ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  39/86

28.11.07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"

до                  Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по

ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них

Дніпровського району м. Києва

про               стягнення  13 004,37 грн.

Суддя   Гумега О.В.

Представники:

Від позивача  Похиленко А.В.

Від відповідача Демент‘єв Є.О.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" (позивач) звернулося з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району м. Києва (відповідача) 13 004,37  грн., з  них: 1000,00  грн. витрат  на оплату позивачем  тендерної  документації; 1415,00 грн. витрат на оплату по договору  про  надання гарантії  від 18.12.2006 року;  400,00 грн.  витрат на оплату   по договору  застави    майнових  прав від 18.12.2006 року № 1; 1189,37 грн.  не  отриманих  прибутків  по  депозитному договору  № 16 від 01.12.2006  року  та № 17 від 18.12.2006  року; 5000,00 грн.   моральної шкоди: 4000,00 грн.  витрат на оплату послуг  адвоката. Позивач  також  просить покласти  на  відповідача  судові витрати, пов‘язані з розглядом цієї справи.

Ухвалою суду від 05.10.2007 р. порушено провадження у справі № 39/86,  розгляд  справи  призначено на  22.10.2007  року.

Відповідач  надав  відзив  на позовну  заяву,  в  якому проти задоволення позовних вимог заперечував з  огляду на  те,  що  саме на позивача покладаються  витрати,  понесені   учасником у  процесі  здійснення  процедури  закупівлі,  позивач  не  надав  доказів  заподіяння йому  моральної шкоди,  а витрати  на  оплату  послуг  адвоката повинні покладатися на позивача.

Ухвалою  суду  від 22.10.2007  року   розгляд  справи відкладено  на  19.11.2007  року,  відповідно  до ст. 77 ГПК України.

Ухвалою суду  від 19.11.2007  року   розгляд справи    відкладено на 28.11.2007  року,  відповідно  до ст. 77 ГПК України.

В  судовому  засіданні, призначеному  на 28.11.2007  року, за  згодою  сторін,  оголошено вступну та  резолютивну частину  рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

В  Інформаційному  бюлетені  Тендерної   Палати  України  № 46(65) від 13.11.2006 року за  № 46022506 було  розміщено  оголошення про те,  що Комунальне підприємство "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них  Дніпровського району м. Києва» (відповідач)   проводить  торги,  предметом  закупівлі  яких  є  продукти  нафтопереробки   рідкі,  а саме: лот № 1- ДП- 100000 л.,  бензин А-76 – 60000 л.; лот № 2 –ДП- 120000 л., А-95 –25000 л.

В оголошенні, зокрема,  зазначено, що  розмір  плати  за тендерну  документацію  складає 1000,00  грн.; тендерне  забезпечення –банківська  гарантія або  порука.

Розкриття тендерних пропозицій  передбачалося 20.12.2006 року.

Позивач  взяв  участь  у  торгах.

22.12.2006 року,  листом  за № 19-326   відповідач  повідомив  позивача   про  результати  торгів та вказав, що   переможцем   торгів  на закупівлю   продуктів  нафтопереробки   обрано  ТОВ «Промес-К».   Пропозицію позивача  відхилено,  як  таку, що  має ціну  тендерної  пропозиції  нижчу   від  середньоринкової   ціни,  та  вважається   демпінговою згідно тендерної  документації (п. 7.7.).

З метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і свобод у сфері закупівель будь-який учасник або інша особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність замовника замовнику або Комісії, або до суду згідно з цим Законом (ч. 1  ст. 36 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти».

Зібрані  у  справі  докази  свідчать,  що  позивач звернувся до  Спеціальної  контрольної комісії   з питань  державних   закупівель зі  скаргою  щодо порушень   чинного  законодавства  при  здійсненні  відповідачем  процедури закупівлі за  державні кошти.

Відповідно  до ст. 3-3 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»,  з метою забезпечення прозорості та відкритості державних закупівель при Рахунковій палаті діє Спеціальна контрольна комісія з питань державних закупівель (далі - Комісія).  Комісія,  зокрема, здійснює розгляд скарг з приводу порушень замовником процедури закупівлі або прийнятих рішень, дій чи бездіяльності та приймає відповідні рішення щодо них у випадках та в порядку, передбачених цим Законом.

