ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.
№ 15/71

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів :

головуючий суддя
Полянський А.Г.

судді
Бакуліна С.В.

Фролова Г.М.

розглянувши

касаційну скаргу
СТОВ "Казавчинське"

на
рішення від 15.05.2007 р. Господарського суду Кіровоградської області та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2007 р.

у справі
№ 15/71 господарського суду Кіровоградської області

за позовом
ТОВ "Агро-Текс"

До
СТОВ "Казавчинське"

про
стягнення  620 547 грн.

За участю представників сторін:

позивач –Бурковський В.Г. дов. від 07.03.2006 р.

відповідач –Букатарь С.Л. - директор

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2007 р.  (суддя  - Мохонько К.М.) позов задоволено частково. Стягнуто з СТОВ "Казавчинське" на користь ТОВ "Агро-Текс" 100 250 грн. боргу, 50 000 грн. штрафу, 8 299,80 грн. пені, 6 096,74 грн. сплаченого державного мита, 115,95 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2007 р. (Дмитренко А.К., Крутовських В.І., Прокопенко А.Є.) рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2007 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням та постановою, СТОВ "Казавчинське" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 07.11.2007 р. у зв’язку з відпусткою судді Муравйова О.В., для перегляду в касаційному порядку справи № 15/71 призначеної до розгляду на 13.11.2007 р., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий –Полянський А.Г., судді – Бакуліна С.В., Фролова Г.М.

Відзив від позивача не надходив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № 124/05-06 від 25.05.2006 р. позивач по видатковій накладній № РН-000337 від 25.05.06р. на підставі довіреності серія ЯМС № 284819 від 25.05.2006 р. передав відповідачу гербіциди "Гранстар", "Базис" та мінеральні добрива на загальну суму 100 250 грн. Видаткова накладна була підписана представниками сторін. На виконання пункту 2.2 договору був складений акт приймання-передачі від 25.05.2006 р. про те, що ТОВ "Агро-Текс" передає, а СТОВ "Казавчинське" приймає товар на загальну суму 100 250 грн., акт підписаний представниками сторін.

Відповідно умов договору в момент передачі продавцем товару покупцеві, сторонами підписується акт приймання –передачі, який є невід’ємною частиною даного договору. Право власності на товар переходить від продавця до покупця в момент підписання акту приймання –передачі. Загальна вартість товару, що передається - 100 250 грн. Розрахунок за відвантаження товару повинен здійснюватись шляхом перерахування коштів покупцем на розрахунковий рахунок продавця до 15.08.2006 р. (п. 3.2. договору).

Судами було встановлено, що відповідач в порушення пункту 3.2 договору, розрахунок за відвантажений товар до 15.08.2006 року не провів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що відповідачем в порушення вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено оплату основного боргу, місцевим господарським судом правомірно було задоволено позов в цій частині.

Згідно ст. 547 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У мовами договору було передбачено, що за прострочку платежу покупець виплачує продавцю штраф у п’ятикратному розмірі вартості всього товару за даним договором. Сплата штрафу не звільняє покупця від сплати залишкової суми боргу. За порушення строків оплати за товар покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,1 % від вартості неоплаченого товару, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу (пункти 5.2, 5.3, 5.4 договору).

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до вищезазначеної статті та п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України місцевий господарський суд правомірно зменшив розмір штрафу до 50 000 грн., також враховуючи тяжкий фінансовий стан відповідача та необхідність його збереження як працюючого сільськогосподарського підприємства.

Слід зазначити, що судами обґрунтовано було вказано про те, що посилання відповідача на понесені підприємством збитки внаслідок використання гербіциду "Гранстар" не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за отриманий та неоплачений товар.

За таких обставин, перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суди в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним  чином  проаналізували відносини сторін.

Місцевим господарським судом було правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини та прийнято обґрунтоване та законне рішення про часткове  задоволення позову.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою присутніх представників сторін оголошена  вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Казавчинське" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2007 р. у справі № 15/71 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2007 року у справі № 15/71 залишити без змін.

Поновити виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2007 р. та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2007 р. у справі № 15/71.

Головуючий    суддя                                                                   Полянський А.Г.

Судді                                                                                             Бакуліна С.В.

Фролова Г.М.