СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2007 р.
Справа №  04-02-11/4174

Господарський суд Черкаської
області в складі: головуючого-судді Упир І.І., при секретарі -Голосінській
Н.М.,  за участю представників сторін:
від позивача -Прилуцький В.Н. -представник за довіреністю, від відповідача -не
з”явився, від третьої особи -не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу за позовом Виробничого сільськогосподарського
кооперативу “Міжгір'я” до Відкритого акціонерного товариства “Білозірська
реалізаційна база хлібопродуктів”, третя особа
без самостійних вимог на стороні відповідача  приватний підприємець  ОСОБА_1
про стягнення 670286 грн. 92 коп.

В засіданні суду оголошувалась
перерва до 11 год. хв. 04.12.2007 року.

ВСТАНОВИВ:

Позивач заявив позов про стягнення
з відповідача 641277 грн. збитків згідно укладеного договору  №48 на послуги по зберіганню зерна  від 22.08.2000 року, 29009 грн. 92 коп.
витрат по зберіганню зерна та 25000 грн. витрат понесених позивачем на юридичну
допомогу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що в порушення умов договору на послуги по
зберіганню зерна від 22.08.2000 року №48 відповідач безпідставно відпустив
приватному підприємцю ОСОБА_1, 493,29 тон зерна пшениці,  яке позивач здав на зберігання відповідно до
договору №48.

Позивач вважає, що  такими протиправними діями йому були нанесені
збитки в сумі 641277 грн. вартості зданого на зберігання зерна пшениці і
відпущеного ПП ОСОБА_1, а також відповідач має йому повернути 29009 грн. 92 коп.
за зберігання зерна, які були сплачені відповідачу, що підтверджується актом
взаємо- звірки без номера і дати ( арк.. 87) та відшкодувати витрати
понесені  позивачем за надані юридичні
послуги в сумі 25000 грн.

Представник позивача в засіданні суду
позовні вимоги підтримав і суду пояснив, що факт нанесення йому збитків шляхом
необґрунтованого відпуску відповідачем пшениці, яка належала позивачу в
кількості 493,290 тон підтверджується вироком Придніпровського районного суду
м. Черкаси по кримінальній справі №1-44/2007р. по обвинуваченню ПП ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 359, ч.1 ст.
209 ( в ред. 2001-2003р.) , ч. 2 ст. 209 КК України ( далі вирок суду).

Відповідач у відзиву на позов  проти позову заперечив повністю з таких
підстав :

-          ВАТ
“Білозірська реалізаційна база хлібопродуктів” не порушила зобов'язання
( договір на послуги по зберіганню зерна№48 від 22.08.2000р);

-          ВСК “Міжгір'я” сам винен у тому, що
ПП ОСОБА_1 зміг використати підроблену довіреність для переоформлення пшениці
на своє ім'я.

Представник відповідача в засіданні
суду проти позову заперечив з обставин викладених в листі від 08.11.2007 року
“Міркування щодо поданого представником позивача вироку та інших доказів у
справі” , а також суду пояснив, що наявність довіреності на відпуск зерна
пшениці іншій особі не є обов”язковою. Договір між позивачем і ПП ОСОБА_1 не
розірвано і навіть частково виконано ПП ОСОБА_1 Отже, як вважає відповідач,
збитки позивача виникли внаслідок невиконня ПП ОСОБА_1 своїх зобов'язань.

Третя особа відзиву на позов суду
не надіслала, явку свого представника в засідання суду не забезпечила.

Суд вважає справу розглянути за
наявними матеріалами та у відсутності представника третьої особи.

Вислухавши пояснення представників
сторін та оцінивши надані докази у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до задовлення з таких підстав.

Відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.4,
2.3.5 договору №48 відповідач зобов'язувався прийняти пшеницю та забезпечити визначення
її якості та здійснювати всі належні заходи збереження пшениці позивача, не
проводити відпуск або відвантаження зерна без письмової згоди позивача і не
користуватися ним.