За  результатами  розгляду  скарги позивача Спеціальна  контрольна комісія   з питань  державних   закупівель прийняла  рішення  № 52/21-СКК-78 р від 16.02.2007  року про задоволення  скарги позивача  та  відміну  торгів на  закупівлю   відповідачем   продуктів   нафтопереробки  рідких.  В  рішенні, зокрема, зазначено, що  згідно  п. 7.7. тендерної документації  в  разі,  якщо ціна  тендерної пропозиції  буде  нижчою   від  середньо  ринкової ціни,  що визначається  за даними  Торгово-промислової   палати,  більше  ніж на  5%,  така ціна   буде  вважатися  демпінговою  і  замовник (відповідач)  залишає  за  собою  право  відхилити  таку   пропозицію. Спеціальна  контрольна комісія   з питань  державних   закупівель   зробила  висновок,  що  даний пункт  тендерної   документації  суперечить  нормам  Закону  України «Про закупівлю   товарів,  робіт  і  послуг за державні кошти»,  а  саме,   ч.  3   ст. 15,  якою  визначено, що замовник  не повинен  встановлювати  дискримінаційні   вимоги   до  учасників.  Оскільки   чинним  законодавством про  закупівлю  не  визначено  поняття    демпінгових  цін,   то  тлумачення замовником   даного  терміну  на   свою  користь, або  на  користь  інших    осіб  призводить   до  дискримінації  учасників  тендеру.   Також  зазначено, що  відхилення  тендерної   пропозиції  за даної  підстави  порушує  принцип  максимальної економії та  ефективності   державних закупівель.

Рішення Комісії, прийняті в межах її компетенції, відповідно до вимог цього Закону, є обов'язковими для виконання замовниками, учасниками, іншими органами державної влади, яких стосуються ці рішення (п. 7 ст. 3-3 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»).

Статтею 28 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»встановлено, що торги відміняються у разі, якщо Комісією чи судом прийняте рішення про відміну торгів.

Відповідно  до ст.  37 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»встановлено,  що за результатами розгляду скарги замовник або Комісія, з урахуванням висновку Тендерної палати України щодо розгляду скарги (у разі його надходження), приймає рішення про повне або часткове задоволення скарги, що має наслідком відміну торгів, вчинення замовником певних дій, або приймає рішення про незадоволення скарги. Рішення Комісії може бути оскаржено до суду в порядку, визначеному законодавством.

Доказів оскарження рішення  № 52/21-СКК-78 р від 16.02.2007  року Спеціальної  контрольної комісії   з питань  державних   закупівель суду  надано  не  було.

Наведене  свідчить,  що рішення  про відміну торгів,  в  яких  брав  участь  позивач,  було  прийняте  в  результаті порушення  відповідачем  законодавства  про закупівлю.

Позивач  звернувся  з  позовом  про  стягнення з відповідача  на  його  користь матеріальних  збитків  та моральної  шкоди.

Ч 2. ст. 36 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти»   встановлює, що об'єктом оскарження не можуть бути будь-які витрати, понесені учасником у процесі здійснення процедури закупівлі та укладення договору про закупівлю. На  цій підставі відповідач  просить відмовити позивачу   в  задоволенні позовних  вимог.

Однак,  позивач  просить відшкодувати йому   збитки  завдані протиправними діями відповідача   при  здійснені  процедури  закупівлі,  що  призвели  до відміни торгів.

Статтею 1166 ЦК  України  встановлено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду,  зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну  юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України,   особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв‘язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідальність за порушення зобов‘язання у вигляді відшкодування збитків настає за наявності таких умов:

- протиправної дії чи бездіяльності особи;

- заподіяння збитків в результаті такої дії чи бездіяльності особи;

- причинного зв‘язку між протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками;

- вини боржника.

Протиправність дій   відповідача   полягає в  тому,  що здійснення  торгів  було  проведено  з    порушенням  законодавства про  закупівлю, що призвело  в подальшому   до  відміни торгів.

З  метою  участі  в  торгах,  позивач поніс  наступні  витрати:

- Платіжним  дорученням  від 13.12.2006  року № 807  позивач  сплатив  на  рахунок  ТОВ «Центр  тендерних процедур»1000,00 грн. в якості  передоплати    за тендерну  документацію (46022506 КП ШЕУ  по  ремонту  автошляхів). Відповідно  до  тендерної  документації  (п. 1.3.), кожний  учасник   сплачує  вартість   тендерної  документації,  вносить  тендерне  забезпечення  та  подає  свої   пропозиції   у  належно  оформленому  вигляді згідно з  вимогами, зазначеними  в   тендерній  документації.

Відповідно  до  преамбули Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти», тендерна документація - документація, що готується замовником та передається учасникам для підготовки ними тендерних пропозицій щодо предмету закупівлі, визначеного замовником; тендерна пропозиція - пропозиція щодо певного предмета закупівлі, яка готується та подається учасником замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Замовник зобов'язаний зазначити у тендерній документації вимоги щодо надання тендерного забезпечення, його розмірів, а також випадки, коли тендерне забезпечення не повертається учаснику (ч. 1. ст. 23  Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти». Відповідно  до преамбули  цього Закону, забезпечення тендерної пропозиції - надання учасником замовнику гарантій щодо забезпечення виконання ним зобов'язань, які виникають у зв'язку з поданням тендерних пропозицій, включаючи такі способи забезпечення, як банківські гарантії, резервні акредитиви, чеки, згідно з якими первинне зобов'язання несе будь-який банк, депозити, векселі, порука та інші види забезпечення за вибором замовника відповідно до закону; забезпечення виконання договору про закупівлю - надання учасником замовнику гарантій виконання ним вимог договору про закупівлю, включаючи такі способи забезпечення, як банківські гарантії, резервні акредитиви, чеки, згідно з якими первинне зобов'язання несе будь-який банк, депозити, векселі, порука та інші види забезпечення виконання договору за вибором замовника відповідно до закону.

