ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  20/365

22.10.07

За позовом         Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортна

компанія»

до                         Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Бонус»

про                       стягнення 79 382,28грн. збитків

Суддя Палій В.В.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

від позивача        Сердюк К.В.- предст. (дов. від 15.06.2007р.)

від відповідача    не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги заявлені про стягнення 79 382,28грн.  завданих збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.03.2006р. мала місце дорожньо –транспортна пригода, за участю автомобіля позивача, який був застрахований відповідачем. Оскільки відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування на користь постраждалих внаслідок  ДТП осіб (ДТП сталося з вини водія позивача), такі збитки відповідно до  вироку Мар”їнського районного суду Донецької області від 31.07.2007р. зобов’язаний відшкодувати позивач, як власник транспортного засобу. У зв’язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача 79382,28грн. завданих збитків, а саме суму, яку позивач повинен відшкодувати постраждалим внаслідок ДТП особам.

Відповідно до довідки про внесення до ЄДРПОУ відповідача, відповідач знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 17-25, оф. 93, відповідно ухвала про порушення провадження у справі направлена відповідачу за вказаною адресою, проте відповідач у судове засідання не з’явився, відзиву на позов не надав.

У судовому засіданні 22.10.2007р. представник позивача подав клопотання про зупинення провадження у справі №20/365 до набрання законної сили вироком Мар’їнського районного суду Донецької області від 31.07.2007р., оскільки сума збитків, завданих бездіяльністю відповідача позивачу була встановлена вироком Мар’їнського районного суду Донецької області.

У судовому засіданні 22.10.2007р. клопотання судом не задоволено, з огляду на обставини, викладені у рішенні суду.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав свої позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2005р. між позивачем (страхувальник) та відповідачем (страховик) укладено договір страхування АЦВ №045 ЗФ обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач зобов’язався відшкодувати пряму шкоду, яка буде заподіяна третій собі під час руху транспортного засобу, якщо має місце причинний зв'язок між рухом транспортного засобу і заподіяною ним шкодою. У додатку  до договору перелічені транспортні засоби, на які розповсюджується дія договору страхування АЦВ №045 ЗФ. Серед таких транспортних засобів зазначений автомобіль марки Вольво FM-12 державний номер 030-36 НР.

10.03.2006р. на автодорозі сполучення «Запоріжжя-Донецьк»сталася дорожньо –транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення: автомобіля марки Вольво FM-12 державний номер 030-36 НР з напівприцепом  марки SCHMITS SPR 24 L 13 державний номер 030-36 НР, який належить позивачу та яким керував Козань С.В., автомобіля марки Мерседес-Бенц 208 D державний номер 377-66 ЕВ та екскаватора марки ЭО-2106 державний номер Т 69-50 ДЦ.

Позивач зазначає про те, що по факту ДТП було порушено кримінальну справу по обвинуваченню водія позивача. Позивача було визнано цивільним відповідачем. 31.07.2007р. Мар’їнським районним судом Донецької області було винесено вирок, згідно якого водія позивача визнано винним у скоєнні ДТП, а з позивача на користь потерпілих в ДТП осіб стягнуто 41882,28грн. матеріальної шкоди та 37500,00грн. моральної шкоди. Всього -79382,28грн.

Оскільки відповідач не виконав своїх зобов’язань за договором страхування АЦВ №045 ЗФ та не виплатив страхового відшкодування постраждалим особам, позивачу завдано збитків на суму 79382,28грн., яку позивач повинен відшкодувати потерпілим особам за вироком суду.

У зв’язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача 792382,28грн. завданих збитків.

Відповідач відзиву на позов не надав, представника у судове засідання не направив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмовляє у їх задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 228 зазначеного Кодексу учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

На вимогу суду позивач не надав суду доказів того, що ним сплачено 41882,28грн. матеріальної шкоди та 37500,00грн. моральної шкоди на користь потерпілих в ДТП осіб за вироком суду. Крім того, представник позивача надав суду докази того, що  вирок Мар’їнського районного суду Донецької області не вступив у законну силу, оскільки оскаржений в апеляційному порядку.

Таким чином, позивач не надав суду доказів того, що збитки у сумі 79382,28грн., станом на час пред’явлення позивачем позову до суду, були завдані позивачу, оскільки вирок суду, на який посилається позивач не набрав законної сили та позивачем не надано суду доказів того, що матеріальна та моральна шкода була відшкодована позивачем потерпілим особам.

Клопотання позивача про зупинення провадження у справі №20/365 до набрання законної сили вироком Мар’їнського районного суду Донецької області судом не задоволено, з огляду на те, що позивачем не доведено, що станом на час пред’явлення позивачем позову до суду йому було заподіяно збитки з боку відповідача. Звернення до суду з позовом на майбутнє суперечить принципам судочинства, оскільки до суду має право звернутися особа за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а не особа, яка припускає, що у майбутньому, можливо, її права будуть порушені.

Судові витрати покладаються на позивача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмовляє у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити  повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                                                             В.В.Палій