За договором зберігання, згідно
ст.ст. 936, 942 ЦК України, одна сторона ( зберігач) зобов'язана зберігати річ,
яка передана її другою стороною ( поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві
у схоронності. Зберігач зобов'язаний вжити усіх заходів, встановлених
договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення
схоронності речі. Суть договору зберігання полягає в тому, що одна особа
передає іншій особі майно яка приймає його для зберігання на певний строк,
тобто мета даного зобов'язання зберігати річ і повернути в схоронності тій
особі яка здала на зберігання.

В порушення договірних зобов'язань
відповідач зерно пшениці в кількості 388,080 тон, що належало СВК “Міжгір'я”
відпустив приватному підприємцю ОСОБА_1, а решта 105 тон залишилася на
зберіганні у відповідача. Цей факт підтверджується вироком суду від 30.08.2007
року в якому зазначено, що ПП ОСОБА_1 шляхом обману отримав  на ВАТ “Білозерська реалізаційна база
хлібопродуктів” 388,080 тон зерна пшениці на загальну суму 364795 грн., яке
належало Виробничому сільськогосподарському кооперативу “Міжгір'я” та
знаходилося там на зберіганні.

За цей та інші кримінальні злочини
приватний підприємець ОСОБА_1 вироком суду від 30.08.2007 року був засуджений
на 5 років 1 місяць позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили.

Таким чином, відповідно до ч.3 ст.
35 ГПК України вирок суду , що набрав законної сили, є обов'язковим для
господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та
ким вони вчинені.

Отже, факт відпуску зерна пшениці,
що належало СВК “Міжгір'я”  ПП ОСОБА_1
без розпорядження  СВК “Міжгір'я”
встановлений вироком суду і не підлягає доведенню в цій справі ( ч.2 ст. 35 ГПК
України).

Таким чином, відповідач порушив
договірні зобов'язання по зберіганню зерна пшениці не перевіривши дійсність
листа позивача  від 25.06.2001 року на
переоформлення пшениці на ПП ОСОБА_1 та довіреність  від 2.07.2001 року № 106143  видану на
ОСОБА_2 відпустив ПП ОСОБА_1 388,080 тон зерна пшениці, чим наніс
позивачу збитки в сумі 641277 грн. вартості зерна пшениці.

Згідно п.2 ст. 224 ГПК України під
збитками розуміються витрати, зроблені управною стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управна сторона
одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил
здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідач відмовив позивачу у
передачі йому зерна пшениці яке було здане на зберігання в кількості 493,290
тон. Тому, відповідно  до п. 1-2 ст. 224
ГК України відповідач має відшкодувати позивачу збитки в сумі вартості зерна
пшениці яка складає 641277 грн.

Крім того за зберігання цієї
пшениці позивачем було сплачено 29009 грн 92 коп., що підтверджується актом
звірки взаєморозрахунків укладеного між позивачем і відповідачем без номера і
дати ( аркуш справи 87).

До складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, згідно ст..
225 ГК України включаються і додаткові витрати понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Учасник господарських відносин,
який вчинив господарське правопорушення згідно ст.. 226 ГК України,
зобов”язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам  у господарській сфері інших учасників
господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків
завдано іншим суб'єктам -зобов'язані відшкодовувати на вимогу цих суб'єктів
збитки у добровільному  порядку в повному
обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків
в іншому обсязі.

В добровільному порядку відповідач
збитки не оплатив, що змусило позивача звернутися до юридичної фірми
“Правозахисник” за юридичною допомогою.

03.09.2001 року між Виробничим
сільськогосподарським кооперативом “Між- гір”я” та ТОВ  - юридичною фірмою “Правозахисник” було
укладено договір про надання юридичних послуг.

За надані юридичні послуги позивач
сплатив юридичній фірмі 25000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від
17.10.2001 року.

Таким чином, позивачем були
здійснені додаткові витрати в сумі 29009 грн. 92 коп. за збереження зерна
пшениці та 25000 грн. за надані юридичні послуги, які згідно ст..ст.. 224, 225
ГК України підлягають відшкодуванню позивачу.

Відповідно до загальних норм
чинного законодавства господарсько-правова відповідальність наступає за
наявності таких умов : протиправної
поведінки ( дії чи бездіяльності) особи, шкідливого результату такої
поведінки ( наявності збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою
і збитками та вини особи, яка заподіяла збитки.

