ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 грудня 2007 р.
№ 2-5/8439-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді
суддів
Кривди Д.С.,
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги
Мирнівської селищної ради

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від  17.09.2007 року

у справі
№ 2-5/8439-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
Фермерського господарства “Барабаш і син”

до
Мирнівської селищної ради

про
визнання недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга Мирнівської селищної ради  від 15.10.2007р. №715/02-8 не відповідає вимогам ст.111 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 46 ГПК України державне мито сплачується в доход державного бюджету в порядку і розмірі, встановлених законодавством України. Порядок і розмір сплати державного мита в Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито”.

У відповідності до п.2 ст.3 зазначеного Декрету державне мито із  апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Із позовних заяв майнового характеру державне мито справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; із позовних заяв немайнового характеру –5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є вимога немайнового характеру.

Додана до касаційної скарги незасвідчена квитанція від 15.10.2007 про перерахування 3,40грн. не може бути належним доказом сплати державного мита у встановленому законодавством розмірі, оскільки сплачено державне мито в меншому розмірі, ніж встановлено.

Крім того, згідно п.14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України №15 від 22.04.1993р., при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника –останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи, скріпленого першим і другим підписами посадових осіб і відбитком печатки кредитної установи, такого змісту “Зараховано в доход бюджету ______ крб. (дата)”.

Однак, до касаційної скарги Мирнівської селищної ради  від 15.10.2007р. №715/02-8 додано незасвідчену копію квитанції від 15.10.2007р. без жодної відмітки кредитної установи про здійснення платежу.

У зв’язку з цим  вказана квитанція не може вважатися належним доказом, що підтверджує сплату державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Вказані недоліки, допущені скаржником при поданні касаційної скарги, згідно пункту 4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Керуючись ст.ст.86, 111, п.4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Мирнівської селищної ради  від 15.10.2007р. №715/02-8 на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від  17.09.2007 року у справі №2-5/8439-2007 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий                                                                          Д.Кривда

Судді                                                                                     Г.Жаботина

А.Уліцький