ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2007
Справа №2-/11731.1-2006

За позовом Споживчого товариства «Оптовый торговый рынок Камчатского областного союза потребительских обществ» (Російська Федерація, Камчатська область, м. Петропавловськ-Камчатський, вул. Вулканна,  21а)

До відповідача Приватної фірми «Константа» (95006, м. Сімферополь, вул. Хацко, 14, к. 1)

Третя особа – Закрите акціонерне товариство «Майбел» (95015, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 62)

Про стягнення  96761,16 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача –  Гнездов О. В., предст., дов. №116 від 01.09.2006 р.

Від третьої особи – не з’явився (телеграма)

Суть справи: Споживче товариство «Оптовый торговый рынок Камчатского областного союза потребительских обществ» звернулось до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до Приватної фірми «Константа», третя особа Закрите акціонерне товариство «Майбел», про стягнення 96761,16 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі укладеного між позивачем та ЗАТ «Майбел» контракту №0207 від 02.07.2003 р. третя особа поставила СТ «Оптовый торговый рынок Камчатского областного союза потребительских обществ» продукцію на загальну суму 96761,16 грн. Проте, при приймання товару було встановлено його невідповідність вимогам якості спочатку на 25%, а  в подальшому на 100% від вартості продукції. Враховуючи те, що третя особа не є виробником неякісного товару, позивач просить стягнути з відповідача, як виробника бракованого товару, суму збитків у розмірі 96761,16 грн.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність шкоди, що підлягає відшкодуванню на підставі ст. 1209 та ст. 1210 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідач зазначив, що СТ «Оптовый торговый рынок Камчатского областного союза потребительских обществ» пропущений строк позовної давності, який, згідно з ТУ У 15.3-1-2003, складає 6 місяців. ПФ «Константа» також звернула увагу на те, що відповідно до договору купівлі-продажу №2211, ціна всій партії поставленого товару складає 58500,00 грн., а поставка між ЗАТ «Майбел» та позивачем здійснена не в повному обсягу (недопоставлене 16 паків  продукції). Відповідач зауважив, що між ЗАТ «Майбел» та ПФ «Константа» був укладений договір купівлі-продажу №2211, згідно з п. 3.1.3 якого товар був прийнятий на складі виробника 22.12.2004 р. Відповідно до п. 3.2.2 договору приймання продукції здійснюється протягом 1 дня, а претензій з якості товару покупцем – ЗАТ «Майбел», пред’явлено не було. На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

В заяві від 15.11.2005 р. позивач зазначив, що всього на адресу СТ «Оптовый торговый рынок Камчатского областного союза потребительских обществ» було відвантажено товару в кількості 292500 штук на загальну суму в гривневому еквіваленті 96761,16 грн. Недопоставка продукції склала 16 місць (4000 упаковок) на загальну вартість 1319,09 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача шкоду в розмірі 95442,07 грн., а з ЗАТ «Майбел» вартість сплаченого, але не поставленого товару у розмірі 1319,09 грн.

Рішенням ГС АР Крим від 10.11.-01.12.2005 р. в позові було відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.02.2006 р. вищевказане рішення суду першої інстанції було змінено, з Приватної фірми «Константа» на користь позивача було стягнуто 58500,00 грн. збитків, в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.05.2006 р. рішення ГС АР Крим від 10.11.-01.12.2005 р. та постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.02.2006 р. були скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа передана судді Дворному І. І. із привласненням номеру 2-7/11731.1-2006.

Позивач у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Третя особі у судове засідання не з’явилася, однак направила до суду телеграму, в якій просить відкласти розгляд справи на більш пізніший строк у зв’язку з неможливістю забезпечити явку представника у судове засідання.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а також приймаючи до уваги те, що третьою особою не надані суду докази, що підтверджують викладені в телеграмі обставини, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

Розгляд справи відкладався  у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням сторін строк розгляду справи був продовжений у порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника  відповідача, суд

ВСТАНОВИВ :

02.07.2003 р. між Споживчим товариством «Оптовый торговый рынок Камчатского областного союза потребительских обществ» (Покупець) та Закритим акціонерним товариством «Майбел» (Продавець) був укладений контракт №0207, згідно з п. 1.1 якого Продавець передає у власність, а Покупець сплачує та приймає товар (продукти харчування) згідно специфікацій, які є невід’ємною частиною цього контракту.

