СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

01 листопада 2007 року
Справа № 2-2/14530-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Герасюка Сергія Олександровича, довіреність №41   від 01.01.2007,  державного підприємства "Придніпровська залізниця";

позивача: Селякова Олега Валентиновича, довіреність №785   від 20.06.2007,  державного підприємства "Придніпровська залізниця";

відповідача: Павлова Віталія Олександровича, довіреність №10/16   від 16.02.2007,  державного підприємства "Феодосійський морський торговельний порт";

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства "Феодосійський морський торговельний порт" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя    Толпиго В.І.) від 14 листопада-19 грудня 2006 року у справі № 2-2/14530-2006,

за позовом           державного підприємства "Придніпровська залізниця" (вул. К.Маркса 108, Дніпропетровськ, 49602)

до           державного підприємства "Феодосійський морський торговельний порт" (вул. Горького, 14,Феодосія,98100)

про внесення змін до договору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 14 листопада - 19 грудня 2006 року у справі № 2-2/14530-2006 задоволено позов державного підприємства "Придніпровська залізниця" до державного підприємства "Феодосійський морський торговий порт" про внесення змін до договору.

Суд признав в редакції позивача пункти 6.3, 6.6, 6.9, 7.1 протоколу розбіжностей, додатку №1 до договору №ПР/МД-4м/1-04/НЮ від 13.04.2004 року.

Суд стягнув з державного підприємства "Феодосійський морський торговий порт" на користь державного підприємства "Придніпровська залізниця" 85,00грн. держмита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач - державне підприємство "Феодосійський морський торговий порт", не погодившись з рішенням господарського суду звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, у позові Державного підприємства "Придніпровська залізниця" відмовити.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, полягають у тому, що судом першої інстанції неповно досліджено положення Правил обслуговування залізничних під’їзних шляхів, надано невірну оцінку застосованим його нормам, що призвело до неправильного вирішення справи. У доповненнях до апеляційної скарги, відповідач посилається на той факт, що взагалі відсутні правові підстави для внесення змін до договору, передбачені статтею 651 Цивільного кодексу України.

Крім того, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для зміни умов договору, на його думку позивач необґрунтовано посилається на додаток 3 до пункту 2.1. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, на пункт 2.3. Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під'їзних шляхах порту від 08.04.2006, оскільки в нім йдеться не про місце здійснення приймально-здавальних операцій, а про технічну можливість дороги. Посилається відповідач на пункт 2.4. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, згідно якого у разі обслуговування під'їзного шляху локомотивом дорогі, вагони подаються дорогою під вантаження або розвантаження безпосередньо на під'їзний шлях і розставляються на місця вантаження і розвантаження безпосередньо на під'їзний шлях і розставляються на місця вантаження і розвантаження, здача і приймання вагонів проводиться на місцях вантаження і розвантаження, під'їзні шляхи обслуговуються локомотивом станції, що передбачене пунктом 6.5. договору про обробку вагонів з вантажами і Єдиним технологічним процесом роботи під'їзного шляху порту Феодосії і станції примикання Феодосія Придніпровської залізниці, а тому здача і приймання вагонів має здійснюватись на місцях навантаження і вивантаження. Крім договору місце здійснення приймально-здавальних операцій конкретизовано у діючому Єдиним технологічним процесом роботи під'їзної колії Феодосійського морського торгового порту та станції примикання Феодосія. По пункту 6.6. відповідач вказує на те, що згідно з пунктом 4 статті 179 Господарського кодексу України сторони можуть визначити зміну договору на підставі примірного договору, якщо сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, які передбачені зразковим договором або доповнить його зміст. Подача вагонів на під'їзний шлях в кількості, яка перевищує місткість вантажного фронту не може вважатися подачею на місце вантаження-вивантаження, оскільки згідно з частиною 2 пункту 5.3. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, розмір партії вагонів яка може одночасно подаватися на під'їзний шлях визначається довжиною шляху та не враховує наявності складів, відкритих площадок, на яких знаходиться вантаж під навантаження-вивантаження вагонів, а також наявності механізмів для навантаження-вивантаження вантажу. Відповідач вважає, що місцем вантаження-вивантаження вагонів є вантажний фронт - це частина шляху, яка примикає до складу відкритим майданчикам і призначена для одночасного вантаження-вивантаження, місткість якого при механізованому способі робіт визначається виходячи з кількості та переробної спроможності механізмів. Відповідач вважає, що частина 2 пункту 6.9. протоколу розбіжностей до додаткової угоди відповідає вимогам статті 76 Статуту залізниць України, Єдиному технологічному процесу роботи під'їзного порту Феодосії і станції примикання Феодосія Придніпровської залізниці, частині 3 пункту 6.9 протоколу розбіжностей до додаткової угоди не суперечить чинному законодавству, відповідає договору по обробку вагонів з вантажами. На думку відповідача пункту 7.1 додаткової угоди суперечить статті 76 Статуту залізниць України, частині  3 пункту 1.8 Правил обслуговування залізничних під'їзних колій.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 14 березня 2007 року (колегія суддів: головуючого судді Плута В.М., суддів Ґонтаря В.І., Горошко Н.П.) апеляційну скаргу державного підприємства "Феодосійський морський торговий порт" було задоволено, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим  від 14 листопада - 19 грудня 2006 року у справі № 2-2/14530-2006 було скасовано, у задоволенні позову державного підприємства "Придніпровська залізниця" до державного підприємства "Феодосійський морський торговий порт" про внесення змін до договору було відмовлено.