Як  свідчать  зібрані  у  справі докази,  тендерне  забезпечення  було передбачено  у  формі  банківської  гарантії або  поруки.

18.12.2006  року  між  Відкритим  акціонерним    товариством  комерційний  банк «Інтербанк»та  позивачем  укладено  договір  № 83   про  надання  гарантії, відповідно  до  ст. 1.1.  якого банк  взяв на   себе  зобов‘язання  виступити  гарантом позивача    та сплатити відповідачу  грошові кошти  в  сумі  56 600,00 грн., у випадку якщо позивач не виконає свої  зобов‘язання перед відповідачем на  умовах, викладених у тендерній гарантії. П. 2.1.2.  договору   передбачалося  перерахування позивачем   гаранту  (банку) комісій за  отримання  гарантії  в  розмірі 1415,00 грн.

Платіжним  дорученням  від 18.12.2006  року позивач перерахував  на  рахунок ВАТ КБ «Інтербанк»1415,00 грн.   винагороди за  видачу  гарантії  згідно договору   про  надання гарантії № 83  від 18.12.2006  року.

П. 2.1.3. ст. 2.1. розділу  2  договору № 83   18.12.2006  року    передбачалося, що  умовами  надання  гарантії є  надання  позивачем   забезпечення  повернення  грошових коштів,  які можуть  бути  виплачені ВАТ КБ «Інтербанк».

18.12.2006  року між Відкритим  акціонерним    товариством  комерційний  банк «Інтербанк»та  позивачем  укладено  договір  № 1  застави майнових  прав,  відповідно  до  ст. 1 якого   сторони погодили,  що  відповідно з  договором гарантії № 83 від 18.12.2006  року ВАТ КБ «Інтербанк»надав  позивачу  гарантію. В  забезпечення  виконання   основного  зобов‘язання,  позивач  передає  в   заставу ВАТ КБ «Інтербанк»належні йому  на   момент укладення   цього договору  майнові  права, що  виплавають   з укладеного між    позивачем  та ВАТ КБ «Інтербанк»депозитного  договору  № 11/04 від 20.10.2004  року  в  сумі 56 600,00 грн.

Відповідно  до  п. 3.1.6.  ст. 3 цього договору,   позивач  взяв  на себе  зобов‘язання  сплатити ВАТ КБ «Інтербанк»  комісію  в розмірі  200,00 грн. за  витяг з Державного   реєстру  обтяжень   рухомого майна  та 200,00 грн.  за  реєстрацію   застави в  Державному  реєстрі  обтяжень   рухомого майна.

Платіжним дорученням  № 822 від 18.12.2006 року   позивач  сплатив ВАТ КБ «Інтербанк»200,00  грн. оплату  комісії за   витяг з  Державного  реєстру   обтяжень   рухомого  майна  згідно  договору  № 83   від 18.12.2006 року.

Платіжним дорученням  № 823 від 18.12.2006 року   позивач  сплатив ВАТ КБ «Інтербанк»200,00  грн. оплату  комісії за  реєстрацію  застави   в  Державному  реєстрі   обтяжень   рухомого  майна  згідно  договору  № 83   від 18.12.2006 року.

Зібрані  у справі  докази  свідчать,  що  між Відкритим  акціонерним    товариством  комерційний  банк «Інтербанк»та  позивачем 20.10.2004  року   укладено   депозитний  договір № 11/04.

18.12.2006  року   між ВАТ КБ «Інтербанк»та  позивачем   укладено  додаткову  угоду   № 17 до депозитного  договору № 11/04 від 20.10.2004  року,  відповідно  до  п. 2  якого  сторони погодили, що   процентна  ставка   по  депозитному вкладу  на  суму  вкладу 56600,00 грн.  встановлюється  у  розмірі  0%  річних , починаючи  з 18.12.2006  року і  діє протягом    дії  договору застави майнових  прав  № 1   від 18.12.2006  року. При  цьому  судом  враховано,  що  на решту  грошових коштів позивача,  які  були  розміщені    на депозитному вкладі  виплачувалася  процентна  ставка  в  розмірі  13%  річних.

18.12.2006  року  між ВАТ КБ «Інтербанк»та  позивачем   укладено  договір про  уступку  права вимоги № 1.

