у зв'язку з вжиттям судом загальної юрисдикції в порядку ст.ст. 151, 152 Цивільного процесуального кодексу України заходів забезпечення позову, не підлягає вирішенню в господарському суді України.

Провадження у даній справі слід припинити на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 47 ГПК України, ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, держмито в розмірі 672,60 грн., сплачене платіжним дорученням №1918 від 12.06.2007 р., підлягає поверненню позивачу з держбюджету.

Керуючись ст. 4810, п. 1 ст. 80, ст. 47 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, суд

УХВАЛИВ:

1.          Провадження у справі припинити.

2.          Повернути позивачу з держбюджету держмито в розмірі 672,60 грн., сплачене платіжним дорученням №1918 від 12.06.2007р.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку, передбаченому ГПК України.

Суддя                                                                                                   І.В. Івашкович