СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

17 вересня 2007 року
Справа № 2-11/4607-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Антонової І.В.,

суддів                                                                      Видашенко Т.С.,

Котлярової О.Л.,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

за участю представників сторін:

позивача: Аметов Сіран Дурсінович, довіреність № 01/3602 від 25.12.2006, Фонд майна Автономної Республіки Крим,

відповідача: Погорілко Надія Миколаївна, довіреність № 654 від 27.12.2006, Фонд державного майна України,

третьої особи: Голубєва Ніна Анатоліївна, довіреність № 1490/2850 від 14.09.2007, Верховна Рада Автономної Республіки Крим,

третьої особи: Сазонов Олександр Вікторович, довіреність № 1 від 15.01.2007, Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим  та місті Севастополі,

третьої особи: Малухіна Вікторія Олександрівна, довіреність № 01-01/3261 від 10.11.2006, Рада міністрів Автономної Республіки Крим,

прокурор: Шаблін Євген Ігорович, посвідчення № 490 від 21.03.2007, Прокуратура  міста Севастополя..

розглянувши апеляційну скаргу Фонду державного майна України на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддів  Цикуренко А.С. , Мокрушин В.І., Воронцова Н.В.) від 13 червня 2007 року у справі №2-11/4607-2007А

за позовом           Фонду майна Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 17,Сімферополь,95015)

до           Фонду  державного майна України (вул. Кутузова, 18/9,Київ 133,01133)

3 особи: Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (майд. Повсталих, 6,Севастополь,99008)

Верховна Рада Автономної Республіки Крим (вул. К. Маркса, 18,Сімферополь,95000)

Рада міністрів Автономної Республіки Крим (пр. Кірова, 13,Сімферополь,95000)

Прокурор Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 21,Сімферополь,95000)

про визнання недійсним наказу Фонду державного майна України № 38-р від 28.02.2007 „Про орган приватизації в Автономній Республіці Крим”.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фонд  майна Автономної Республіки Крим, звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до Фонду державного майна України, третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі  про визнання недійсним наказу Фонду державного майна України № 38-р від 28.02.2007 „Про орган приватизації в Автономній Республіці Крим”.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 29 березня 2007 року вжиті заходи забезпечення адміністративного позову  шляхом зупинення дії  оспорюваного наказу.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 24 квітня 2007 року  залучено до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Верховну Раду Автономної Республіки Крим та Раду міністрів Автономної Республіки Крим.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 13 червня 2007 року у адміністративній справі № 2-11/4607-2007А (судді Цикуренко А.С., Мокрушин В.І., Воронцова Н.В.) позов Фонду майна Автономної Республіки Крим задоволено.

Наказ Фонду державного майна України від 28.02.2007 р. за № 38-р „Про орган приватизації в Автономній Республіці Крим” визнано нечинним.

Заходи забезпечення адміністративного позову скасовані.

Не погодившись з постановою суду, Фонд державного майна України звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги Фонду державного майна України обґрунтовані неповним з’ясуванням господарським судом Автономної Республіки Крим обставин, що мають значення для справи, а також порушенням норм матеріального права.

Так, заявник скарги твердить,  що місцевий господарський суд не надав належної правової оцінки тому, що Фонд державного майна України при виданні оспорюваного наказу діяв виключно в межах  повноважень, визначених абзацем 1 пунктом 7 Указу Президента України від 30.01.2007 № 56/2007 щодо створення в Автономній Республіці Крим відділення Фонду державного майна України, а також передбачених пунктом 3 Тимчасового положення про Фонд державного майна України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 № 2558-ХІІ.

Також, на думку Фонду державного майна України, поза увагою господарського суду Автономної Республіки Крим залишились положення статті 28 Конституції Автономної Республіки Крим, у відповідності  до яких нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим з питань виконання делегованих відповідно до Конституції України державних виконавчих функцій і повноважень на території Автономної Республіки Крим, приймаються згідно з Конституцією України і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України та на їх виконання.

Заявою від 10 серпня 2007 року, керуючись статтею 36-1 Закону України „Про прокуратуру” та на підставі статей 60, 61 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор міста Севастополя повідомив Севастопольський апеляційний господарський суд про вступ у процес по даній справі в інтересах держави в особі Фонду державного майна України.

