ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.12.07р.

Справа № 41/218-07

за позовом  Підприємства "Агро-Союз" товариства з обмеженою відповідальністю,

смт. Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "АМУР ІНВЕСТ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 12451,75 грн.

Суддя Орєшкіна Е.В.

В засіданні приймали участь представники:

Від позивача: Голоборотько Ж.В., довіреність № 24 від 29.11.07 року

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача суми  боргу –8939,24 грн., пені –1555,43 грн., інфляційних витрат –1591,18 грн., 3 % річних –365,90 грн., всього –12451,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов’язань щодо оплати поставленої йому позивачем продукції за  умовами укладеного між сторонами договору № 99 від 16.02.06 року.

Представник позивача позов підтримав, просить суд його задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з’явився, відзив на позов та витребуваних судом документів не надав, вимог не заперечив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, про час і місце проведення судових засідань повідомлений судом належним чином.

Оригінали документів, оглянуті в судових засіданнях, відповідають копіям, долученим до позовної заяви.

За згодою представника позивача в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем –підприємством „Агро-союз” товариством з обмеженою відповідальністю та відповідачем –товариством з обмеженою відповідальністю „АМУР ІНВЕСТ” укладений договір № 99 від 16.02.06 року, за умовами якого постачальник (позивач у справі) прийняв на себе зобов’язання поставити покупцю (відповідачу у справі) продукцію в асортименті, кількості та за ціною, вказаними у специфікаціях, підписаних сторонами, що є невід’ємними частинами договору, та покупець, відповідно, зобов’язання прийняти вказаний товар та його сплатити.

На виконання умов договору та на підставі виданих відповідачем своєму представнику довіреностей серії ЯЛИ № 418136 від 29.05.06 року, № ЯЛИ № 418147 від 13.06.06 року за накладними  № 21479/06 від 01.06.06 року, № 21579/06 від 02.06.06 року, № 21652/06 від 02.06.06 року, № 23320/06 від 13.06.06 року, № 23740/06 від 15.06.06 року, № 24701/06 від 21.06.06 року позивачем був поставлений відповідачу товар на загальну суму 8939,24 грн.

Пунктом 3.1. договору сторонами узгоджено, що оплата кожної партії продукції здійснюється покупцем на протязі 5 днів  з дати поставки даної партії продукції, але не пізніше 25 числа кожного місяця.

Докази оплати відповідачем отриманого товару сторонами не подані, в матеріалах справи вони відсутні.

Таким чином, заборгованість відповідача на момент розгляду справи складає                      8939,24 грн.

Фактичні дії сторін підпадають під норми ст.ст. 11, 202, 509, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України і свідчать про існування між сторонами відносин купівлі-продажу,  в результаті чого у відповідача виникли зобов’язання по оплаті поставленої  позивачем продукції.

Згідно приписів ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, дія яких поширюється на спірні взаємовідносини, зобов’язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

У встановлений договором № 99 від 16.02.06 року термін відповідач оплату поставленого позивачем товару не здійснив. Відсутність заборгованості, що є предметом позову, ним не доведена.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі, пред’явленому позивачем.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що за прострочення оплати поставленої продукції, покупець сплачує пеню у розмірі 0,3 % від вартості несплаченої в строк продукції за кожен день прострочення.

Нарахована позивачем сума пені за період з 08.11.06 року по 29.12.06 року становить 1555,43 грн.

Вимогу позивача щодо стягнення з відповідача пені суд вважає обгрунтованою, але підлягаючою задоволенню частково, в розмірі 713,18 грн. з огляду на наступне.

За змістом ст.ст. 546, 548, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов’язання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Статтею 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” №  543/96-ВР від 22.11.1996 року передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який, згідно ст. 3 вказаного Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Одже, положення цього Закону не встановлюють обмежень щодо визначення розміру пені, а передбачають обмеження розміру пені, що підлягає стягненню. Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 28.03.06 року.

Таким чином, пеня в даному випадку, має бути нарахована з додержанням вимог ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” №  543/96-ВР від 22.11.1996 року та підлягає стягненню в розмірі 713,18грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми. За період прострочення з липня по вересень 2007 року нарахована позивачем сума інфляційних збитків складає 1591,18 грн., 3 % річних за період з 29.06.07 року по 08.11.07 року –365,902 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3 % річних суд вважає обґрунтованими та підлягаючими задоволенню: 3 % річних –в розмірі пред’явленому позивачем, інфляційних збитків –частково, в розмірі 1588,82 грн., оскільки при їх розрахунку позивачем допущена арифметична помилка.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного та

керуючись ст. ст. 1, 33, 44, 49, 82 –84  Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „АМУР ІНВЕСТ” –49000, м. Дніпропетровськ, вул. Берегова,200, , р/р 0046 в ДФ АКБ „Індустріалбанк”, МФО 307189 на користь Підприємства „Агро-Союз” товариства з обмеженою відповідальністю –52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська,1, , р/р 052 в філії Дніпропетровського Центрального відділення Промінвестбанку, МФО 305437 суму боргу –8939,24 грн. (вісім тисяч дев’ятсот тридцять дев’ять грн. 24 коп.), 3 % річних –365,90 грн. (триста шістдесят п’ять грн. 90 коп.), інфляційних витрат –1588,82 грн. (одна тисяча п’ятсот вісімдесят вісім грн. 82 коп.), пені –713,18 грн. (сімсот тринадцять грн. 18 коп.), витрат по сплаті держмита в сумі 116,07 грн. (сто шістнадцять грн. 07 коп.) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –110 грн. ( сто десять грн.).

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

СУДДЯ                                                                   Е.В. ОРЄШКІНА

Рішення підписано 12.12.07 року