АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2007
№ 24/123

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник
Л.Л.

при секретарі:                     Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача - не з'явились;

від відповідача-1 - Завгородня С.А.
(довіреність № 7 від 04.01.2007 року);

від відповідача-2 - не
з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства
"Укратоменергобуд"

на рішення Господарського суду м.Києва від
03.03.2007

у справі № 24/123 (Смілянець В.В.)

за позовом                               ВАТ
"Юженергобуд"

до                                                   Закритого
акціонерного товариства "Укратоменергобуд"

ОСОБА_1

про
визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів

Суть рішення і скарги:

Рішенням господарського суду м.
Києва від 03 березня 2007 року, яке прийнято у справі № 24/123 (суддя - В.В.
Смілянець), за позовом відкритого акціонерного товариства “Юженергобуд” (надалі
- Позивач, Товариство №1) до закритого акціонерного товариства
“Укратоменергобуд” (надалі - Відповідач №1, Товариство №2) та ОСОБА_1 (надалі -
Відповідач №2) про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів,
позов задоволено, визнано недійсним рішення загальних зборів акціонерів
Відповідача №1, що відбулися 09.12.2003 року, про звільнення з посади голови
правління ОСОБА_1, Відповідача№1 та його уповноважених посадових осіб
зобов'язано передати ОСОБА_1 основну круглу печатку, штампи та оригінали
установчих і фінансово-господарських документів Товариства №2, підтверджено
право власності Позивача та акціонерних товариств відповідно до переліку на акції
у статутному фонді Відповідача №1 та стягнуто з Відповідача №1 на користь
Позивача державне мито у сумі 85,00 грн. і 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с. 38-43).

Закрите акціонерне товариство
“Укратоменергобуд”, не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції
рішенням, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення повністю, припинити
провадження у справі та покласти судові витрати на Позивача (а.с. 56-60).

Враховуючи, що матеріали справи
містять належні докази повідомлення Позивача та Відповідача №2 про день і час
судового засідання по розгляду апеляційної скарги Товариства №2, що
підтверджується поштовими повідомленнями (а.с. 69, 71), апеляційний суд вважає
за можливе розглянути апеляційну скаргу Товариства №2 без участі представників
Позивача та Відповідача №2.

Заслухавши усні пояснення
представника Відповідача №1 у судовому засіданні, дослідивши та вивчивши
матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Юженергобуд”
звернулось до господарського суду м. Києва із позовом № 02-26/-01 від
07.02.2007 року, в якому просило визнати недійсним рішення загальних зборів
акціонерів Відповідача №1, що відбулися 09.12.2003 року, про звільнення з
посади голови правління ОСОБА_1, визнати недійсним наказ № 118-к від 22.12.2003
року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління Відповідача №1 та наказ №
111-к від 09.12.2003 року про призначення Штогріна В.А. виконуючим обов'язки
голови правління Відповідача №1, зобов'язати ОСОБА_1 продовжувати виконувати
трудові обов'язки голови правління Товариства №2, а також підтвердити право
власності Позивача та акціонерних товариств відповідно до переліку на акції у
статутному фонді Відповідача №1 та покласти судові витрати на Відповідача (а.с.
2-5). Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що йому, як акціонеру, належить
частка в розмірі 10% статутного фонду Відповідача №1, про проведення загальних
зборів акціонерів Товариства №2 09.12.2003 року його, як акціонера, повідомлено
не було, чим було порушено порядок скликання загальних зборів акціонерів,
передбачений чинним законодавством та Статутом Відповідача №1, що суттєво
вплинуло на реалізацію прав Позивача як акціонера Товариства №2 щодо управління
справами останнього. Крім того, Відповідач №1 на підставі фіктивних договорів
купівлі-продажу акцій, вносив зміни до реєстру власників цінних паперів,
зменшивши кількість акцій, що належать Позивачу та іншим акціонерам. При цьому,
Позивач посилався на ст.ст. 92, 159, 203 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10,
41, 42, 58 Закону України “Про господарські товариства”, ст.ст. 2, 38, 49, 54,
61, 66-67, 82 Господарського процесуального кодексу України (а.с. 2-5).

Позивачем, крім того, було подано клопотання
про зміну позовних вимог від 02.03.2007 року, відповідно до якого Позивач
просив визнати недійсним рішення загальних зборів акціонерів Відповідача №1, що
відбулися 09.12.2003 року, про звільнення з посади голови правління ОСОБА_1,
зобов'язати Відповідача№1 та його уповноважених посадових осіб передати ОСОБА_1
основну круглу печатку, штампи та оригінали установчих і
фінансово-господарських документів Товариства №2, а також, підтвердити право
власності Позивача та акціонерних товариств відповідно до переліку на акції у
статутному фонді Відповідача №1 (а.с. 35-36).