У зв’язку з відпусткою судді  Ткаченко М.І.  на підставі розпорядження першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду здійснено заміну судді Ткаченко М.І. на суддю Антонову І.В., головуючим у справі призначено суддю Антонову І.В..

У зв’язку із зайнятістю судді  Лисенко В.А.  на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду здійснено заміну судді Лисенко В.А. на суддю Видашенко Т.С..

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

28 лютого 2007 року Фондом державного майна України був  виданий наказ № 38-р „Про орган приватизації в Автономній Республіці Крим”, яким на виконання абзацу 1 п. 7 Указу Президента України  від 30.01.2007 № 56/2007 „Питання Фонду державного майна України” та з метою вдосконалення системи органів приватизації визначено:

- Перейменувати Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Севастополю в Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі з 01.03.2007 р.;

-  Надати Регіональному відділенню Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі повноваження по здійсненню політики у сфері управління, приватизації та оренди майна, що знаходиться на території Автономної Республіки Крим та належить до державної власності.

Позивач, Фонд майна Автономної Республіки Крим, вважає, що при прийнятті Фондом державного майна України наказу від 28.02.2007 № 38-р були порушені його права і інтереси, що стало підставою для його звернення до господарського суду  Автономної Республіки Крим із вказаним позовом.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про  наявність підстав для її задоволення у зв’язку з наступним.

Задовольняючи позов,  господарський суд Автономної Республіки Крим виходив з того, що в порушення пункту 7 Указу Президента України від 30.01.2007 № 56/2007 Фонд державного майна України не здійснив у встановленому порядку заходи щодо створення в Автономній Республіці Крим відділення Фонду державного майна України, а обмежився  перейменуванням Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Севастополю та наданням йому відповідних повноважень.

Однак, такий висновок не відповідає нормам матеріального права з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 Тимчасового положення про Фонд державного майна України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 року № 2558-ХІІ,  Фонд  у  своїй  діяльності  підпорядкований  і  підзвітний Верховній Раді України. У    своїй    діяльності    Фонд    керується    Конституцією і  законодавчими  актами  України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а також цим Положенням.

Пунктом 3 Положення передбачено, що в  Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі Фонд створює регіональні відділення. У разі необхідності Фонд  має право  створювати  представництва  в інших містах, а також районах України.

Указом Президента України від 30 січня 2007 року № 56/20007 Фонду державного майна України було поставлено завдання щодо створення в Автономній Республіці Крим відділення Фонду державного майна України.

На виконання Указу Президента України від 30 січня 2007 року № 56/2007 наказом Фонду державного майна України від 28 лютого 2007 року № 38-р „Про орган приватизації в Автономній Республіці Крим” з 1 березня 2007 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Севастополю перейменовано в Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі.

Згідно з пунктом 2 вказаного наказу Регіональному відділенню Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі надані повноваження по здійсненню політики у сфери управління, приватизації та оренди майна, що знаходяться на території Автономної Республіки  Крим та належить до державної власності.

Згідно зі статтею 2 Конституції Автономної Республіки Крим правовою   основою   статусу   і   повноважень  Автономної Республіки Крим,  Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим є Конституція України, закони України, Конституція Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частини 2 статті 2 Конституції Автономної Республіки Крим у  разі  протиріччя  положень  нормативно-правових   актів Верховної  Ради Автономної Республіки Крим та актів Ради міністрів Автономної Республіки Крим Конституції  України,  законам  України діють положення Конституції України, законів України.

Статтею 28 Конституції Автономної Республіки Крим передбачено, що нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим з питань виконання делегованих відповідно до Конституції України державних виконавчих функцій і повноважень на території Автономної Республіки Крим приймаються згідно з Конституцією України і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів  України та на їх виконання.

Щодо невідповідності положень постанови Ради міністрів Автономної Республіки Крим від 02 листопада 1995 року № 325, якою затверджено Положення про Фонд майна Автономної  Республіки Крим в частині передачі Фондом майна Автономної Республіки Крим в оренду державного майна вимогам статті 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендодавцями є:

-          Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук;

-          органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності;

-          підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв. м на одне підприємство, а з дозволу органів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті, - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна, що перевищує площу 200 кв. м..

Частиною 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, яка підлягає застосуванню у даному випадку, визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Судова колегія не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо порушення відповідачем пункту 7 Указу Президента від 30 січня 2007 року № 56/2007,  яке виразилося у тому, що Фонд державного майна України не здійснив у встановленому порядку заходи по створенню в Автономній Республіці Крим відділення Фонду державного майна Україна, а обмежився перейменуванням регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Севастополю з наданням йому відповідних повноважень з наступних підстав.

