ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2007
Справа №2-27/888-2007

За позовом Заступник прокурора м. Ялта в інтересахдержави в особі  Відділення  Фонду соціального страхування з тимчасової  втрати працездатності в АР Крим, м. Ялта, вул. Леніна, 17.

До відповідача   Товариство з обмеженою відповідальністю “Леміла”, м. Ялта, с. Оползневоє, Севастопольське шосе.

Про стягнення 1349,14  грн.

Суддя Воронцова  Н.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від  позивача:  Кононенко І. В., дор. у справі.

Від відповідача – не з’явився.

За участю прокурора –   Домнікова Л. І., посв.

Сутність спору:

Заступник прокурора м. Ялта   в інтересах держави в особі  Відділення  Фонду соціального страхування з тимчасової  втрати працездатності в АР Крим звернувся в суд з позовом до відповідача  про стягнення  заборгованості по страховим внескам  в сумі  1349,14 грн.

Позивач і прокурор  позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач явку представника жодного разу не забезпечив, відзив на позов не представив, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Суд вважає, що справу може бути розглянуто за наявними  документам, у порядку ст. 75 ГПК України. Не явка представника відповідача  не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи в порядку ст.. 75 ГПК України,  дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення  представників  позивача і прокурора, суд, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Леміла” зареєстровано в    Відділенні Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності під реєстраційним номером 47.

Відповідно до преамбули Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування  у зв'язку з  тимчасовою  втратою працездатності та витратами, зумовленими  народженням та похованням» цей  Закон  відповідно  до  Основ  законодавства  України про загальнообов'язкове  державне  соціальне  страхування визначає    правові,    організаційні    та    фінансові    основи загальнообов'язкового  державного соціального страхування громадян на   випадок   тимчасової   втрати  працездатності,  у  зв'язку  з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за   нею,   у   разі   смерті,   а   також   надання   послуг   із санаторно-курортного   лікування   та  оздоровлення  застрахованим особам та членам їх сімей.      Матеріальне забезпечення та соціальні послуги,  що  надаються за  цим Законом,  є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального   страхування   громадян,   що   здійснюється   Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно ст.. 1 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування  у зв'язку з  тимчасовою  втратою працездатності та витратами, зумовленими  народженням та похованням» Загальнообов'язкове державне соціальне страхування у  зв'язку з  тимчасовою  втратою  працездатності  та витратами,  зумовленими народженням та  похованням,  передбачає  матеріальне  забезпечення громадян  у  зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової  втрати  працездатності  (включаючи  догляд  за  хворою дитиною,  дитиною-інвалідом,  хворим членом сім'ї),  вагітності та пологів,  догляду за  малолітньою  дитиною,  часткову  компенсацію витрат,  пов'язаних  із  народженням дитини,  смертю застрахованої особи або членів її сім'ї,  а також надання соціальних  послуг  за рахунок  бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,  що формується  шляхом  сплати  страхових  внесків власником або уповноваженим ним органом,  громадянами,  а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

У відповідності до ч. 1  ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування  у зв'язку з  тимчасовою  втратою працездатності та витратами, зумовленими  народженням та похованням» страхувальники - роботодавці сплачують до Фонду різницю  між нарахованими  для  роботодавців  і найманих працівників страховими внесками  та  витратами,  пов'язаними  з  наданням   матеріального забезпечення  та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону.

Тарифи, розмір і порядок, визначений ст. 21 зазначеного Закону, а також Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань загальнообов'язкового державного соціального страхування» № 2980-ш від 17.01.2002р.

У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та  витратами, зумовленими  народженням та похованням» від 18.01.2001р. № 2240-Ш, страхувальник зобов'язаний нараховувати і платити у встановлений строк і в повному обсязі страхові внески.

Страхування з тимчасової втрати працездатності є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона праці і здоров'я громадян у процесі їхньої трудової діяльності, у зв'язку з чим не надходження від відповідача страхових внесків тягне за собою  неможливість виконання Фондом основних напрямків діяльності.

Згідно представленого звіту за 2003 р. про нарахування страхових  внесків, перерахування і витрати, пов’язані  з загальнообов’язковим державним  соціальним страхуванням з тимчасової втрати працездатності,  відповідачем було нараховано сума фонду оплати праці ( доходу ), з якої справляються страхові внески у розмірі 20826,00 грн.

В графі 17 вказаного звіту зазначено, що заборгованість за страхувальником на кінець звітнього періоду складає 1349,14 грн.

Відповідно до розшифровки заборгованості за страхувальником – заборгованість по страховим внескам, строк сплати яких не настав ( поточна заборгованість ) складає 11,43 грн. При цьому вказано, що заборгованість, пов’язана з невиплатою заробітної плати,  складає 1337,71 грн.

У відповідності до ч. 2  ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування  у зв'язку з  тимчасовою  втратою працездатності та витратами, зумовленими  народженням та похованням» перерахування страхових внесків, шляхом  безготівкових розрахунків здійснюється страхувальником-роботодавцем один раз на місяць – у день, встановлений для одержання в установі банку коштів  на оплату праці за відповідний період.

Враховуючи той факт, що відповідач не сплачував заробітну плату працівникам, то у нього і не виникло забовязання по сплаті   страхових внесків.

При таких обставинах, суд дійшов висновку про те, що  задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.  49,  82 – 84 ГПК України, суд

Р Е Ш И Л:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.