ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.
№ 2-23/44-2006А(2-23/2454-2005,2-23/13963-2004)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Фролової Г.М. –головуючого
Бакуліної С.В.
Полянського А.Г.

за участю представників:

позивача
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

відповідача
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду

від
18.05.2006 року

у справі
№ 2-23/44-2006А господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “БАС ЛТД”

до
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі

про
визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 12.11.2007 року у зв’язку з відпусткою судді Муравйова О.В., для розгляду касаційної скарги у справі № 2-23/44-2006А господарського суду Автономної Республіки Крим, призначено колегію суддів у складі: головуючий – Фролова Г.М., судді –Бакуліна С.В., Полянський А.Г.

У жовтні 2004 року Товариство з обмеженою відповідальністю “БАС ЛТД” звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 20.09.2004 року №/0, № /1.

Позовні   вимоги   обґрунтовані  тим, що враховуючи те, що по даним бухгалтерського обліку позивач має кредиторську заборгованість перед підприємством “Роміком”, її не можна назвати безнадійною заборгованістю. Крім того, у відповідності з гарантійними  листами позивача від 06.02.2004 року № 8/1,  від 15.06.2004 року № 47/1, він визнав свою заборгованість перед підприємством “Роміком” і гарантував її погашення. Позивач також зазначає, що в рахунок погашення заборгованості ним було видано простий вексель № 28 номінальною вартістю 239 700, 00 грн., виходячи з чого винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень по податку на додану вартість та податку на прибуток є незаконним.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 13-20.02.2006 року (суддя Іщенко Г.М.) по справі № 2-23/44-2006А господарського суду Автономної Республіки Крим позов задоволено. Визнано не чинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі від 20.09.2004 року № /1 про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 22 660, 00 грн.  Визнано не чинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі від 20.09.2004 року № /0 про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 17 409, 600 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “БАС ЛТД” 3, 40 грн. державного мита.

Мотивуючи судове рішення господарський суд з посиланням на статті 4, 5, 6, 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” зазначає про те, що відповідач не надав доказів, які підтверджують, що заборгованість позивача перед підприємством “Роміком” –це безповоротна фінансова допомога. Оскільки відповідачем не визначені строки виконання зобов’язань позивача перед своїми кредиторами, отже, початок та закінчення строку позовної давності встановити неможливо. Таким чином відповідачем неправомірно були здійснені донарахування Товариству з обмеженою відповідальністю “БАС ЛТД” податкових зобов’язань з податку на прибуток в сумі 22 660, 00 грн. та з податку на додану вартість в сумі 17 409, 60 грн., що є підставою для визнання їх не чинними.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.05.2006 року (судді: Голик В.С. –головуючий, Дугаренко О.В., Фенько Т.П.) по справі № 2-23/44-2006А господарського суду Автономної Республіки Крим постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 13-20.02.2006 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув спір керуючись нормами Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючиcь з постановою суду, Державна податкова інспекція у місті Сімферополі звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.05.2006 року по справі № 2-23/44-2006А господарського суду Автономної Республіки Крим, в якій просить постанову у справі скасувати, а справу направити на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом норм матеріального і процесуального права, а саме статей 1, 4 Закону України “Про оподаткування підприємств”, статей 17, 86 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, заявник зазначає, що данні перевірки про наявність по бухгалтерському рахунку 631 кредиторської заборгованості позивача перед приватним підприємством “Роміком” у сумі 194 116, 88 грн. за період з 01.06.2001 року по 30.06.2004 року позивачем не оспорюються, господарськими судами першої та апеляційної інстанції не спростовані, тобто, у позивача залишилася нестягнута кредиторська заборгованість перед Приватним підприємством “Роміком” після закінчення строку.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування норм процесуального права,  колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий  господарський  суд  України  переглядає  за  касаційною   скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанції, відповідачем була проведена перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при включенні до складу валового доходу в Декларації з податку на прибуток та до складу податкових зобов’язань в Декларації з податку на додану вартість простроченої кредиторської заборгованості по підприємству “Роміком” за період з 01.01.2001 року по 30.06.2004 року, якою встановлено порушення позивачем пункту 4.5 статті 4 Закону України “Про податок на додану вартість” та підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, а також донараховано податок на додану вартість за червень 2004 року у сумі 13392,00 грн. та податок на прибуток за півріччя 2004 року у сумі 20600,00 грн.

Приймаючи постанову у справі, господарський суд апеляційної інстанції не врахував наступне.

В липні 2005 року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 1 вересня 2005 року.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в містах з районним поділом (крім міст Києва та Севастополя) виконують функції, передбачені статтею 8 цього Закону, крім функцій, зазначених у пунктах 2, 3, 8, 11, 12, 13, 16, а також пункті 15 цієї статті у частині забезпечення виготовлення марок акцизного збору. У разі коли зазначені в частині першій цієї статті органи державної податкової служби безпосередньо здійснюють контроль за платниками податків, інших платежів, вони виконують щодо цих платників ті ж функції, що й державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об’єднані державні податкові інспекції.

Згідно пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Аналіз суб’єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, а в розумінні пункту 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України Державна податкова інспекція у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим є суб’єктом владних повноважень.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 01 вересня 2005 року. У відповідності з абзацом першим та другим пункту 6  розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте даний спір апеляційним господарським судом, у порушення вимог статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України, після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України розглянуто в порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд України не має повноважень з касаційного перегляду публічно-правових спорів по суті.

Таким чином, розгляд господарським судом апеляційної інстанції публічно-правового спору в порядку господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки прийнятої ним постанови зі справи в порядку адміністративного судочинства, внаслідок чого зазначена постанова підлягає скасуванню згідно з статтею 11110 Господарського процесуального кодексу України.

У свою чергу, абзацом першим пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” (в редакції Закону України від 06.10.2005 № 2953-IV) Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин  постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.05.2006 року по справі № 2-23/44-2006А господарського суду Автономної Республіки Крим підлягає скасуванню, а справа –передачі на розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, розділом VII «Прикінцеві та перехідні положення»Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі задовольнити.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.05.2006 року по справі № 2-23/44-2006А господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати.

Справу передати на розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Головуючий                                                                              Г. Фролова

Судді                                                                                          С. Бакуліна

А. Полянський