Державне підприємство "Придніпровська залізниця", не погодившись з постановою апеляційної інстанції, звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 14 березня 2007 року скасувати, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 14 листопада - 19 грудня 2006 року у справі №2-2/14530-2006 залишити без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.07.2007 року у справі №2-2/14530-2006  касаційну скаргу державного підприємства "Придніпровська залізниця" було задоволено частково. Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 року було скасовано та справу направлено до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27 липня 2007 року у даній справі було порушено апеляційне провадження та справу було призначено до розгляду на 20 серпня 2007 року.

До Севастопольського апеляційного господарського суду  06 серпня 2007 року надійшов запит  Вищого господарського суду України про термінове скерування справи №2-2/14530-2006 за позовом державного підприємства "Придніпровська залізниця" до державного підприємства "Феодосійський морський торговий порт" про внесення змін до договору, оскільки до Вищого господарського суду України надійшла касаційна скарга державного підприємства "Феодосійський морський торговий порт" до Верховного суду України  на постанову Вищого господарського суду України від 05 липня 2007 року.

Таким чином, колегія суддів, керуючись статтею 79 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 06 серпня 2007 року зупинила провадження у даній справі до розгляду Верховним судом України касаційної скарги державного підприємства "Феодосійський морський торговий порт" на постанову Вищого господарського суду України від 05 липня 2007 року.

На підставі того, що ухвалою Верховного суду України від 30 серпня 2007 року було відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 05 липня 2007 року у даній справі, отже ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 03 жовтня 2007 року було поновлено провадження у даній справі та справу було призначено до розгляду.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.10.2007 року у складі судової колегії було здійснено заміну судді Гоголя Ю.М., у зв'язку з закінченням повноважень, на суддю Волкова К.В.

Розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 29.10.2007 року у складі судової колегії було здійснено заміну судді Волкова К.В., у зв'язку з відпусткою на суддю Голика В.С.

За клопотанням представників сторін судочинство здійснювалось на російській мові.

В судовому засіданні з 29.10.2007 по 01.11.2007 було оголошено перерву.

На підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

Позивач звернувся з позовом до відповідача про внесення змін в умови договору, прийнявши в редакції залізниці додаткову угоду від 10.5.2006 №ПР/М/НЮдч-Д2 до договору від 13.4.2004 № ПР/МД-4м/1-04/НЮ-3877дч. між державним підприємством Придніпровська залізниця і державним підприємством "Феодосійський морський торговельний порт", про обробку вагонів з вантажами який примикає до станції Феодосія Придніпровської залізниці.

