ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 р.
№ 22/59/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Воліка І.М.,

Дунаєвської Н.Г.,

Михайлюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Приватного підприємства фірми "Циркон" на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 10 липня 2007 року у справі № 22/59/07 Господарського суду Запорізької області за позовом Приватного підприємства фірми "Циркон", Запорізької області, до Мелітопольського державного педагогічного університету, Запорізької області, за участю третіх сторін, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Приватне підприємство "Бриз", Запорізької області; 2) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя, про визнання права,

за участю представників сторін:

позивача –не з'явилися;

відповідача –Мелітопольський державний педагогічний університет –Мінкова О.Г. (дов. № 06/752 від 05.04.2007 р.);

третіх осіб –ПП "Бриз" –Клименко Т.П. (дов. від 19.03.2007 р.);

встановив:

У грудні 2006 року позивач –Приватне підприємство фірма "Циркон" пред'явив у господарському суді позов до відповідача –Мелітопольського державного педагогічного університету про визнання права.

Вказував, що на підставі укладеного 14 листопада 1996 року між ним (орендарем) та Мелітопольським державним педагогічним університетом (орендодавцем) договору оренди, йому надане в оренду нежитлове приміщення площею 772,1 кв.м. розташоване під № 54 по вул. Чернишевського у м. Мелітополі Запорізької області, строком на десять років, а саме з 14 листопада 1996 року по 14 листопада 2006 року.

Посилаючись на ту обставину, що протягом місяця після закінчення дії договору сторонами не виявлено бажання змінити умови договору або припинити його дію, однак на даний час відповідач не визнає право орендаря за договором оренди, позивач просив визнати продовженим договір оренди від 14 листопада 1996 року на строк до 14 листопада 2016 року на умовах, передбачених договором.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19 березня 2007 року  (суддя Скиданова Ю.О.), залишеного без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 10 липня 2007 року (колегія суддів у складі: Яценко О.М., –головуючого, Зубкова Т.П., Кагітіна Л.П.) в позові відмовлено.

Судові рішення мотивовані посиланнями на ст. 17 та ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та припинення дії договору оренди внаслідок повідомлення орендаря про припинення дії договору, у зв'язку із закінченням строку встановленого п. 10.7 договору оренди.

У касаційній скарзі Приватне підприємство фірма "Циркон", посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати судові рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 14 листопада 1996 року між Мелітопольським державним педагогічним інститутом, правонаступником якого є Мелітопольський державний педагогічний університет (орендодавцем), та Приватним підприємством фірмою “Циркон" (орендарем) укладено договір оренди частини їдальні площею 772,1 кв.м., що розташована під № 54 по вул. Чернишевського у м. Мелітополі Запорізької області, строком на 10 років.

Спірне приміщення належить до державного майна, особливості передачі в оренду якого передбачені Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Частиною 2 статті 17 вказаного Закону визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені.

Пунктом 10.5. договору сторонами передбачено, що при відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору протягом одного місяця після закінчення строку його дії, договір вважається продовженим на той же строк і на тих самих умовах, які були передбачені умовами договору.

Пунктом 1 частини 2 статті 26 зазначеного Закону визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку на який його укладено.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом встановлено, що листом від 10 жовтня 2006 року за № 06/2315 орендодавець повідомив орендаря, що термін на який укладено договір оренди, вказаного у п. 10.5 договору, закінчується 14 листопада 2006 року, у зв’язку з чим ректорат університету просить позивача звільнити орендоване приміщення не пізніше зазначеної дати.

Факт отримання даного листа позивачем підтверджується поштовим повідомленням № 85016, а також відповіддю на лист університету в якій позивач просив пролонгувати термін дії договору оренди (лист № 28 від 6 листопада 2006 року).

За таких обставин висновок Господарського суду Запорізької області, з яким погодився суд апеляційної інстанції про те, що у відповідності до приписів частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідач своєчасно повідомив позивача про небажання продовжувати договір оренди на той же строк і на тих же умовах відповідає фактичним обставинам справи.

Окрім того, судом на підставі акту приймання-передачі орендованого приміщення від орендаря до орендодавця від 15 листопада 2006 року встановлено, що договірні відносини між сторонами припинили свою дію, після чого під час розгляду даної справи в місцевому суді, між Регіональним відділенням фонду державного майна по Запорізькій області та ПП “Бриз”  був укладений договір оренди спірного приміщення.

За таких обставин, рішення місцевого та постанова апеляційного господарського суду повністю відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства й підлягають залишенню без змін.

Посилання скаржника на ту обставину, що відповідачем протягом місяця після закінчення договору оренди не було направлено на його адресу заяви про припинення або зміну умов договору оренди, а тому вказаний договір слід визнати продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були  в ньому передбачені, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством передбачено, що таку заяву, про небажання продовжувати дію спірного договору, заінтересована сторона може подати і до закінчення строку дії договору оренди, що і було зроблено відповідачем.

Твердження касаційної скарги про наявність у скаржника переважного права на оренду спірного майна також не заслуговують на увагу, оскільки як встановлено судами, для продовження терміну дії договору оренди державного майна, яке знаходиться на балансі Мелітопольського державного педагогічного університету скаржнику необхідно було звертатися із заявою до орендодавця –Регіонального відділення фонду державного майна по Запорізькій області, як встановлено ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Доводи касаційної скарги зводяться до намагань відповідача оцінювати докази, тлумачити законодавство виключно на свою користь, тому до уваги судом не беруться. Окрім того, ці твердження спростовуються встановленими судами обставинами справи.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства фірми "Циркон" залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 10 липня 2007 року у справі № 22/59/07 залишити без змін.

Судді:                                                                              І.М. Волік

Н.Г. Дунаєвська

М.В. Михайлюк