РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2007 р.
Справа № 6/90-2487

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом  Тернопільського транспортного прокурора, вул. С. Бандери, 6, м. Тернопіль, в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України –Державного територіально-галузевого об’єднання «Львівська залізниця», вул. Гоголя, 1, м. Львів

до  Тернопільської міської ради, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль

про  визнання права власності.

За участю представників сторін:

позивача: Пастернак А.О.

відповідача: Мелішевич М.С.

прокурор: Костенко О.А.

Суть справи:

Тернопільський транспортний прокурор звернувся в господарський суд Тернопільської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України –Державного територіально-галузевого об’єднання «Львівська залізниця»до Тернопільської міської ради про, з врахуванням уточнення, визнання права державної власності на нежитлову будівлю Лінійного бюро квитків вокзалу ст. Тернопіль разом з приміщенням гаражів вокзалу.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вказаний об’єкт нерухомого майна знаходиться у повному господарському віданні ДТГО «Львівська залізниця»і перебуває на балансі його відокремленого підрозділу «Вокзал станції Тернопіль». Однак, враховуючи відсутність правовстановлюючих документів для реєстрації права власності на зазначені об'єкти нерухомості позивач просить визнати за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України права державної власності на них у судовому порядку.

У відзиві на позов та поясненнях представника, відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив неможливість оформлення права власності неподанням ДТГО «Львівська залізниця»документів, що підтверджують правовий статус приміщення вокзалу станції Тернопіль.

Судове засідання призначене вперше на 22 червня 2007 року неодноразово відкладалось, в останнє на 07 вересня 2007 року.

У судовому засіданні, представникам сторін роз'яснено належні їм права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22,29,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, думку прокурора судом встановлено:

05 квітня 2007 року Державне територіально-галузеве об’єднання «Львівська залізниця» звернулось до Тернопільської міської ради із клопотанням щодо оформлення та видачі у встановленому законом порядку Свідоцтва на право власності на об’єкт нерухомого майна –нежитлової будівлі Лінійного бюро квитків вокзалу ст. Тернопіль разом з приміщенням гаражів вокзалу, двоповерхова будівля загальною площею 343,9 кв.м., що знаходиться за адресою Привокзальний майдан, 1, у м. Тернополі.

18 квітня 2007 року від Тернопільської міської ради надійшла відповідь за № 557 відповідно до змісту якої, для подальшого розгляду клопотання заявнику слід подати в управління квартирного обліку та нерухомого майна міської ради пакет документів, необхідних для оформлення права державної власності на даний об'єкт.

Враховуючи відсутність правовстановлюючих документів для реєстрації права власності на зазначений об'єкт нерухомості, прокурор звернувся в суд з позовом про визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України права державної власності у судовому порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Частиною п'ятою статті 22 Господарського кодексу України (далі –ГК України), передбачено що держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, які належать до цього сектору і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Право господарського відання та право оперативного управління становлять основу правового режиму майна  державних юридичних осіб.

Приписами  ч.1 ст. 136 ГК України, визначено, що право господарського відання є речове право суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до п. 1.1. Статуту  державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», останнє створене згідно із статтями 1, 4 закону України „Про залізничний транспорт", засноване на державній власності і входить до сфери управління Державної адміністрації залізничного транспорту України, підпорядкованої Міністерству транспорту та зв'язку України.

Майно Залізниці становлять основні фонди та оборотні кошти, а також цінності, вартість яких відображається у балансі Залізниці. Майно Залізниці є державною власністю і закріплене за нею на праві повного господарського відання. Залізниця володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд (п. 4.1., 4.2. Статуту).

Згідно з п. 1.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/6 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.01.2003 року) (далі - Положення), дане Положення визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні та спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав.

Речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України,  фізичних та юридичних осіб, держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб,  міжнародних організацій, іноземних держав, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" №v7381500-04 від 01 липня 2004 року (далі –Закон №v7381500-04) та п.1.5 Положення, підлягають обов'язковій  державній реєстрації.

Згідно з ч.8 ст. 3 Закону №v7381500-04 реєстрація речових прав на нерухоме майно та  їх  обмежень,  проводиться   місцевим  органом  державної  реєстрації  прав  того реєстраційного   (кадастрового)   округу,   в   якому    розміщена нерухомість або більша за площею її частина.

Реєстрацію  прав власності на нерухоме майно здійснюють комунальні  підприємства  бюро  технічної  інвентаризації  (далі - БТІ) (п.1.3 Положення №6/5).

Пунктом 1.4. Положення №6/5 визначено, що   реєстрація прав власності  на  нерухоме  майно   - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права   власності  на  нерухоме  майно,  що  здійснюється  БТІ  за місцезнаходженням   об'єктів   нерухомого   майна   на    підставі правовстановлювальних документів.

Відповідно до ст. 19 Закону №v7381500-04, підставою для державної  реєстрації  прав,  що  посвідчують виникнення,  перехід, припинення речових прав на нерухоме  майно, обмежень цих прав, є у т.ч. інші акти  органів  державної  влади  або органів  місцевого самоврядування,  їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться відповідно п. 6.1.  Положення, з видачею свідоцтва про право власності. Положенням також передбачено обов'язкову реєстрацію права власності на підставі правовстановлюючих документів (згідно Додатку №1 до даного Положення), одним з яких є свідоцтво на право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями, а також рішення суду про визнання права власності (п. 2.1. Положення).

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожен суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав та законних інтересів шляхом визнання права.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право.

Приписами ст. 326 ЦК України встановлено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Щодо захисту права господарського відання, то відповідно до ч. 3 ст. 136 Господарського кодексу України застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Будівля Лінійного бюро квитків та гаражів вокзалу знаходиться на балансі відокремленого підрозділу «Вокзал станції Тернопіль»Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", ведеться інвентарна картка для обліку основних засобів, а також є інвентарна справа.

Рішенням сесії Тернопільської міської ради №5/2/20 від 28 вересня 2006 року, земельну ділянку площею  0,0911га за адресою Привокзальний майдан, 1 у м. Тернополі, передано позивачу у постійне користування для обслуговування будівель і споруд, та видано Державний акт серії ЯЯ №296564.

Жодна фізична чи юридична особа не заявляла про порушення своїх прав чи охоронюваних законом інтересів до Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", щодо здійснення нею права володіння чи користування даними об'єктами нерухомого майна.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України права державної власності на нежитлову будівлю Лінійного бюро квитків вокзалу ст. Тернопіль разом з приміщенням гаражів вокзалу, двоповерхова будівля загальною площею 343,9 кв.м., що знаходиться за адресою Привокзальний майдан, 1, у м. Тернополі, підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4-3,33,43,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України право власності на нежитлову будівлю Лінійного бюро квитків вокзалу ст. Тернопіль разом з приміщенням гаражів вокзалу, двоповерхова будівля загальною площею 343,9 кв.м., що знаходиться за адресою Привокзальний майдан, 1, у м. Тернополі, зазначену в інвентарній справі під літерою «Г».

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор – апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення “____”_____________ 2007р., через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          І.П. Шумський