КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2007                                                                                           № 23/122б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Коваленка В.М.

суддів:             Гарник Л.Л.

при секретарі:

За участю представників:

від ініціюючого кредитора – Стеценко О.Л. (довіреність № 955/9/10-214 від 27.03.2007 року);

від боржника – не з’явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Сервіс"

на постанову Господарського суду м.Києва від 11.05.2007

у справі № 23/122б

за заявою                               Державної податкової інспекції у Шевченківському райноні м.Києві

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Сервіс"

про                                                  визнання банкрутом

Суть постанови і скарги:

Постановою господарського суду м. Києва від 11 травня 2007 року, що прийнята у справі № 23/122-б (суддя – Демидова А.М.) за заявою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва (надалі – Кредитор, Інспекція) до товариства з обмеженою відповідальністю “Альфа-Сервіс” (надалі – Боржник, Товариство) про визнання останнього банкрутом, Товариство визнано банкрутом, припинено процедуру розпорядження майном, відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Лецкана В.Л., якого зобов’язано протягом п’яти днів подати до офіційного друкованого органу оголошення про визнання Товариства банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури і надати суду докази такої публікації, письмово повідомити про визнання Боржника банкрутом усіх відомих йому кредиторів Товариства, а також надати суду звіт та ліквідаційний баланс Боржника. При цьому, підприємницька діяльність Боржника завершена, строк виконання всіх його грошових зобов’язань визнано таким, що настав, припинено нарахування неустойки, процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості Товариства, припинено повноваження органів управління Боржника щодо управління ним та розпорядження його майном (а.с. 130-132).

Товариство з обмеженою відповідальністю “Альфа-Сервіс”, не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції постановою, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену постанову та припинити провадження у справі (а.с. 137-140).

Представники Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва у судових засіданнях 29.10.2007 року та 31.10.2007 року не погоджуються з вимогами, що викладені Товариством в апеляційній скарзі, а тому просять залишити постанову господарського суду м. Києва від 11 травня 2007 року без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення з підстав, викладених, зокрема, у запереченнях на апеляційну скаргу (а.с. 168-169) та наданих поясненнях (а.с.172-173, 177-178).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення Боржника про день і час судового засідання з розгляду його апеляційної скарги, що підтверджується протоколом судового засідання від 29.10.2007 року та розпискою від 29.10.2007 року (а.с. 172-173, 174), апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Боржника без участі його представника.

Заслухавши усні пояснення представників Інспекції та Боржника в судових засіданнях, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19 березня 2007 року було порушено провадження у справі № 23/122-б про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю “Альфа-Сервіс” за заявою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (а.с. 1-2).

Товариство визнано банкрутом, припинено процедуру розпорядження майном, відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Лецкана В.Л., якого зобов’язано протягом п’яти днів подати до офіційного друкованого органу оголошення про визнання Товариства банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури і надати суду докази такої публікації, письмово повідомити про визнання Боржника банкрутом усіх відомих йому кредиторів Товариства, а також надати суду звіт та ліквідаційний баланс Боржника. При цьому, підприємницька діяльність Боржника завершена, строк виконання всіх його грошових зобов’язань визнано таким, що настав, припинено нарахування неустойки, процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості Товариства, припинено повноваження органів управління Боржника щодо управління ним та розпорядження його майном (а.с. 130-132).

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції в постанові посилається на те, що вимоги Кредитора документально підтверджуються та визнаються судом обґрунтованими, з доказів наявних у матеріалах справи вбачається, що Боржник відсутній за юридичною адресою, а тому у суду є всі підстави для визнання Боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. При цьому, місцевий господарський суд керувався нормами ст.ст. 17, 19 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” та ст.ст. 22-24, 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (а.с. 130-132).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Інспекції та Боржника у відкритих судових засіданнях, апеляційний господарський суд вважає, що постанова господарського суду м. Києва від 11 травня 2007 року, яка прийнята у даній справі, є законною і обґрунтованою у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, відповідністю висновків, викладених в постанові суду, обставинам справи та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. За таких умов, оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства без задоволення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що Боржник, в порушення вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України(, не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень при апеляційному провадженні.

Так, в апеляційній скарзі Боржник посилається, як на підстави неправомірності прийняття місцевим господарським судом оскаржуваної постанови, на порушення при її прийнятті норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, на думку скаржника, порушення норм процесуального права, а саме ст. 77 ГПК України, полягає у тому, що справа була розглянута за відсутності представника Боржника, який не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

У зв’язку з наведеними вище посиланнями апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частин 2, 3 ст. 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо, зокрема, справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду (пункт 2 ч. 3 ст. 104 ГПК).

