ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.11.07
Справа № 12/507-07.

За позовом : Дочірнього підприємства «Сумський науково-дослідний тапроектний інститут землеустрою», м. Суми

до відповідачів : 1. Регіонального відділення Фонду державного  майна України в Сумській області;

2. Закритого акціонерного товариства інститут «Сумипроект», м. Суми

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

СУДДЯ  КОСТЕНКО Л.А.

ЗА УЧАСТЮ ПРЕДСТАВНИКІВ СТОРІН:

від позивача:       Романюк Ю.О. (дов. № 1090/01-08 від 18.10.2007 р.)

від 1-го відповідача :  Пономаренко С.В. (дор. №  3 від 09.01.2007 р.)

від 2-го відповідача :   Ященко В.В. (дов. № 1 від 15.06.2007 р.)

Предмет спору: Позивач звернувся до суду з позовом  про визнання  недійсним договору № 22 від 01.12.1993 року, укладеного  між регіональним відділенням Фонду державного майна України  та організацією орендарів інституту  «Сумипроект».

07.11.2007 року позивач змінив позовні вимоги, надавши відповідну заяву, та просить  визнати  недійсним договір  купівлі-продажу № 22 від 01.12.1993 року  в частині продажу, а інвентаризаційний опис № 11 в частині включення  в опис частини 373,5 кв. м. цокольного поверху та приміщень  загального користування  - перший поверх, горище – господарський блок (технічний поверх), дах, ліфти, сходові клітини за адресою: м. Суми, вул. Кірова, 25. Позивач також просить залучити в якості третьої особи  - Сумське міське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» та зобов»язати його внести зміни в технічну документацію на приміщення  за адресою м. Суми, вул. Кірова, 25.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що  ДП «Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та Закрите акціонерне товариство інститут «Сумипроект» належить на праві спільної часткової власності майно за адресою: м. Суми, вул. Кірова, 25.

Відповідачі позовні вимоги заперечують, мотивуючи тим, що спірний договір  укладений відповідно до норм чинного законодавства, а позивач не є стороною договору.

В судовому засіданні  відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України оголошувалася перерва з 18.10.2007 р. до 12:00 годин 07.11.2007 року.

Розглянувши матеріали справи,  заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись з позовом, позивач  в своїх вимогах посилається на слідуючі обставини: 15 квітня 1974 року між Сумським філіалом інституту «Укрміськбудпроект», та Сумським філіалом інституту «Укрземпроект», було укладено договір «Про пайову участь в будівництві виробничого корпусу проектних організацій Сумського філіалу інституту «Укрміськбудпроект» та Сумського філіала   інституту    «Укрземпроект».

За даним договором Сумський філіал інституту «Укрміськбудпроект» брав на себе обов'язок проектування виробничого корпусу проектних організацій за рахунок внутрішніх ресурсів, а також приймав на себе функції замовника по будівництву виробничого корпусу, забезпечував затвердження проекту та включення його в план будівництва 1975 року. Фінансування будівництва корпуса велося вищезазначеними філіалами в розмірах по 50 % вартості будівельно-монтажних робіт. Сумський філіал інституту «Укрземпроект» забезпечував фінансування будівництва в 1975 році шляхом передачі замовнику централізованих державних капітальних вкладень.

Згідно умов Договору від 15 квітня 1974 року та Доповненням до умов договору від 27 жовтня 1975 року площа між пайовиками розподілилась таким чином:

а)          поверхи  2,3,4,5,6 - надаються «Укрміськбудпроект»;

б)          поверхи  7,8,9  - надаються «Укрземпроекту»;

в)          перший поверх - загального користування обох пайовиків;

г)          приміщення цокольного поверху розподілено порівну;

д)          господарський блок - по 50 % площі.

Протоколами про передачу в порядку дольової участі державних централізованих капітальних вкладень на 1974р., 1975р., 1976р. «Укрміськбудпроект» отримав від «Укрземпроекту» суму коштів визначену договором.

Згідно протоколу від 20.03.1980 року безкоштовної передачі на баланс в порядку дольової участі в будівництві та прийнятого в експлуатацію в грудні 1979 року виробничого корпусу СФ «Укрміськбудпроект» - 62 % та «Укрземпроекту» - 38 % корисної площі.

