Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" грудня 2007 р.
Справа № 3/2237

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді Костриці О.О.

за участю представників сторін

від позивача Луценко О.В. дов. № 29-149/07 від 14.08.2007р.

від відповідача не з'явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ленбуд" (м. Київ)

до Відкритого акціонерного товариства "Житомирський маслозавод" (м. Житомир)

про стягнення 4616,44 грн.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 4616,44грн. заборгованості за поставлений товар.

Представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 34-36) та пояснення до позовної заяви (а.с. 72-74), в яких повідомив суд про часткову сплату відповідачем боргу в сумі 2688,09 грн. та просить суд стягнути з відповідача 1928,35 грн. заборгованості.

В судовому засіданні 02.10.2007р. представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву (а.с. 48), в якому зазначає, що станом на 04.09.2007р. строк позовної давності сплинув, у зв'язку з чим просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 10.12.2007р. представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 10.12.2007р. не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ленбуд" (позивач у справі) та Відкритим акціонерним товариством "Житомирський маслозавод" (відповідач у справі) договору від 24.12.2002р. за №64, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 22626,44 грн., що підтверджується видатковими накладними: №РН-0000290 від 11.05.2004р., № РН0000398 від 29.06.2004р., № РН-0000503 від 13.08.2004р. та довіреностями: серія ЯЖЖ № 393360 від 07.05.2004р., серія ЯИЕ № 542445 від 11.08.2004р. (а.с. 10-12, 16-20).

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 вищезазначеного договору, відповідач зобов'язався здійснити оплату у вигляді 50% попередньої оплати. Повну оплати здійснити у строк не пізніше 5 банківських днів з дати виготовлення продукції.

Відповідач свої зобов'язання виконав частково, внаслідок чого станом на день пред'явлення позову до суду створилась заборгованість в сумі 4616,44 грн.

Позивач направив відповідачу вимогу (претензію) від 02.04.2007р. (а.с. 13,14) (поштове повідомлення № 317419 (а.с. 15) про сплату боргу, яка була залишена відповідачем без відповіді.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2007р., тобто після пред'явлення позову до суду (згідно відмітки поштового відділення позовна заява з доданими до неї документами була направлена на адресу суду 25.07.2007р. (а.с. 31)), відповідач перерахував позивачу 2688,09 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с. 84).

Таким чином, станом на день розгляду справи, заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар складає 1928,35 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин, повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Посилання відповідача у своїх запереченнях на норми Цивільного кодексу України, щодо пропущення позивачем строку позовної давності по стягненню заборгованості згідно видаткових накладних: №РН-0000290 від 11.05.2004р. та № РН0000398 від 29.06.2004р. відхиляються судом як необгрунтовані враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2004р. відповідач перерахував на користь позивача суму коштів в розмірі 8000,00 грн., 12.08.2004р. - 10000,00 грн. та 07.08.2007р.- 2688,09 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с. 24, 25, 84).

Як зазначалось вище, відповідно до п. 4.1 договору №64 від 24.12.2002р., оплата партії продукції по договору здійснюється замовником у вигляді 50% попередньої оплати суми, вказаної у виставленому виконавцем рахунку. Проте відповідач в порушення умов вищезазначеного пункту договору перерахував на рахунок позивача 10000,00 грн. лише 12.08.2004р. (а.с. 25), незважаючи на те, що поставка продукції на загальну суму 8100,00 грн. була здійснена 11.05.2004р. Наступні поставки продукції здійснювалися 26.06.2004р. на суму 1026,00 грн. та 13.08.2004р. на суму 13460,27 грн., проте повний розрахунок за поставлену продукцію відповідач не здійснив, сплативши лише 8000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1089 ЦК України - за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщенні на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

У відповідності до ч. 1,2 ст. 1090 ЦК України, зміст і форма платіжного доручення та розрахункових документів, що подаються разом з ним, мають відповідати вимогам, встановленим законом і банківськими правилами, банк не має права робити виправлення у платіжному дорученні клієнта, якщо інше не встановлено законом або банківськими правилами.

Згідно п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004р. № 22 - Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Також вищевказана Інструкція НБУ у п.п. 2.31, 2.32, передбачає лише можливість уточнення даних про одержувача платежу, а саме: номера рахунку та/або коду (номера) одержувача, при цьому, таке уточнення робиться на письмову вимогу банку одержувача, проте не передбачає уточнення реквізитів графи "Призначення платежу".

Оскільки в платіжному дорученні №573 від 12.08.2004р. (а.с. 25) а в графі "Призначення платежу" було зазначено "попередня оплата за тару", а в банківській виписці від 07.05.2004р. - "за отримані пакети", суд вважає, що позивачем правомірно були зараховані кошти в сумі 18000,00 грн. в рахунок погашення боргу по видатковим накладним: №РН-0000290 від 11.05.2004р., № РН0000398 від 29.06.2004р. та частково по накладній № РН 0000503 від 13.08.2004р., а тому строк позовної давності по спірним накладним не застосовується.

Крім того, відповідач у відзиві на позов зазначає, що 20.08.203р. в рахунок попередньої оплати він перерахував позивачу кошти в сумі 2569,08 грн., які не враховані останнім при здійсненні розрахунків між сторонами.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи вищезазначеною сумою коштів відповідач погасив забогованість перед позивачем за поставлену продукцію 17.07.2003р., цим платежем відповідач повністю розрахувався з позивачем на кінець 2003р., що підтверджується карткою рахунку 361 за період з 01.01.2001р. по 31.12.2003р. (а.с. 79,80).

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 1928,35 грн. заборгованості. В частині стягнення 2688,09 грн. заборгованості провадження у справі необхідно припинити за відсутністю предмета спору.

Судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі, оскільки часткова сплата суми боргу була здійснена ним після пред'явлення позову до суду.

На підставі ст.ст. 525,526 ЦК України, керуючись ст.ст.49, 80 п. 1.1, 82,84,85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Житомирський маслозавод", м.Житомир, вул. І.Гонти, 4, ідентифікаційний код 00182863 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ленбуд", м. Київ, вул. Медова, 8, ідентифікаційний код 30633387 - 1928,35 грн. заборгованості, 102,00 грн. витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 2688,09 грн. заборгованості.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Костриця О.О.