Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.07                                                                                            Справа №  16/192

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Мельника С. М. (доповідач по справі),

суддів:                                 Гаврилюк  О.М суддів:                                 Корсакової Г.В.

.

При секретарі судового засідання           Огієнко В.О.

розглянувши заяву на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу Малого приватного підприємства „Вегас”, м. Чигирин, Полтавська область на постанову господарського суду Полтавської області від 16.10.2006 року

по справі №          16/192 (суддя Тимощенко О.М.)

за позовом          Малого приватного підприємства „Вегас”, м. Чигирин, Полтавська область

до          Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Полтава

про          Визнання нечинними податкових вимог

за участю представників:

від позивача:          Гриценко І.Г. -

від відповідача :          не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство „Вегас”, м. Чигирин, Полтавська область звернулось до господарського суду Полтавської з позовом до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Полтава про визнання нечинними податкових вимог.

Постановою господарського суду Полтавської області від 16.10.2006 року в позові Малого приватного підприємства „Вегас”, м. Чигирин, Полтавська область до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Полтава про визнання нечинними податкових вимог –відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Мале приватне підприємство „Вегас” звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову господарського суду Полтавської області від 16.10.2006 року по справі № 16/192 та прийняти нову постанову посилаючись на те, що 27.03.2006 року Решетилівським відділенням Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції, на адресу МПП „Вегас” було направлено податкову вимогу за № 1/9, в якій було визначено податковий борг по оплаті за придбання торгового патенту на здійснення операцій в сфері грального бізнесу на суму 2100 грн.

06.05.2006 року Решетилівським відділенням Полтавської МДПІ було направлено другу податкову вимогу № 2/21 в якій податковий борг було встановлено в сумі 4200 грн.

Висунення вищевказаних податкових вимог проведено з порушенням процедури та не обґрунтоване з огляду на таке:

Решетилівське відділення Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції направило податкові вимоги порушуючи вимоги законодавства стосовно узгодження суми податкового зобов’язання.

Процедура, порядок та підстави направлення податкових вимог визначаються Законом України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно до п. 6.2.1 ст. 6 вищевказаного Закону - податкова вимога надсилається лише за умови, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання.

Згідно з п. 6.2.1 ст. 6 вищевказаного Закону - податкове зобов’язання платника податків вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення.

Решетилівським відділенням Полтавської МДПІ не направлялись податкові повідомлення на адресу МПП „Вегас”.

Сама процедура узгодження суми відповідно до п. 4.2 та п 4.3 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” може бути розпочата лише за умови наявності порушень правил заповнення податкової декларації платником податків.

Розрахунок плати за патент в декларації не відображається.

Більш того, декларація за І квартал 2006 року подається до 09.05.2006 року.

Тобто, Решетилівське відділення Полтавської МДПІ навіть не мало законного права узгоджувати суму можливих податкових зобов’язань.

Надіславши такі податкові вимоги без узгодження суми податкового зобов’язання Решетилівське відділення Полтавської МДПІ порушило права МПП „Вегас”, передбачені п. 5.2.2 ст. 5 зазначеного Закону на оскарження та узгодження суми нарахованого Решетилівським відділенням Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції зобов’язання.

Суми визначені в податкових вимогах не відповідають законам України.

Представник позивача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача у поданому суду відзиві за № 2-05/9898 від 12.12.2006 року заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить оскаржувану постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на те, що доводи позивача щодо порушення податковою інспекцією в частині не направлення йому податкового повідомлення, яке, на думку платника, передує формуванню податкових вимог, не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Направлення податкових повідомлень регламентується Законом України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181- далі Закон № 2181.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 цього закону - податкове повідомлення надсилається платнику у разі коли сума податкового зобов’язання розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 4 цього Закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов’язань, сума податку чи збору (обов’язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов’язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Виходячи з предмету спору, податкова інспекція розрахунок податкового зобов’язання позивача не проводила, оскільки таке зобов’язання щодо оплати придбаних позивачем 26.12.2005 року торгових патентів встановлена актом законодавства.

