ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.12.07 р.                                                                               Справа № 39/325пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання Бахрамовійй А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом: Закритого акціонерного товариства “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк

До відповідача: Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” м. Донецьк

про: визнання права власності на будівлю СВО копрового цеху

За участю представників сторін:

від позивача: Мельник Н.В. – довіреність № 2від 02.01.2007 р., Козир О.О. – довіреність № 31 від 26.11.2007 р.;

від відповідача: Малюк Л.В. – довіреність б/н від 27.09.2007 р.;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” м. Донецьк, про визнання права власності на будівлю СВО копрового цеху.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір оренди земельних ділянок № 501967 від 15.02.2005 р., робочий проект, договір підряду № 501231 від 20.12.2004 р., акти приймання передачі №1-1-1 за січень, квітень, травень 2005 р.

В ході розгляду справи позивач, відповідно до вимог ст. 22 ГПК України, уточнив позовні вимоги, змінив предмет позовних вимог та просив суд визнати за закритим акціонерним товариством “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк право власності на будівлю СВО копрового цеху загальною площею 108кв.м. за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченко, 122, копровий цех.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням уточнень.

Відповідач проти позову заперечив, посилався на відсутність у позивача правоустановчих документів на спірну будівлю.

В порядку статті 41 ГПК України, судом призначено судову будівельно-технічну експертизу, за висновками якої, спірний об’єкт є нерухомим майном та відповідає вимогам будівельних норм та правил.

В судовому засіданні представником позивача надане клопотання про віднесення судових витрат на його рахунок.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивач, в силу вимог ст.ст. 759-786, 792 ЦК України, Закону України “Про оренду землі”, Земельного кодексу України, за договором оренди земельної ділянки №501967 від 15.02.2005 р. набув у платне строкове користування дев’ятнадцять земельних ділянок, несільськогосподарського призначення, загальною площею 522481 кв.м., що розташовані у Ленінському районі м. Донецька по вул. І.Ткаченко, 122.

Земельні ділянки передані позивачеві в оренду для експлуатації існуючих будівель та споруд копрового, обжимного та електросталеливарного цехів.

Як вказує позивач в позовній заяві, він без належного дозволу на орендованій земельній ділянці здійснив будівництво об'єкту нерухомості,  а саме: будівлі СВО копрового цеху загальною площею 108кв.м. за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченко, 122, відповідно до проектно-кошторисної документації, що не затверджена належним чином компетентними органами.

Водночас, як свідчить експертний висновок судового експерта № 3/23/12/07: будівля СВО копрового цеху на загальною площею 108кв.м. згідно вимог ДБН В.2.2-9-99 “Общестенные здания и сооружения”, ДБН В.1.1-7-2002 “Пожарная безопасность” відповідає діючим будівельним правилам та придатне для подальшої експлуатації за призначенням.

Частина 1 ст. 376 ЦК України передбачає, що будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч. 5 ст.376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 33 ГПК України  сторона повинна довести ті обставини справи на які вона посилається,  як на підставу своїх вимог та заперечень.

На час розгляду справи суду не надані документи, які б підтверджували, що збудоване спірне майно порушує чиї-небудь права.

Позивач на час розгляду справи володіє, користується та розпоряджається вказаним майном.

Згідно ст. 115 ГК України володіння майном вважається правомірним доки не буде встановлено інше.

З огляду на наведене, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази неправомірності набуття позивачем права власності на спірне майно, позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на будівлю СВО копрового цеху загальною площею 108кв.м. за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченко, 122, копровий цех, підлягають задоволенню.

Судові витрати за клопотанням позивача покладаються на нього.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 328, 376 ЦК України, ст. 115 ГК України, керуючись ст.ст.22, 33, 41, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк - задовольнити.

Визнати за закритим акціонерним товариством “Мініметалургійний завод “Істіл (Україна)” м. Донецьк право власності на будівлю СВО копрового цеху загальною площею 108 кв.м. за адресою м. Донецьк, вул. І.Ткаченко, 122, копровий цех.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Морщагіна Н.С.