Відповідно до п. 1.3 Контракту загальна сума контракту складає 4000000,00 рублів.

Вид транспорту – залізничний (контейнер) (п. 1.4 контракту).

Поставка товару здійснюється на умовах DAF (Україна) (п. 2.1 контракту).

П. 2.3 Контракту передбачено, що відвантаження кожної партії товару здійснюється на підставі специфікації, в якій вказується асортимент продукції, її кількість, ціна.

Відповідно до п. 3.1 Контракту  якість товару повинна відповідати стандартам заводу виробника та технічним умовам України на виробництво даного асортименту продукції.

Згідно з п. 5.1 Контракту товар вважається зданим однією зі сторін та прийнятим іншою стороною за якістю – згідно п. 3.1, за кількістю – згідно кількості, вказаній в товаросупровідних документах (за наявністю підписів в товаросупровідних документах осіб, відповідальних за приймання товару з боку Покупця).

Специфікацією №9 до контракту №0207 від 02.07.2003 р. передбачена поставка товару – насіння соняшника смажене кількістю 292500 штук на загальну суму 514487,40 рублів, що еквівалентно 96761,16 грн.

22.11.2004 р. між Закритим акціонерним товариством «Майбел» (Покупець) та Приватною фірмою «Константа» (Продавець) був укладений договір №2211, п. 1.1 якого передбачено, що Продавець зобов’язується передати у власність Покупцеві насіння соняшника смажене (ТУ У 15.3-1-2003) торгової марки «АЙКОЛ», а Покупець зобов’язується прийняти товар та сплатити за нього грошову суму, передбачену цим договором.

Відповідно до п.1.2 Договору товар придбається Покупцем для його подальшого продажу Споживчому товариству «Оптовый торговый рынок Камчатского областного союза потребительских обществ».

Загальна вартість товару, що поставляється за цим договором, визначається згідно зі специфікацією. На підставі підписаної специфікації виставляється рахунок Покупцеві. У вартість товару включається його тара, упаковка, відвантаження  та доставка на митний термінал (п. 2.1 Договору).

Відповідно до пунктів 3.1.3, 3.1.4 договору купівлі-продажу, продавець зобов'язаний здійснити відвантаження товару у присутності представника по купця, після продажу товару покупцю за його заявкою направити свого предста вника у місце відвантаження товару для підтвердження його якості для Спожив чого товариства «Оптовый торговый рынок Камчатского областного союза потребительских обществ» шляхом підписання разом з представником споживчого товариства «Оптовый торговый рынок Камчатского областного союза потребительских обществ» тристороннього акту.

Згідно з пунктами 4.1.1, 4.1.2 договору купівлі-продажу, товар пови нен відповідати стандартам, технічним умовам і посвідчуватись сертифікатами якості, строк придатності повинен складати не менше 80 % від максимального строку придатності для цього товару.

П. 4.2 договору передбачено, що у випадку виявлення невідповідності товару вимогам цього договору, сторони повинні скласти акт про виявлені недоліки товару, після чого Продавець зобов’язаний здійснити заміну неякісного товару протягом 24 годин з моменту виявлення.

Згідно зі специфікацією до договору купівлі-продажу від 22.11.2004 р. ЗАТ «Майбел» придбає у ПФ «Константа» насіння соняшника смажене загальною вартістю 58500,00 грн.

За накладною №00004191 від 22.12.2004 року, відповідач відпустив Закритому акціонерному товариству "Майбел" насіння смажене на загальну суму 58 500 грн. і за залізничною накладною від 24.12.2004 року Закрите акціонерне товариство "Майбел" відвантажило насіння соняшника позивачеві - Спожив чому товариству "Оптовий торговий ринок Камчатського обласного союзу споживчих товариств".

Якість відвантаженого товару була підтверджена відповідачем сертифіка том відповідності № 334135 з терміном дії з 21Л2.2004 року по 10.06.2005 року (а.с.62), відповідно до якого насіння соняшника смаженого (виробник Приватна фірма "Константа") відповідає усім обов'язковим вимогам ТУУ 15.3-1-2003 "Насіння та боби олійних культур смажені. Технічні умови" МБТ № 5061-89 ч.4, ДР-97, дата виробництва 10.12.2004 року - 1875 кг., 11.12.2004 року - 2550 кг., 12.12.2004 року - 4350 кг., термін зберігання шість мі сяців.