Так, вартість торгового патенту на здійснення операцій надання послуг у сфері грального бізнесу визначається у фіксованому розмірі (за рік) - п. 3 ст. 5 цього Закону.

Оплата вартості торгового патенту на здійснення операцій надання послуг у сфері грального бізнесу провадиться щоквартально до 15 числа місяця, що передує звітному кварталу. Під час придбання торгового патенту на здійснення операцій надання послуг у сфері грального бізнесу суб’єкт підприємницької діяльності вносить одноразову плату у розмірі вартості торгового патенту за 3 місяці. На суму, сплачену під час придбання торгового патенту, зменшується розмір плати за торговий патент, яка підлягає внесенню в останній квартал його дії - п.5 ст. 5 Закону України № 98/96.

Отже, позивач, звертаючись із заявкою 26.12.2005 року до податкової інспекції на придбання 2 торгових патентів строком на 5 років та частково сплачуючи їх вартість, узгодив визначене Законом № 98/96 своє зобов’язання перед податковою інспекцією щодо термінів та розміру оплати вартості патентів, а саме: щоквартально до 15 числа місяця, що передує звітному кварталу, як граничного терміну оплати вартості торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу, що діє станом на вказану дату, проводити оплату вартості патентів за квартал.

З урахуванням внесених змін до Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” в 2005 –2006 р.р вартість одного торгового патенту становила: за рік - 4200 грн., за квартал - 1050 грн., так відповідно за 2 придбаних 26.12.2005 року патенти позивач взяв на себе зобов’язання щоквартально сплачувати до податкової інспекції (1050х2)  = 2100 грн.

Щодо сум, визначених в податкових вимогах від 27.03.06 року № 1/9 та від 06.05.2006 року № 2/21 та правомірності їх направлення позивачу.

Відповідно до ст. 14 Закону України „Про систему оподаткування” від 25.06.1991 року № 1251 до загальнодержавних належать такі податки і збори (обов’язкові платежі):

- п. 18 - плата за торговий патент на деякі види підприємницької діяльності.

Отже, у позивача, що не виконав своє зобов’язання по сплаті вартості отриманих у податковій інспекції торгових патентів до 15 березня 2006 року (за 3 квартал 2006 року) виник податковий борг  відповідно до п. 5 ст. 5 Закону № 98/96.

Спірні перша та друга податкові вимоги були направлені позивачу листами з повідомленням про вручення йому відповідно поштових повідомлень 06.04.2006 року та 12.05.2006 року, а отже вважаються надісланими (врученими) юридичній особі, згідно пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. Закону № 2181.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а постанову господарського суду Полтавської області від 16.10.2006 року по справі № 16/192 без змін виходячи з наступного:

Як встановлено апеляційним господарським судом Решетилівським відділенням Полтавської МДПІ відповідачу було видано два торгових патенти серії ТПА № 739055 та № 739054 на право здійснення діяльності з надання послуг у сфері грального бізнесу, дійсних з 26.12.2005 року по 30.11.2010 року (копії в матеріалах справи).

При цьому відповідачем було внесено 4336,96 грн. плати за два торгових патенти, тобто по 2168,48 грн. за кожен.

Порядок придбання патентів в сфері торговельної діяльності за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток, діяльності у сфері торгівлі іноземною валютою, діяльності з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, що провадиться суб’єктами підприємницької діяльності, а також порядок оплати вартості торгових патентів врегульований Законом України від 23.03.1996 року № 98/96 - ВР „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” (далі - Закон № 98/96 - ВР).

Відповідно до п. 2 ст. 2 Закону України № 98/96 - ВР торговий патент придбається суб’єктами підприємницької діяльності, предметом діяльності яких є види, зазначені в ч. l ст. 1 цього Закону, в тому числі надання послуг в сфері грального бізнесу.

Згідно з п. 4 ст. 5 Закону України № 98/96 - ВР термін дії торгового патенту на здійснення операцій в цій сфері становить 60 календарних місяців.

Під час придбання торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу суб’єкт підприємницької діяльності вносить одноразову плату у розмірі вартості торгового патенту за 3 місяці. На суму, сплачену під час придбання торгового патенту, зменшується розмір плати за торговий патент, яка підлягає внесенню в останній квартал його дії.

