АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

14.11.07
Справа  № 26/311

Львівський апеляційний
господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                                  Бойко С.М.,

суддів:
Марко Р.І.,

Бонк
Т.Б.,

при секретарі Чаплик І.Д.,

з участю представників:

від скаржника (відповідача 2):   з”явився,

позивача:
з”явився,

відповідача 1:   не з”явився,

розглянув апеляційну скаргу
фізичної особи -підприємця  ОСОБА_1,
с.Жирова Жидачівського району

на
ухвалу    господарського суду
Львівської області від 10.09.2007 року в частині вжиття заходів забезпечення
позову, суддя Деркач Ю.Б.,   у
справі    № 26/311

за позовом  відкритого акціонерного товариства
«Ходорівполіграфмаш», м.Ходорів Жидачівського району

до
відповідача 1 виконавчого комітету Ходорівської міської ради, м.Ходорів
Жидачівського району

до
відповідача 2 фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1, с.Жирова Жидачівського району

про   визнання договору  купівлі-продажу  недійсним,

в
с т а н о в и в :

ухвалою господарського суду  Львівської області від 10.09.2007 року в
справі за позовом   відкритого
акціонерного товариства «Ходорівполіграфмаш»до виконавчого комітету
Ходорівської міської ради та фізичної особи -підприємця  ОСОБА_1 про визнання недійсним договору  купівлі-продажу від 06.08.2007 року  відповідно до ст.ст.66,67 ГПК України  забезпечено позов шляхом накладення арешту на
майно, а саме майновий комплекс (котельня, солерозчинник, димова труба), що
знаходяться в АДРЕСА_1 і належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі скаржник
(відповідач 2) просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати  з підстав невідповідності висновків,
викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи та порушення судом норм
процесуального права, апелюючи тим, що судом не встановлено та позивачем не
доведено в спірному випадку наявність обставин, передбачених  ст.66 ГПК України, які є підставою для вжиття
відповідних заходів забезпечення позову.

Зокрема, безпідставно вжито заходи
забезпечення позову стосовно майна особи, який не є відповідачем по справі,
оскільки згідно договору купівлі-продажу
від 17.08.2007 року, тобто на момент прийняття оскаржуваної ухвали,
спірне майно перейшло у власність  іншої
особи -ОСОБА_2.

У відзиві на апеляційну скаргу
позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що невжиття таких
заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання
рішення суду, оскільки при приватизації спірного майна відповідачем 1  допущено багаточисельні порушення закону щодо
процедури приватизації. Позивач зазначає, що такі дії відповідача 1 свідчать
про можливість здійснення ним в майбутньому інших дій для збереження спірного
майна, зокрема по його перепродажу через підставних осіб, які будуть вважатися
добросовісними набувачами.

В судове засідання представник
відповідача 1 не з"явився, хоча належним чином повідомлений про дату та
місце судового засідання, а тому суд
розцінює його неявку як без поважних причин та вважає за можливе
справу  розглянути без його участі за
наявними в справі доказами.

Суд, перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників скаржника та позивача, вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Підставою для забезпечення позову
згідно оскаржуваної ухвали є наведені в позовній заяві докази про те, що
невжиття цих заходів в наступному може унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ст.66 ГПК України  господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії  провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання
рішення господарського суду.

При цьому умовою застосування
заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як вбачається з позовної заяви
предметом позову є визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна від 06.08.2007 року, що тягне за собою
застосування реституції у випадку задоволення позову згідно вимог ст.216 ЦК
України. Тобто існує зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги.

З поданого позивачем клопотання про
забезпечення позову вбачається, що після звернення з даним позовом існує
ймовірність того, що  відповідач
ОСОБА_1  з метою уникнення виконання
рішення  відчужить зареєстровані  за ним приміщення, що призведе до утруднення
виконання рішення суду.

У вирішенні питання про
забезпечення позову судом здійснюється оцінка обґрунтованості доводів заявника
щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Ймовірність утруднення виконання
або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів,
судом першої інстанції оцінено і правильно вжито даний захід(арешт).

На вимогу апеляційної інстанції
апелянтом надано копію витягу реєстрації права власності за яким видно, що
спірні приміщення продані відповідачем -2
ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 17.08.2007 року, що надає
правову підставу позивачу на збільшення розміру позовних вимог, а не
розцінюється апеляційним судом як підставу для скасування заходів забезпечення
позову.

Тобто, вжитий захід щодо
забезпечення позову і припущення що до моменту прийняття рішення нерухоме майно
може бути проданим  - є обгрунтованим.

З наведеного апеляційний суд
приходить до висновку про підставність вжиття місцевим судом заходів
забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме майновий комплекс
(котельня, солерозчинник, димова труба), що знаходяться в АДРЕСА_1 і належить
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відповідно до ст.66 ГПК України, оскільки
судом  встановлено та позивачем  доведено наявність обставин, передбачених
вищевказаною нормою, які є підставою для вжиття відповідних заходів
забезпечення позову.

Покликання скаржника на те, що на
момент прийняття оскаржуваної ухвали спірне майно йому не належало, не може бути
підставою для скасування цієї ухвали, оскільки
вжиті заходи забезпечення позову стосуються спірного майна, а отже і не
порушують права та охоронювані законом інтереси скаржника з наведених же ним
підстав.

З цих підстав лише слід виключити з
оскаржуваної ухвали  посилання щодо
належності спірного майна фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, бо як встановлено
апеляційною інстанцією та письмових доказів, спірне майно ним відчужено іншій
особі, тобто він вже не є власником цього майна.

З вищенаведеного доводи скаржника
про скасування ухвали місцевого суду є безпідставними.

Ухвала місцевого суду прийнята у
відповідності з вимогами  діючого
законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 106
ГПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

ухвалу господарського суду
Львівської області від 10.09.2007 року в частині вжиття заходів забезпечення
позову в справі за номером .26/311 - залишити без змін, а апеляційну
скаргу фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1  -без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:
Бойко С.М.

Судді:
Бонк Т.Б.

Марко
Р.І.