З матеріалів справи вбачається, що провадження у даній справі було порушено ухвалою господарського суду м. Києва 19.03.2007 року, якою розгляд справи було призначено на 28.03.2007 року (а.с. 1-2). Ухвалою господарського суду м. Києва від 28.03.2007 року у зв’язку з неявкою представників сторін, зокрема Боржника, та неподанням витребуваних документів розгляд справи було відкладено на 18.04.2007 року (а.с. 122). Неявка представника Боржника стала також причиною відкладення розгляду справи ухвалою від 18.04.2007 року на 11.05.2007 року (а.с. 125). При цьому, усі вищеперелічені процесуальні документи направлялися сторонам у справі, зокрема Боржнику, що підтверджується відмітками на їх звороті, засвідченими посадовою особою місцевого господарського суду та печаткою останнього. Таким чином, посилання Боржника на те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а в матеріалах справи відсутні докази направлення Боржнику процесуальних документів к справі, спростовуються її матеріалами. За таких обставин, апеляційна інстанція не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови місцевого господарського суду з підстав порушення при її прийнятті норм процесуального права, зокрема, у зв’язку з розглядом справи за відсутністю не повідомленої належним чином про місце засідання суду сторони.

Крім того, Товариство вважає, що в оскаржуваній постанові суд помилково дійшов висновку, що Боржник відсутній за юридичною адресою.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не відповідають обставинам справи та спростовуються поданими та наявними у матеріалах справи на момент прийняття оскаржуваної постанови доказами у зв’язку з наступним.

Відповідно до частини 1 ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

З аналізу наведених положень ст. 52 Закону вбачається, що для визначення відсутнього боржника та визнання його банкрутом, окрім обов’язкового підтвердження наявності кредиторських вимог до боржника, достатнім є підтвердженість хоча б однієї з відповідних ознак: відсутність керівних органів боржника за місцем знаходження або ненадання протягом року до податкових органів податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, або інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Враховуючи наявні у матеріалах справи на момент прийняття оскаржуваної постанови докази, зокрема, акт № 03/24-01 від 09.02.2007 року обстеження місцезнаходження підприємства (а.с. 53), відповідно до якого Товариство відсутнє за юридичною адресою (зазначеної у витязі з ЄДРПОУ, наданому Головним управлінням статистики у м. Києві за № 13-6817 від 15.11.2006, а.с. 61), відповідь на доручення  щодо розшуку службових осіб Товариства № 6511/ДПІ/26-10/90 від 06.12.2006 року (а.с. 55), апеляційна інстанція дійшла висновку, що обставина відсутності керівних органів боржника за місцем знаходження підтверджена належними, у розумінні ст. 34 ГПК України, доказами.

Посилання скаржника на те, що документи додані до заяви про порушення справи про банкрутство, не є достовірними, оскільки керівником Товариства є інша особа, ніж та, яка розшукувалася як посадова особа Боржника, не приймаються апеляційною інстанцією з огляду на наступне.

Як зазначає в апеляційній скарзі Боржник, 10.10.2006 р. Державним реєстратором Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації було зареєстровано зміни до установчих документів Товариства. При реєстрації змін було подано відповідну реєстраційну картку, яка містить усі відомості про підприємство. В довідці з Єдиного державного реєстру від 25.10.2006 р., яка була отримана підприємством  відповідно до внесених змін, керівником зазначається Шевченко Г.В..

У судовому засіданні 29.10.2007 року при розгляді справи у суді апеляційної інстанції представник Боржника надав пояснення, відповідно до яких про зміну керівника Товариства останнє повідомляло Інспекцію (а.с. 172-173). Проте, дане твердження представника Боржника не підтверджується матеріалами справи, а на вимогу апеляційного суду Товариство такі докази не надало. Натомість, Інспекцією було надано лист № 254110/10/24-107 від 31.10.2007 року (а.с. 176), згідно якого відповідно до даних обліку Інспекції керівником Товариства зазначений Федоров Г.О.

Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для визнання Товариство банкрутом як відсутнього боржника у порядку , передбаченому ст. 52 Закону.

З огляду на зазначене вище, апеляційний господарський суд констатує, що Боржником не спростовано правомірність висновків суду першої інстанції щодо визнання його банкрутом в порядку ст. 52 Закону та прийняття оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст.ст. 4-1, 32, 33, 34, 43, 79, 91, 94, 99, 101 –105  ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Альфа-Сервіс” залишити без задоволення, а постанову господарського суду м. Києва від 11 травня 2007 року у справі № 23/122-б без змін.

2.Справу № 23/122-б повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

05.11.07 (відправлено)