Рішенням господарського суду м.
Києва від 03 березня 2007 року позов задоволено, визнано недійсним рішення
загальних зборів акціонерів Відповідача №1, що відбулися 09.12.2003 року, про
звільнення з посади голови правління ОСОБА_1, Відповідача№1 та його
уповноважених посадових осіб зобов'язано передати ОСОБА_1 основну круглу
печатку, штампи й оригінали установчих і фінансово-господарських документів
Товариства №2, підтверджено право власності Позивача та акціонерних товариств
відповідно до переліку на акції у статутному фонді Відповідача №1 та стягнуто з
Відповідача №1 на користь Позивача державне мито у сумі 85,00 грн. і 118,00
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.
38-43).

В обґрунтування своєї позиції суд
першої інстанції посилається на те, що Позивач не був належним чином
проінформований про проведення загальних зборів акціонерів Товариства №2, чим
було порушено його право на участь в управлінні останнім, а порушення порядку
скликання загальних зборів, передбаченого чинним законодавством і Статутом
Товариства №2, та, відповідно, позбавлення власника акцій можливості
реалізовувати своє право на участь у них є підставою для визнання прийнятого на
загальних зборах рішення недійсним. Крім того, суд першої інстанції зазначає,
що Позивач підтверджує, що ніяким чином не відчужував та не зменшував свою
частку у статутному капіталі Товариства №2, а Відповідачем №1 не підтверджено
правомірність будь-яких змін частки Позивача та інших засновників Товариства №2
у своєму статутному капіталі. При цьому, місцевий суд керувався нормами ст.ст.
10, 41, 43 Закону України “Про господарські товариства” та ст.ст. 33, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)  (а.с. 38-43).

Між тим, вказаний висновок суду
першої інстанції слід визнати таким, що зроблений з порушенням і неправильним
застосуванням норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України).

За таких обставин, оскаржуване
рішення суду першої інстанції підлягає повному скасуванню, а апеляційна скарга
- задоволенню у повному обсязі, зокрема, апеляційний суд вважає за необхідне,
керуючись п. 1 ст. 80, п. 3 ст. 103 ГПК України, провадження у справі № 24/123
припинити, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах
України.

До вказаних висновків апеляційна
інстанція дійшла, враховуючи наступне:

Відповідно до статті 4-2 ГПК
України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 4-3 ГПК України визначено,
що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги
і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 ст. 99 ГПК України
встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених
у цьому розділі.

Частиною 2 ст. 101 ГПК України
визначено, що апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
(подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у
повному обсязі.

У відповідності до статті 1 ГПК
України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом
заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених
законодавчими актами України, до господарського суду мають право також
звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Частиною 1 статті 21 ГПК України
передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами -
можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

З аналізу положень вищенаведених
норм процесуального права можна зробити висновок, що фізична особа, яка не
набула статусу суб'єкта підприємницької діяльності, не може бути стороною у
справі, що розглядається у порядку господарського судочинства, за винятком
випадків прямо передбачених чинним законодавством.

Пунктом 4 частини 1 ст. 12 ГПК
України встановлено, що господарським судам підвідомчі справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Таким чином, зазначена норма
процесуального права передбачає, що фізична особа - не суб'єкт підприємницької
діяльності, може бути стороною у справі, яка розглядається у порядку
господарського судочинства, за умови віднесення справи, стороною в якій є така
фізична особа як учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, до
категорії справ, що виникають з корпоративних відносин.

Позивач у даній справі подав позов
до двох відповідачів, одним з яких є фізична особа - ОСОБА_1 Як зазначає
Товариство №1 у позовній заяві, ОСОБА_1 обіймав посаду голови правління
Відповідача №1. Відповідно до позовної заяви та клопотання про зміну позовних
вимог однією з позовних вимог було визнання недійсним рішення загальних зборів
Товариства №2, що відбулися 09.12.2003 року про звільнення з посади голови
правління ОСОБА_1 В якості доказів до позовної заяви Товариства №1 були додані
протокол № 3 загальних зборів акціонерів Товариства №2 від 09.12.2003 року
(а.с. 12), згідно якого загальні збори акціонерів дали згоду на звільнення
Відповідача №2 з посади голови правління Відповідача №1, а також наказ № 111-к
про призначення виконуючим обов'язки голови правління Штогріна В.А. від
09.12.2003 року (а.с. 13), наказ 118-к про звільнення ОСОБА_1 з посади голови
правління Товариства №2 від 22.12.2003 року (а.с. 14).

З вищевикладеного можна зробити
висновок, що позов у даній справі подано до двох відповідачів, одним з яких є
фізична особа, яка перебувала з Відповідачем №1 у трудових відносинах, оскільки
у матеріалах справі відсутні докази того, що ОСОБА_1 є учасником (засновником,
акціонером) Товариства №1, а спір у даному випадку виник з приводу звільнення
Відповідача №2 із займаної посади відповідно до рішення загальних зборів
акціонерів Товариства №1 (тобто з трудових відносин) і є трудовим спором.

За таких обставин та враховуючи
вищевикладений аналіз норм чинного господарського процесуального законодавства,
апеляційна інстанція констатує, що місцевий господарський суд дійшов
неправомірного висновку про підвідомчість даної справи, одним із відповідачів
по якій є фізична особа та яка виникла зі спору між засновником господарського
товариства (Позивачем) та господарським товариством (Відповідачем №1) не
пов'язаного з корпоративними відносинами, у розумінні їх визначення у ст. 12
ГПК України, господарському суду.