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір від 13.4.2004 № ПР/МД-4м/1-04/НЮ-3877дч "Про обробку вагонів з вантажами, який примикає до станції Феодосія Придніпровської залізниці". У зв'язку з необхідністю змінити умови договору позивач направив відповідачеві додаткову угоду до договору. При розгляді даної додаткової угоди виникли розбіжності по абзацу 2 пункту 6.3., пункту 6.6., абзацу 2,3 пункту 6.9., пункту 7.1. угоди, по додатку №1 до договору. Основні розбіжності полягають в тому, а) де повинні виконуватися приймально-здавальні операції: на думку позивача на шляхах порту при подачі вагонів порту і при поверненні вагонів портом, а на думку порту на вантажних фронтах порту при подачі вагонів порту і при поверненні вагонів портом, б) з якого періоду вважається, що вагони подані: на думку позивача порожні вагони вважаються поданими з моменту постановки їх на фронт вантаження згідно заявки порту, а завантажені вагони з моменту постановки їх до місця вивантаження, а на думку порту завантажені і порожні вагони вважаються поданими з моменту постановки їх на вантажні фронти, в) з якого періоду обчислюється час користування вагонами : на думку позивача час користування вагонами обчислюється на підставі пам'яток про використання вагонів ( контейнерів), підписаними обох сторін, а на думку відповідача час використання вагонами обчислюється з моменту подачі вагонів на вантажні фронти до моменту отримання залізницею повідомлення про готовність вагонів до збирання. Крім того на думку порту у разі подачі дорогою на під'їзний шлях вагонів в кількості, яка перевищує розмір (місткість) вантажного фронту, час і плата за користування вагонами для першої партії вагонів, розмір якої визначається місткістю вантажного фронту - з моменту подачі   вагонів,   а   для   наступних   партій   -   з   моменту   завершення   обробки попередньої партії, але не пізніше закінчення строку, встановленого на обробку  вагонів, г) з якого часу проводиться нарахування плати за користування вагонами: на думку дороги плата за користування вагонами портом нараховується за час з моменту передачі (здачі) порту усіх одночасно передаваємих вагонів до моменту приймання залізницею від порту, а на думку порту плата за користування вагонами портом нараховується за час з моменту постановки на вантажні фронти вивантаження-навантаження до моменту одержання залізницею повідомлення порту про закінчення вантажних операцій.

Крім того, у підтвердження своїх доводів позивач посилався на те, що відповідач об'єднує поняття одночасна подача і розмір вантажного фронту і його вимоги по пункту 6.3., пункту 6.6. відповідають зразковому договору між дорогою і портом, а вимога відповідача по пункту  6.6 суперечить пункту 6.5. додатку 3 розділу 12 Правил перевезення вантажів.

Судова колегія розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.04.2004 року між Державним підприємством „Придніпровська залізниця” та Державним підприємством „Феодосійський морський торговий порт” укладено договір № ПР/МД-4м/1-04/НЮ про обробку вагонів з вантажами, який примикає до станції Феодосія Придніпровської залізниці.

Відповідно до пункту 2.1 договору № ПР/МД-4м/1-04/НЮ, Залізниця здає/приймає, а Порт приймає/здає експортні, транзитні, імпортні вантажі, що перевозяться за участю морського, залізничного транспорту, а також господарські вантажі для Порту або для його агентів.

Розділ 6 зазначеного договору регулює відносини сторін щодо подачі та забирання вагонів.

Так предметом спору у даній справі з`явився зміст пунктів 6.3, 6.6, 6.9, 7.1, які регулюють питання місця виконання приймально-здавальних операцій; визначення періоду, з якого вагони вважають поданими для навантаження або вивантаження; період, з якого обчислюється час користування вагонами, а також визначення часу, з якого проводиться нарахування плати за користування вагонами.

Крім того, з представлених доказів в матеріалах справи вбачається, що 10.05.2006 року сторонами у договорі № ПР/МД-4м/1-04/НЮ від 13.04.2004 року було підписано додаткову угоду № ПР/М-НЮдч-Д2, якою пункти 6.3, 6.6, 6.9 та 7.1 викладені в новій редакції. Однак, Державне підприємство „Феодосійський морський торговий порт” вказану додаткову угоду підписало з протоколом розбіжностей, яким спірні пункти виклало у власній редакції.

