ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"18" грудня 2007 р.
Справа № 17/319/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого Жекова В.І.

суддів Картере В.І., Пироговський В.Т.

секретар судового засідання Буравльова О.М.

представники сторін в судове засідання 04.12.2007р. та 18.12.2007р. –не з’явились

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю “Склопластик”

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 06.09.2007р.

у справі № 17/319/07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Склопластик”

до Малого приватного підприємства „Тетіс-2”

про стягнення заборгованості у розмірі 11197 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.11.2007р., яка надіслана сторонам 16.11.2007р., розгляд апеляційної скарги призначено на 04.12.2007р., тобто сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце засідання суду, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідно до вимог ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався.

16.04.2007р. ТОВ „Склопластик” звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом про стягнення з МПП „Тетіс-2” заборгованості за усною  домовленістю  про поставку товару  від 08.07.2005р. на суму 11197 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 06.09.2007р. (суддя Коваль С.М.) в задоволенні позовних вимог ТОВ „Склопластик” відмовлено у повному обсязі.

Постановляючи судове рішення суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ „Склопластик” не доведено поставку товару, а відтак  відсутні підстави щодо стягнення заборгованості з відповідача у справі.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Миколаївської області Товариства з обмеженою відповідальністю “Склопластик” 13.11.2007р. подано до Одеського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу,  в якій скаржник просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного:

Як вбачається із позовної заяви, 08.07.2005р. між ТОВ „Склопластик” та МПП „Тетіс-2” було укладено усну угоду щодо поставки товару.

Позивач вважає, що поставка товару була їм здійснена  у межах домовленості, про що  свідчать видаткова накладна №РН-0000435 від 08.07.2005р. на суму 26197 грн., та  рахунок - фактура № СФ-0000364 від 08.07.2005р. В підтвердження своїх доводів щодо отримання товару,  позивачем надано до суду довіреність серія ЯКЦ №406402 від 08.07.2005р.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується із доводами наведеними в оскаржуваному судовому рішенні, а відтак не погоджується із доводами наведеними в  апеляційній скарзі, оскільки  відповідно до  вимог п.2 ст. 266 ГК України при поставці товару  сторонами має бути визначена специфікація товарів, яка включає загальну кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатуру) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами.

Таким чином, рахунок-фактура та видаткова накладна свідчать, що сторони не дійшли згоди по істотним умовам поставки, а зобов’язання припинилося ще до початку його виконання, тобто товар вказаний у рахунку-фактурі від 25.05.05 р. та видатковій накладній від 08.07.05р. не був отриманий відповідачем.

Також з рахунку –фактури № СФ-0000364 від 08.07.2005р. вбачається, що даний рахунок дійсний для сплати до 08.07.2005р., тобто один день, але відповідачем перераховано 15000 грн. 13.07.2005р., що підтверджується банківською випискою, а відтак із наявних у справі документів вбачається хронологія юридичних подій здійснювалась в окремі дні і місяці, а тому  відсутні підстави вважати що здійснена оплата проводилась саме за спірний товар.

Крім того, видаткова накладна не містить підпису отримувача товару.

Відповідно до доводів позивача наведених у позовній заяві,  МПП „Тетіс-2” отримало товар за  довіреністю серія ЯКЦ № 406402 від 08.07.2005 року (строк дії якої до 18.07.2005 р.) на ім’я Овчарука В.П. засвідченою підписом та печаткою відповідача.

Між тим, на думку колегії зазначена довіреність не  може бути  прийнята в якості доказів по справі, оскільки остання  не відповідає вимогам діючого законодавства. Так  відповідно до  вимог ч. 3 пункту 6 Інструкції „Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей від 12 червня 1996 р. за N 293/1318” при виписуванні довіреності перелік цінностей, які належить отримати по ній (графа „Найменування цінностей” у бланку довіреності), наводиться обов'язково із зазначенням назви і кількості цінностей для одержання, незалежно від того, чи є такі відомості у документах на відпуск (наряді, рахунку, договорі, замовленні, угоді тощо) цінностей. Незаповнені рядки довіреності прокреслюються. Також у відповідності до ч. 12 зазначеної інструкції забороняється відпускати цінності у випадку подання довіреності, виданої з порушенням встановленого порядку заповнення або з незаповненими реквізитами, відтак відповідно вищевказаному позивач не мав права за даною довіреністю передавати товар, а в свою чергу відповідач приймати.

Крім того, в наданих видатковій накладній та рахунку-фактурі передбачена оплата за транспортні послуги, однак позивачем не надано жодного документу, який визначав би спосіб надання, а також документу підтверджуючого факт здійснення цієї послуги.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія зазначає, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві, а тому підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.77,99,101-105 ГПК України, колегія суддів

Постановила:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 06 вересня 2007р. зі справи №17/319/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили  з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

.

Головуючий суддя:                                                            Жеков В. І.

Суддя:                                                                                          Картере В.І.

Суддя:                                                   Пироговський В. Т.

Повний текст постанови підписано 21 грудня 2007р.