До видачі спірного наказу Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Севастополю займалось приватизацією, здавало в оренду державне майно, здійснювало управління корпоративними правами держави лише тим державним майном, що знаходиться на території міста Севастополя.

Однак, пунктом 2 наказу Фонду державного майна України від 28 лютого 2007 року № 38-р Регіональному відділенню  Фонду державного майна України  в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі надані повноваження по здійсненню політики у сфері  управління, приватизації  та оренди майна, що знаходиться на території Автономної Республіки Крим та  належить до державної власності.

Таким чином, видача спірного наказу  надала Регіональному відділенню Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі всі повноваження по здійсненню політики у сфері управління ,приватизації та оренди майна, що знаходиться на території не лише міста Севастополя, але й на території Автономної Республіки Крим та належить до державної власності.

Також судова колегія вважає неспроможним висновок місцевого господарського суду про те, що Фонд державного майна України не вирішив питання щодо відповідних повноважень Фонду майна Автономної Республіки Крим, що, в свою чергу, як вважає суд, є порушенням Указу Президента України від 30 січня 2007 року № 56/2007 з огляду на те, що Указ Президента не містить припису  стосовно зобов’язання Фонду державного майна України  вирішити питання з повноваженнями Фонду майна Автономної Республіки Крим.

Правомірність  передачі повноважень Фондом державного майна України від Фонду  майна Автономної Республіки Крим Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Севастополю досліджувалась Вищим адміністративним судом України при розгляді справ №  2-10/13004-2006А  за позовом Фонду майна Автономної Республіки Крим про визнання нечинним наказу Фонду державного майна України № 933 від 15 червня 2006 року № 93 „Щодо надання Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Севастополю повноважень по здійсненню приватизації об’єктів групи А  та незавершеного будівництва державної власності, які розташовані на території Автономної Республіки Крим”  та № 2-13/14931-2006А за позовом Фонду майна Автономної Республіки Крим про визнання нечинним наказу Фонду  державного майна України № 1244 від 10 серпня 2007 року „Щодо надання Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Севастополю повноважень щодо здійснення приватизації об’єктів групи Ж державної власності, які розташовані на території Автономної Республіки Крим”.

Дійшовши висновку про правомірність видання даних  наказів, Вищий адміністративний суд України зазначив, що Фонд державного майна України вправі наділяти повноваженнями державні органи приватизації щодо здійснення приватизації майна, яке перебуває у загальнодержавній власності.  В свою чергу, ці органи приватизації мають діяти тільки в межах наділених повноважень.

Відносно оренди державного майна, яке розташоване на території Автономної Республіки Крим, то наказом Фонду державного майна України від 30 січня 2007 року  № 159 „Про визнання орендодавця на території Автономної Республіки Крим” право здавати в оренду державне майно, яке розташоване на території Автономної Республіки Крим, надано Регіональному   відділенню Фонду державного майна України по місту Севастополю.

Перелік викладеного свідчить про те, що наказ № 38-р від 28 лютого 2007 року „Про орган приватизації в Автономній Республіці Крим” виданий Фондом державного майна України з дотриманням вимог діючого законодавства та в межах наданих повноважень, у зв’язку з чим підстави для визнання його недійсним відсутні.

Частиною 4 статті 118  Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що якщо у задоволенні вимог позивачеві буде відмовлено, вжиті заходи забезпечення адміністративного позову зберігаються до набрання постановою суду законної сили. Проте суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим.

За даних обставин заходи забезпечення адміністративного позову, вжиті ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 29 березня 2007 року, підлягають скасуванню.

Керуючись  статтею 118, статтею 195, пунктом 3 статті 198, статтею 202, частиною 2 статті 205, статтею 207, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу  Фонду державного майна України  задовольнити.

2. Постанову господарського суду  Автономної Республіки Крим від 13  червня 2007 року у справі № 2-11/4607-2007А скасувати.

3. Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову  відмовити.

4. Скасувати заходи забезпечення адміністративного позову, вжиті  ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 29 березня 2007  року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної сили цією ухвалою та в порядку,  передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                  І.В. Антонова

Судді                                                                                Т.С. Видашенко

О.Л. Котлярова