Крім того, Товариство №2 в
апеляційній скарзі посилається, як на підставу для скасування оскаржуваного
рішення суду першої інстанції, на те, що він не був належним чином повідомлений
про порушення справи та про час та місце засідання суду, а дане рішення було
прийнято за його відсутністю. При цьому, до апеляційної скарги скаржником
додані докази того, що місцезнаходженням (юридичною адресою) Відповідача №1 є
АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_2, яка була зазначена Товариством №1 у позовній заяві та
клопотанні про зміну позовних вимог. В якості доказів на підтвердження обставини
свого місцезнаходження скаржником надано довідку № 1495 з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій України від 27.02.2007 року (а.с. 63) та
Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи НОМЕР_1 (а.с. 64). Відповідно
до пояснень, наданих представником Відповідача №1 у судовому засіданні
02.07.2007 року при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, Позивачу було
відомо місцезнаходження Товариства №2, оскільки Позивач є акціонером
Відповідача №1 (а.с. 78-79).

Відповідно до частини 1 ст. 101 ГПК
України  у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що
не залежали від нього. З огляду на вищенаведені норми чинного процесуального
законодавства, апеляційна інстанція приймає докази, додані скаржником до
апеляційної скарги, оскільки неможливість їх подання Товариством №2 при
розгляді справи у суді першої інстанції була викликана його неповідомленням про
порушення провадження та розгляд справи, тобто причинами, що не залежали від
нього.

Згідно частини 3 ст. 104 ГПК
України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою
для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо: справу розглянуто
господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої
належним чином про місце засідання суду (пункт 2).

Враховуючи положення чинного
законодавства та відсутність у матеріалах справи доказів належного повідомлення
Відповідача №1 про порушення справи та час і місце її розгляду як за адресою,
вказаною у позовній заяві та у клопотанні про зміну повних вимог, (таких як
поштові повідомлення про вручення або копії ухвали про порушення провадження у
справі від 21.02.2007 року та ухвали про відкладення розгляду справи від
27.02.2007 року, які повернулися з відповідною відміткою поштового відділення),
так і за місцезнаходженням (юридичною адресою відповідно до вищезгаданих довідки
з ЄДРПОУ та Свідоцтва), апеляційний господарський суд дійшов висновку, що
оскаржуване рішення прийнято за відсутністю Відповідача №1, не повідомленого
належним чином про час і місце засідання суду, а тому підлягає скасуванню, як
таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права, які у будь-якому
випадку є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, вимоги Товариства №2
про скасування оскаржуваного рішення з підстав порушення та неправильного
застосування судом першої інстанції при його прийнятті норм процесуального
права, що викладені в апеляційній скарзі, є обґрунтованими, підтверджуються
наявними у справі доказами та відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно пункту 3 ст. 103 ГПК України
апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право
скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або
залишити позов без розгляду повністю або частково.

Пунктом 1 частини ст. 80 ГПК
України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо
спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи положення норм ст.ст. 1,
21, пункту 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України та зроблений вище висновок, що спір у
даній справі виник між акціонером та господарським товариством не з
корпоративних відносин, а одним з відповідачів є фізична особа, апеляційний
господарський суд вважає, що провадження у даній справі має бути припинено
відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 80 ГПК України, а вимоги апеляційної
скарги Відповідача №1 у цій частині також є обґрунтованими та відповідають
вимогам чинного процесуального законодавства.

З огляду на положення частини 4 ст.
49 ГПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої відбулося рішення,
господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі,
коли друга сторона звільнена від сплати державного мита, апеляційний
господарський суд задовольняє вимогу апеляційної скарги Відповідача №1 щодо
покладення судових витрат на Позивача.

Підсумовуючи наведене вище,
апеляційний господарський суд констатує, що вимоги скаржника, які викладені в
апеляційній скарзі, обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та
відповідають вимогам чинного законодавства.

Враховуючи викладене,
керуючись  ст.ст. 1, 4-2, 4-3, 12, 32,
33, 34, 43, 49, 80, 91, 94, 99, 101 -105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу закритого акціонерного
товариства “Укратоменергобуд” задовольнити повністю.

2.Рішення господарського суду м.
Києва від 03 березня 2007 року у справі № 24/123 скасувати повністю.

3.Провадження у справі припинити.

4.Стягнути з відкритого
акціонерного товариства “Юженергобуд” (55001, м. Южноукраїнськ Миколаївської
області, Промзона, а/с 62 код за ) на користь закритого
акціонерного товариства “Укратоменергобуд” (03035, АДРЕСА_1, код за , р/р № 59 в АБ “Таврика” м. Київ, МФО № 300788) державне
мито за подачу апеляційної скарги у сумі 42,50 грн.

Доручити господарському суду м.
Києва видати відповідний наказ.

5.Справу № 24/123 повернути до
господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
Коваленко В.М.

Судді
Вербицька
О.В.

Гарник Л.Л.

09.07.07 (відправлено)