Факт наявності протоколу розбіжностей з`явився підставою для звернення Державного підприємства „Придніпровська залізниця” до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про прийняття пунктів 6.3, 6.6, 6.9, 7.11 в редакції додаткової угоди № ПР/М-НЮдч-Д2 від 10.05.2006 року.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміну договору, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з пунктом 3.4. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за № 875/5096, проект зміни договору розробляється залізницею і надсилається підприємству. Якщо при підписанні додаткової угоди виникнуть заперечення стосовно його умов, то незалежно від цього він підписує додаткову угоду, складає протокол розбіжностей і направляє його залізниці з підписаною додатковою угодою, розбіжності, що залишилися неврегульованими, передаються залізницею до суду.

За пунктом 6.3 додаткової угоди ПР/М-/НЮдч-Д2 від 10.5.2006 до договору № ПР/МД-4м/1-04/НЮ від 13.4.2004: - відповідно до пункту 2.4. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій у разі обслуговування під'їзної колії локомотивом залізниці вагони подаються залізницею під навантаження або вивантаження безпосередньо на під'їзну колію і розставляються на місця навантаження та вивантаження, здавання і прийому вагонів проводяться на місцях навантаження і вивантаження, передача вагонів на під'їзній колії та їх повернення залізниці засвідчується підписом працівників сторін у пам'ятці про користування вагонами, форма якої встановлена Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту від 25.02.1999 №113 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.3.1999 за №165/3458.

Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається в пам'ятці про користування вагонами, яка оформляється після закінчення прийому здавальних операцій (пункт 4. Правил користування вагонами і контейнерами). У пам'ятках про користування вагонами зазначається місце подавання, номера вагонів, що одночасно передаються на вказану колію порту із зазначенням часу подання всієї партії вагонів та одночасного забирання вагонів з колій порту, відомості засвідчуються підписами про прийняття та здавання вагонів уповноважених представників порту та залізниці.

Відповідно до частини 3 статті 75 Статуту залізниць України, фронт механізованого вантаження-вивантаження визначається залежно   від кількості механізмів.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що господарський суд погодився з думкою позивача, що від кількості механізмів - фронт механізованого вантаження-вивантаження, залежить лише кількість вагонів з якими одночасно можуть виконуватися навантажувально-розвантажувальні операції. Кількість механізмів встановлюється під час обстеження під'їзного шляху і його технооснащення, про що складається акт обстеження (пункти 3.2.,3.3. Правил обслуговування залізничошляхових під'їзних колій) і використовується для розрахунку максимальної і середньодобової переробляючої здатності вантажного фронту (елемент mф у формулі Псс пункт  1.2.3. Методики розробки ЕТП роботи під'їзних шляхів і станцій примикання) - максимальна переробляюча здатність кожного вантажного фронту визначається кількістю вагонів, з якими можуть одночасно виконаються вантажні операції. А вантажний фронт визначається кількістю вагонів, які можна поставити по довжині складського шляху, який може бути використаний для одночасного вивантаження або вантаження однорідних вантажів, тобто кількістю вагонів з якими можна проводити вантажні операції без додаткових маневрових перестановок (розмір максимальної одночасної подачі на вантажний фронт-елемент mп у формулі для розрахунку середньодобової переробляючої здатності вантажного фронту). Розрахунковий час знаходження вагонів на вантажному фронті при подачі вагонів їх локомотивом залізниці визначається по формулі   І зар= tв*mп/mф + tп (пункт 3.1. Порядку визначення часу знаходження вагонів на вантажних фронтах Методики розробки ЕТП роботи під'їзних шляхів і станції примикання).

Стосовно пункту 6.6. додаткової угоди, сторонам слід керуватися пунктом 2.4. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій.

Стосовно другого абзацу пункту 6.9. додаткової угоди: відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами година користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника.

Отже, на думку судової колегії, суд першої інстанції правомірно погодився з позицією позивача, що пункт 1.8. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, не стосується договірних взаємовідносин між залізницею та портом, оскільки він застосовується для підприємств, яким залізниця надає за договором у тимчасове користування підвищені колії, склади, майданчики, розташовані біля станційних та інших, що перебувають на балансі залізниць колій.

Також, з урахуванням позиції по пункту 6.3. додаткової угоди, суд першої інстанції обґрунтовано визнав умову позивача по пункту 7.1. додаткової угоди правомірною.