Суб’єкт підприємницької діяльності може здійснити попередню оплату вартості торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу за весь термін дії торгового патенту. При цьому суб’єкт підприємницької діяльності звільняється від обов’язків додаткового внесення вартості торгового патенту в разі, якщо прийнятими після цього актами законодавства збільшується його вартість.

Як вбачається, позивач посилається на те, що на момент купівлі патентів -26.12.2005 року одноразову плату, яку необхідно внести при придбанні патенту, та плату за торговий патент на 1 квартал 2006 року слід визначати з розрахунку, що вартість торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу, встановлена у фіксованому розмірі (за рік) для використання грального автомата з грошовим або майновим виграшем, становить 1400 грн., відповідно за квартал - 350 грн., як передбачено п. 3 ст. 5 Закону України № 98/96 - ВР в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України” № 2505 - ІV від 25.03.2005 року (далі – Закон № 2505 ІV), і що зазначений Закон набрав чинності лише з початку нового бюджетного року, тобто з 01.01.2006 року.

Суд першої інстанції вірно визнав, що дане твердження позивача є необґрунтованим, оскільки позивач проводив оплату вартості торгового патенту щоквартально і не скористався правом здійснити його попередню оплату за весь термін дії, що звільнило б позивача від обов’язків додаткової оплати в разі збільшення його вартості.

Оплата вартості патентів повинна проводитись з урахуванням подальших змін до Закону України № 98/96 - ВР „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

Згідно з Розділом ІІ „Прикінцеві положення” Закону України № 2505 - ІV він набирає чинності з дня його опублікування, крім окремих норм, дата набрання чинності яких безпосередньо зазначена у цьому ж Законі.

Закон України № 2505- ІV „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України, опублікований в офіційному друкованому виданні - в газеті „Урядовий кур’єр” 31 березня 2005 року, тобто з цієї дати даний закон набрав чинності, і його норми щодо оподаткування прибутку підприємств поширюються на результати фінансово-господарської діяльності платника податку за наслідками податкового періоду, на який припадає дата набрання чинності цим Законом (п. 2 розділу ІІ „Прикінцеві положення”).

Закон України 2505- ІV вступив в дію 31 березня 2005 року, і ця дата припадає на податковий період, який є першим кварталом і починається з 1 січня.

Оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно –правові акти не мають зворотної дії в часі, то зміни внесені Законом України 2505- ІV мають застосовуватися в наступному податковому періоді, тобто в наступному кварталі (другому кварталі 2005 року).

Відповідно до п.5 ст. 5 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” визначено, що оплата вартості торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу провадиться щоквартально до 15 числа місяця, що передує звітному кварталу.

Доводи позивача щодо неправомірності збільшення розміру плати за патент Законом України „Про Державний бюджет на 2005 рік”, оскільки, на його думку, ставки і механізм справляння податків і зборів, до яких Законом України „Про систему оподаткування” віднесено і плату за торговий патент, не можуть встановлюватись чи змінюватись іншими Законами крім Законів про оподаткування, і зміни ці набирають чинності з початку нового бюджетного року, є необґрунтованими і не можуть бути прийняті судом, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 4 глави 1 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Таким чином, при визначенні суми податкового боргу позивача з плати за торгові патенти податковий орган правомірно застосував ч. 3 ст. 5 Закону України № 98/96 - ВР з урахуванням вимог п.п. 2 п. 15 „Прикінцевих положень” Закону України 2505- ІV, якими були внесені зміни стосовно вартості торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу і цифри „1400”, „64000”, „48000”, „2000”, „600”, „2400” замінено відповідно цифрами „4200”, „192000”, „144000”, „6000”, „1800”, „7200”.

Посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на те, що визначені спірними податковими вимогами суми не були узгоджені і не являються податковим боргом є безпідставними та вірно не враховані судом першої інстанції з огляду на таке.