«Укрміськбудпроект» 02.04.1980 року на виконання наказу № 71/100 Держбуду УРСР та Міністерства сільського господарства УРСР від 21.03.1980 року прийняв наказ № 15 про призначення комісії для безкоштовної передачі на баланс «Укрземпроекту»  частини будівлі згідно дольової участі.

На виконання наказу № 15 від 02.04.1980 року комісія 02.04.1980 року склала акт прийому передачі на баланс «Укрземпроекту» - 7,8,9 поверхи та частину цокольного поверху, гаражі на 8 автомобілів та робочі місця проектувальників.

В 2003 році відбулася реорганізація Сумського філіалу інституту «Укрземпроект» в ДП «Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Дочірнє підприємство було створене шляхом перепідпорядкування та реорганізації Інституту землеустрою Української академії аграрних наук на виконання Указу Президента України від 17 лютого 2003 року № 134 «Про заходи щодо створення єдиної системи реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру», розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 травня 2003 року № 284-р «Про передачу Інституту землеустрою та його філіалів до сфери управління Держкомзему» та наказу Держкомзему України від 16 червня 2003 року № 166-а «Про передачу до сфери управління Держкомзему Інституту землеустрою, та його  філіалів».

Таким чином  позивач  вважає себе  правонаступником вищевказаного інституту і відповідно є  стороною по договору.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до  п. 1. 1 Договору № 21 від 01.12.1993 року, укладеного між РВ ФДМ України в Сумській області (продавець) та організацією орендарів Українського орендного підприємства інституту «Сумипроект» (покупець), продавець продав, а покупець купив державне майно цілісного майнового комплексу Українського орендного підприємства інституту «Сумипроект», яке знаходиться  за адресою: м. Суми, вул. Кірова, 25. Майно  підприємства включає в себе всі його активи і пасиви, інвентар, обладнання, устаткування та інше майно згідно з актом інвентаризації.

Перший відповідач з укладенням  зазначеного договору до цього часу користується майном, яке знаходиться  за адресою: м. Суми, вул. Кірова, 25.

Відповідно до ст. 256, 257 Цивільного кодексу України визначено поняття  позовної  давності – строк у межах якого, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю  у три роки.

Позивач звернувся  до суду  з позовом за захистом свого права поза межами строку позовної давності. Загальний строк позовної давності сплинув під час дії Цивільного Кодексу УРСР (1963 року прийняття).

Відповідно до ст. 267 Цивільного Кодексу сплив позовної давності про застосування якої заявлено  стороною у  спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право  підлягає захисту.

Перший відповідач вказує на пропущення позивачем строку позовної давності, з цих підстав  просить  відмовити в позові.  Відповідач також  в обґрунтування  того, що позивачу було відомо про факт укладення спірного договору, зокрема, ще з березня 1999 року подав суду підрядний  договір № 870 від 19.03.1999 року на технічне обслуговування, ремонт ліфтів і диспетчерських систем, в якому другий відповідач виступив замовником  виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів, які фактично  були передані йому в складі майна за договором  купівлі-продажу № 22 від 01.12.1999 року.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна  довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу  своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивач не надав доказів, яким чином  він і коли, довідався про порушення свого права, посилаючись,  що строки для звернення до суду  ним не порушені. Також позивач  не надав суду і обґрунтованого клопотання про причини пропуску строку  для визнання їх поважними.

Також суд приймає до уваги  посилання другого відповідача на п. 27. 3 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 року  № 04-5/120 «Про деякі питання  підвідомчості і підсудності справ господарським судам» про те, що права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають  захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсною угоди, в якій така особа не є стороною. Захист прав такої особи можливий шляхом подання віндикаційного позову.

За вказаних обставин не підлягає задоволенню клопотання позивача про залучення до справи третьою особою Сумське міське  комунальне підприємство  «Бюро технічної інвентаризації».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49,  82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.  Клопотання Дочірнього підприємства «Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про залучення третьою особою у справі Сумське міське  комунальне підприємство  «Бюро технічної інвентаризації» - залишити без задоволення.

2.    В позовних вимогах Дочірнього підприємства «Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 22 від  01.12.1993 року – відмовити.