У сертифікаті відповідності № 334135 вказано, що його видано на підставі протоколу № 2838 від 20.12.2004 року АВЦ ДП "Кримстандартметрологія" та висновку Державної СЕС АР Крим № 05.03.02-04/5303 від 23.12.2003 року.

Протокол іспиту АВЦ "Кримстандартметрологія" № 2838 фактично складено 21.12.2004 року (ах.65), а не 20.12.2004 року, як позначено у сертифіка ті, у протоколі вказано, що він поширюється тільки на зразки, які надано на іспит. Як слідує із графи протоколу "дата виготовлення" продукції, на іспит надано зра зки насіння, які виготовлені тільки 10.12.2004 року.

Актом відбору зразків від 13.12.2004 року насіння соняшника у Приват ної фірми "Константа" (т.2. а.с.7) Державного підприємства "Кримський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" підтверджується, що відбір зразків було здійснено тільки від партії 1875 кг, виробленої 10.12.2004 року.

При прийомі позивачем товару було з'ясовано його невідповідність вимогам якості. Підтвердженням такої невідповідності стали матеріали експертного висновку Товариства з обмеженою відповідальністю "Камчатський центр якості" від 17 березня 2005 року №03/Е, який прийнято на підставі протоколу випробувань №186 від 17.03.2005 року Державного унітарного підприємства харчової промисловості "Камчатхарчпродукт".

Для виконання порядку пред'явлення претензій з якості товарів, встановленого пунктом 6.3 контракту з 3-ою особою, позивач ініціював про ведення експертизи товару торгово-промисловою палатою Російської Федера ції. Відповідно до акту експертизи № 8 від 25.04.2005 року фірми "Експертиза" торгово-промисловою палатою Камчатської області Російської Федерації з'ясовано повну невідповідність товару вимогам стандарту якості.

Відповідно до частини 3 статті 678 Цивільного кодексу України якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо за міни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

На підставі вказаної норми позивач і звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків, завданих відповідачем, як виробником неякісного товару, Споживчому товариству «Оптовый торговый рынок Камчатского областного союза потребительских обществ».

В Постанові Вищого господарського суду України у цій справі суд касаційної інстанції зазначив, що лише при вирішенні спорів, пов'язаних з поста вкою продукції і товарів неналежної якості або некомплектних, а також в ненале жній тарі (упаковці), господарським судам необхідно керуватись Положеннями про поставки продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання, стандартами, іншою обов'язковою для сторін нормативно-технічною документацією, Інструкціями про порядок приймання продукції (товарів) за якіс тю, а також договором. Що ж до відносин підприємств і організацій України з господарюю чими суб'єктами держав-учасниць СНД, то відповідно до Угоди "Про загальні умови поставок товарів між організаціями держав-учасниць Співдружності Неза лежних Держав" усі питання якості і комплектності продукції (товарів), що поставляється, у тому числі майнова відповідальність сторін, повинні визначатись в договорі за взаємним погодженням між постачальником та споживачем. Застосу вання до цих відносин Положень про поставки продукції і товарів, у тому числі встановленої ними майнової відповідальності, може мати місце тільки тоді, коли це передбачено договором з посиланням на конкретні норми зазначених Поло жень. Судами не встановлено чи передбачено в договорі позивача з третьою осо бою, а також в договорі третьої особи з відповідачем про застосування до прав і обов'язків сторін положень, зокрема, Інструкції П-7. Крім того, ВГСУ зазначив, що судами не дано оцінки предмету спору з точки зору його правової кваліфікації як збитків позивача, оскільки фактично останній вимагає стягнення з відповідача сплаченої третій особі за товар суми, без відмови від договору.

Відповідно до ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що  містяться  у постанові касаційної інстанції,  є обов'язковими для суду першої інстанції під  час  нового  розгляду справи.

Оцінивши в сукупності представлені докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв’язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина правопорушника.