Мале приватне підприємство „Вегас” звертаючись з заявкою до податкового органу на придбання двох торгових патентів строком на п’ять років та частково сплачуючи їх вартість, самостійно узгодив своє зобов'язання щодо оплати вартості патентів, а саме щоквартально до 15 числа місяця, що передує звітному кварталу, як граничного терміну оплати вартості торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу, що діє станом на вказану дату, проводити оплату вартості 2 патентів в сумі 2100 грн. за квартал (із розрахунку визначеної законодавством вартості торгового патенту на рік в сумі 4200 грн., відповідно на квартал 1050 грн.).

Відповідно до п.18 ст. 14 Закону України № 1251 від 25.06.1991 року „Про систему оподаткування” до загальнодержавних податків і зборів (обов’язкових платежів) відноситься плата за торговий патент на деякі види підприємницької діяльності.

Порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів) установлений спеціальним законом з питань оподаткування, яким є Закон України № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими Фондами”.

Згідно з п. 1.2 ст. 1 Закону України № 2181-ІІІ податкове зобов’язання - зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Позивач вніс передоплату в сумі 4336,96 грн. при придбанні 26.12.2005 року торгових патентів, що було відображено в обліковій картці платника як нарахування за 2 патенти до 14.03.2006 року.

В результаті невиконання свого зобов’язання по сплаті вартості отриманих у податкового органу торгових патентів за другий та третій квартали 2006 року у позивача виник податковий борг в сумі 4200 грн .

Відповідно до п. l.3 ст. l Закону України № 2181-ІІІ, податковий борг (недоїмка) податкове зобов’язання, самостійно узгоджене платником податку або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України № 2181-ІІІ - самостійне узгодження податкового зобов’язання - податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податку у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до п. 1.11 ст. l Закону України № 2181-ІІІ податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов’язкового платежу).

Подана позивачем заявка на придбання торгових патентів у встановленій формі містить в собі строки (розрахунок) сплати вартості торгового патенту на рік в залежності від обраної платником щомісячної або щоквартальної форми оплати. Таким чином, придбавши торговий патент строком на 5 років, платник - позивач узгодив своє зобов’язання щоквартально до 15 числа місяця, що передує звітному кварталу сплатити до бюджету відповідну вартість торгового патенту, визначену ст. 5 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”. Оскільки позивач до встановленої законодавчо дати не сплатив зазначену суму, остання з 15.06.2006 року вважається недоїмкою і додаткового узгодження не потребує.

Відповідно до п.п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України № 2181-ІІІ у випадку, коли платник податку не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Згідно з п. п. 6.2.2 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ податкові вимоги надсилаються платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суму податкових зобов’язань у встановлені законом строки, без попереднього направлення (вручення) податкового повідомлення.

У разі коли у платника податків, якому було надіслано першу податкову вимогу, виникає новий податковий борг, друга податкова вимога має містити суму консолідованого боргу.

При цьому окрема податкова вимога щодо такого нового податкового боргу не виставляється. Консолідованим вважається борг, визначений у першій податковій вимозі, збільшений на суму нового податкового боргу, що виник до виставлення другої податкової вимоги. (п.п. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ).

Відповідно до п.6.1 ст. 6 Закону України № 2181-111 податкове повідомлення надсилається платнику податку у разі коли сума податкового зобов’язання розраховується контролюючим органом.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно визначив, що доводи позивача щодо порушення податковим органом в частині не направлення йому податкового повідомлення, яке на думку платника передує формуванню першої податкової вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Відображення ДПІ в облікових даних платника - позивача сум податкового боргу та направлення на адресу МПП „Вегас” спірних податкових вимог № 1/9 від 27.03.2006 року та № 2/21 від 06.05.2006 року є правомірними діями та відповідають чинному законодавству.

За таких обставин колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що постанова господарського суду Полтавської області від 16.10.2006 року по справі № 16/192 яка була прийнята по даній справі, у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв’язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законною і обґрунтованою.

Керуючись статтями 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

1.          Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства „Вегас”, м. Чигирин, Полтавська область на постанову господарського суду Полтавської області від 16.10.2006 року по справі № 16/192 –залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду Полтавської області від 16.10.2006 року по справі № 16/192 - залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 16/192 року повернути до господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя:                                                                          Мельник С. М.                                            Судді:                                                                                      Гаврилюк  О.М  Судді:                                                                                      Корсакова Г.В.