Стосовно розбіжностей за додатком №1 до договору:- поняття розміру одночасної подачі вагонів (графа 2 додатку №1) визначено у відповідності до пункту  5.3. Правил обслуговування під'їзних колій, а саме - довжина колій навантаження-вивантаження дозволяє виконувати одночасну подачу кількості вагонів, яка перевищує місткість механізованого фронту. Одночасний фронт вивантаження в додатку №1 до договору в редакції залізниці визначено виходячи з кількості розташованих на ньому механізмів (стаття 75 Статуту залізниць України) і не є розміром вантажного фронту. Згідно з статтею 75 Статуту залізниць України вантажний фронт визначається кількістю вагонів, яку можна встановити за довжиною складської колії, що може бути використана для одночасного навантаження - розвантаження однорідних вантажів.

При таких обставинах, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, з наданих у справі матеріалів вбачається, що сторони не заперечували проти внесення змін до Договору від 13.04.2004 року, частково ці розбіжності узгодили між собою, спір виник у результаті розбіжностей щодо тексту змін, які сторони пропонували внести в Договір, які вони не узгодили і передали на розгляд суду.

Відповідно до статті 651 Цивільного Кодексу України (яка є загальною нормою права) зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Проте, крім Господарського та Цивільного кодексів є спеціальне законодавство, яке регулює відносини, пов’язані із залізничними перевезеннями, зокрема, стаття 21 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що відносини підприємств залізничного транспорту з власниками залізничних під'їзних колій, порядок і умови експлуатації цих колій, обігу рухомого складу, що не належить до залізничного транспорту загального користування, визначаються Статутом залізниць України та укладеними на його основі договорами.

Пункт 77 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України  від 06.04.1998 №457, встановлює, що договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії і договір про подачу і забирання вагонів укладаються між залізницею або відповідною уповноваженою начальником залізниці організацією та підприємством, якому належить під'їзна колія. Порядок урегулювання розбіжностей, що виникають під час укладення, зміни та розірвання цих договорів, визначається згідно із законодавством.

У пункті 3.4 Правил обслуговування залізничних під'їзних колій  (розділ 12 Правил перевезень вантажів), затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644,зареєстрованому у Міністерстві юстиції 24.11.2000 за №875/5096, передбачено порядок врегулювання розбіжностей, які виникають при укладанні договору : якщо при підписанні договору в підприємства виникнуть заперечення стосовно його умов, то незалежно від цього воно підписує договір, складає протокол розбіжностей і направляє його у двох примірниках залізниці одночасно з підписаним договором. Наявність розбіжностей оговорюється в договорі. У разі неповернення залізниці підписаного проекту договору у двадцятиденний термін, договір набирає чинності в редакції залізниці; залізниця не пізніше ніж через 20 днів після отримання цього протоколу розбіжностей зобов'язана призначити день розгляду розбіжностей, про що вона має повідомити підприємство у десятиденний термін після отримання протоколу і не пізніше ніж за 10 днів до призначеної дати розгляду. Якщо залізниця у вказаний термін не призначить дату розгляду розбіжностей, договір набирає чинності в редакції підприємства. У випадку неприбуття представника підприємства у призначений термін для розгляду розбіжностей договір набуває чинності в редакції залізниці; розбіжності, що залишилися неврегульованими, оформлюються новим протоколом і у двадцятиденний термін після дня їх розгляду передаються залізницею до господарського суду.

Такий порядок поширюється на додаткові угоди до договору, на його продовження, доповнення або часткову зміну.

Таким чином, з наведеного вбачається, що зазначеною спеціальною нормою не встановлено обмежень щодо можливості  внесення змін в чинні договори.

Отже, судова колегія не може прийняти до уваги посилання відповідача, які було викладено в апеляційній скарзі, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства та спростовуються доказами наданими в матеріалах справи, крім того внесені зміни до договору повністю відповідають  примірному договору між залізницею і морським (річковим) портом про обробку вагонів з вантажами згідно з додатком 3 до пункту 2.1 Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Мінтрансу від 21.11.2000 №644 (в редакції наказу Мінтрансу від 31.01.2004 №54).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення було прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 14 листопада-19 грудня 2006 року у справі № 2-2/14530-2006 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу державного підприємства "Феодосійський морський торговельний порт" залишити без задоволення.

Головуючий суддя

Судді