З огляду на викладене, можна зробити висновок, що відшкодуванню підлягає завдана шкода, тобто шкода, причиною якої є порушення зобов’язання, якого припустився боржник. Отже, між порушенням та шкодою має бути причинний зв’язок. За відсутністю такого зв’язку шкода не відшкодовується. При вирішенні питання про наявність чи відсутність причинного зв’язку слід враховувати, що необхідно виявляти зв’язок між саме між порушенням зобов’язання та шкідливими наслідками (шкодою), а не між діями (бездіяльністю) боржника взагалі та шкодою.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” від 27.03.1992 р. №6 (з подальшими змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв’язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст.456 ЦК.

В Роз’ясненнях №02-5/215 від 01.04.1994 р. „Про деякі питання практики вирішення спорів пов’язаних з відшкодуванням шкоди” Вищий арбітражний суд України зазначив, що для правильного вирішення спорів, пов’язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов’язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 Господарського процесуального Кодексу України). Виходячи з цього, відповідно до статті 441 Цивільного кодексу України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівниками відповідача під час виконання ними своїх трудових (службових) обов’язків, безпосередній причинний зв’язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, позивачем не надані суд безперечні докази заподіяння шкоди саме Приватною фірмою «Константа». Так, як вже було вказано раніше, якість відвантаженого товару була підтверджена відповідачем сертифіка том відповідності № 334135 з терміном дії з 21Л2.2004 року по 10.06.2005 року (а. с. 62), відповідно до якого насіння соняшника смаженого відповідає усім обов'язковим вимогам. Якість товару підтверджується також наявним в матеріалах справи посвідченням якості (а. с. 62). Протоколом державної санітарно-епідеміологічної експертизи №846 від 23.12.2003 р. підтверджується, що  насіння соняшника смажене виробництва Приватної фірми «Константа» може бути використане за призначенням (а. с. 64).

Висновки експертизи Торгово-промислової палати Камчатської області, викладені в акті експертизи №8 від 25.04.2005 р. про наявність в тарі примісив (лушпиння, залишки стебел) та відсутність солі не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки згідно з технологічною інструкцією з виробництва арахісу та насіння соняшника смаженого (а. с. 73) соль при виготовленні продукції додається лише для прискорення відбору вологи в процесі смаження. Припускається залишковий зміст повареної солі в продукті, яка не виявляється органолептичними засобами. Крім того, вказаною інструкцією передбачено, що готовий продукт на виході з «Циклону» відокремлюється від повітряного потоку, потім здійснюється видалення з продукту залишків пилу від смаження, кристалів та пилу солі, а також незначної кількості залишків стебел та лушпиння. Припускається незначний залишковий зміст в продукті кристалів та пилу солі, а також незначна кількість фрагментів гілок, стебел та лушпиння.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 7.3 Технічних умов «Насіння та боби олійних культур смажені» ТУ У 15.3-1-2003, продукцію зберігають в чистих, сухих, добре провітрюваних приміщеннях, що не мають сторонніх запахів, не заражених шкідниками хлібних запасів, при температурі +18оС+/- 3оС та відносної вологості повітря не більше 75%. Таким чином, приймаючи до уваги те, що продукція перевозилася протягом двох зимових місяців у контейнерах, які не мали необхідних засобів для підтримання необхідного режиму температури та вологості повітря, суд дійшов висновку щодо ймовірності пошкодження товару саме внаслідок недотримання умов перевезення, у той час як обов’язок підтримання відповідного режиму, згідно з контрактом №0207 від 02.07.2003 р. був покладений на ЗАТ «Майбел», як відправника.

Таким чином, позивач не надав суду доказів наявності протиправної поведінки позивача та причинного зв’язку між нею та заподіяною шкодою, що дозволяє суду зробити висновок про відсутність повного складу правопорушення. Більш того, суд зазначає на те, що заявлена позивачем до відшкодування сума грошових коштів за своєю природою є не збитками або шкодою, а заборгованістю за поставлений товар неналежної якості, у той час як позивач не скористався наданим йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України правом та не змінив до часу прийняття рішення предмет позову.

Вимоги Споживчого товариства «Оптовый торговый рынок Камчатского областного союза потребительских обществ» щодо стягнення з ЗАТ «Майбел» вартості сплаченого, але не поставленого товару у розмірі 1319,09 грн., суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 22 ГПК України позовні вимоги можуть бути пред’явлені лише відповідачам.

За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

У судовому засіданні 18.06.2007 р. були оголошені вступна та резолютивна частини рішення. Повний текст рішення складений та підписаний 25.06.2007 р.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.