Порушення договірних зобов'язань,
неналежне виконання відповідачем змісту зобов'язання, тобто відпуск зерна
пшениці ПП ОСОБА_1 за неперевіреними документами на їх  автентичність та по довіреності яка була
виписана на ОСОБА_2 який не приймав і не передавав це зерно є протиправною
поведінкою відповідача.

В результаті такої поведінки відповідача,
позивач втратив зерно пшениці і поніс додаткові витрати тобто, поніс збитки в
сумі 641277 грн. вартості  зерна пшениці,
витрат на його збереження в сумі 29009 грн. 92 коп., та витрати на юридичні
послуги в сумі 25000 грн.

Отже протиправна поведінка відповідача
є причиною виникнення збитків у позивача, що вказує на наявність
безпосереднього причинного зв”язку між протиправною поведінкою  порушника -відповідача і збитками потерпілої
сторони -позивача.

Згідно ст. 209 ЦК України ( що діяв
на той час) та ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини.

В засіданні суду представник
відповідача не довів  відсутності своєї
вини в порушенні договірних зобов'язань.

Заперечення відповідача проти
позову з вищевикладених мотивів є помилковими і спростовуються матеріалами
справи та вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси у кримінальній
справі №1-44/2007 року по обвинуваченню ОСОБА_1, у вчиненні злочинів
передбачених ч. 4 ст. 190 , ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.1 ст. 209  ( в редакції 2001-2003 р.р.) , ч.2 ст. 209 КК
України.

Доводи представника відповідача в
засіданні суду про те, що при здійсненні господарської операції по
переоформленню та передачі зерна пшениці , що знаходилося на зберіганні, на
особу, яка  отримує це зерно, довіреність
є не об”язковою, є помилковими.

Відповідно до п.п. 1.4 Інструкції
про прядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на
одержання цінностей затвердженої наказом Міністерства фінансів України від
16.05.1996 року №99 зареєстрованої в Мінюсті України 12.06.1996 року, №
293/1318 відпуск матеріальних цінностей
здійснюється тільки за довіреністю і довіреність видається тільки особі,
яка працює на даному підприємстві і сама здійснює приймання матеріальних
цінностей, а не інша особа.

Ствердження представника
відповідача в засіданні суду про те, що між позивачем і ПП ОСОБА_1 було
укладено договір купівлі-продажу і цей договір не розірвано і частково виконано
суд не приймає до уваги оскільки, предметом цього спору є правовідношення які
виникли з зобов'язань по збереженню пшениці ( договір №48) а не з договору
купівлі-продажу №33 від 20.06.2001 року укладеного між позивачем і ПП
ОСОБА_1Договір купівлі-продажу №33 регулює інші
правовідношення, які можуть
вирішуватися за окремим позовом і між цими сторонами.

Таким чином відповідач не виконав
договірні зобов'язання по зберіганню зерна пшениці, а тому відповідно до п. 4.2
договору №48 він зобов'язаний відшкодувати позивачу заподіяні ним збитки.

Враховуючи викладене суд вважає
позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача ВАТ “Білозірська
реалізаційна база хлібопродуктів” на користь
СВК “Міжгір'я”  збитків в сумі
641277 грн. вартості зерна пшениці,
29009 грн. 92 коп. витрат по зберіганню зерна пшениці, 25000 грн. витрат
за надані юридичні послуги, 1700 грн. витрат по держмиту та 69 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст. ст. 49,82 -85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з  ВАТ “Білозірська реалізаційна база
хлібопродуктів”, с. Хацьки, Черкаського району, Черкаської області, код
00956891  на користь  СВК “Міжгір'я”, с. Плескачівка, Смілянського
району, Черкаської області, код 03791798 - збитків в сумі 641277 грн. вартості
зерна пшениці,  29009 грн. 92 коп. витрат
по зберіганню зерна пшениці, 25000 грн. витрат за надані юридичні послуги, 1700
грн. витрат по держмиту та 69 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Рішення суду може бути оскаржене до
Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя
І.І.Упир

Рішення підписано 04.12.2007р.