Позивач  вказує, що не  отримав  прибутку  за  розміщення грошових  коштів  в  сумі 56600,00 грн.   на  депозитному рахунку (процентна  ставка   у  розмірі  0%)  в розмірі  1189,37 грн.

Наведене  свідчить,  що позивач  поніс  витрати: в розмірі  1000,00 грн. - плата  за тендерну  документацію; в розмірі 1415,00 грн.,  в  якості   винагороди за  видачу  гарантії  згідно договору   про  надання гарантії № 83  від 18.12.2006  року; 200,00  грн. в  якості  оплати  комісії за   витяг з  Державного  реєстру   обтяжень   рухомого  майна  згідно  договору  № 83   від 18.12.2006 року; 200,00  грн. в  якості оплати  комісії за  реєстрацію  застави   в  Державному  реєстрі   обтяжень   рухомого  майна  згідно  договору  № 83   від 18.12.2006 року.

Крім  того,  позивач не  отримав  доходи, які міг би реально одержати  в  розмірі 1189,37 грн.  за розміщення  коштів  на депозитному  рахунку.

Отже, наведене  свідчить, що  в  результаті  протиправної  діяльності відповідача  позивачу  завдані  збитки (понесені  витрати та  неотримані  доходи) в розмірі 4004,37 грн.

Наведене  свідчить про наявність причинного зв‘язку між протиправною діяльністю  відповідача  та збитками позивача у  зв‘язку  з підготовкою до проведення  тендеру.

Щодо вини, то у цивільному праві діє презумпція вини особи, яка вчинила правопорушення. При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов‘язання. Відповідач 2 не  довів  відсутність своєї  вини.

За  таких  обставин, позовні  вимоги позивача  про  стягнення  з  відповідача   збитків  в розмірі  4004,37 грн. є  обґрунтованими та  підлягають задоволенню.

Позивачем   заявлені  позовні вимоги  про стягнення  з відповідача  5000,00  грн.  моральної шкоди.

Відповідно  до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК  України   встановлено,  що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода  завдана юридичній  особі полягає у приниженні ділової репутації  юридичної особи. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Зокрема, з'ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Звертаючись  з    вимогою  про відшкодування   моральної  шкоди  позивач  не надав  суду  жодних  доказів, які  б  свідчили   про приниження  ділової  репутації  позивача або наявності  втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням його ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до  діяльності   позивача.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи  ту обставину, що позивач  не  надав  суду  доказів   заподіяння (наявності)    моральної  шкоди,  позовні вимоги про  відшкодування   моральної  шкоди  в  розмірі 5000,00 грн. є необґрунтованими та не підлягають  задоволенню.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Позивачем заявлено також вимоги про відшкодування адвокатських  витрат в  розмірі  4000,00  грн.

Як свідчать зібрані у справі докази, 15.06.2007 р. між позивачем  та Адвокатом  Похиленко А.  В. укладено угоду № 1/150607 про  надання  правової  допомоги, відповідно до п. 3.1. ст. 3 якого   розмір  гонорару  адвоката  становить 2000,00 грн. Позивач  сплатив адвокату 2000,00 грн., що підтверджується   видатковим касовим ордером  від 15.06.2007  року.

18.07.2007  року між позивачем  та Адвокатом  Похиленко А.  В. укладено додатковий  договір  № 1 до  угоди № 1/150607 про  надання  правової  допомоги від 15.06.2007   року, відповідно до  ст. 3 якого   розмір  загальної суми гонорару  адвоката  становить 4000,00 грн. Позивач  сплатив адвокату 2000,00 грн., що підтверджується   видатковим касовим ордером  від 18.07.2007  року.

Отже,   за надання адвокатських послуг  позивач  сплатив  4000,00 грн.

У відповідності із частиною 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката покладаються при  задоволенні позову на  відповідача.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що розмір відшкодування витрат по оплаті допомоги адвоката визначається в сумі до 5% від задоволеної частини позовних вимог.

При  цьому,    суд  вважає за  необхідне  зазначити, що  позивач  має  право  оплачувати  послуги адвокатів  в  будь-якому  розмірі   на власний  розсуд,  однак  розподіл  господарських витрат,  в  тому  числі  і   витрат   на адвокатські  послуги  здійснюється  судом з  урахуванням обставин  справи,  відповідно  до   ст. 49  ГПК України.

За  таких обставин,   вимоги  позивача  про  відшкодування  адвокатських витрат підлягають  задоволенню  частково,  в  розмірі 200,22 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов‘язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову –на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  За таких обставин, витрати по сплаті державного мита в розмірі 40,04 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 36,34 грн.  та витрати  на  оплату  послуг адвоката  в розмірі 200,22 покладаються на відповідача.

Наявні  у  матеріалах  справи  докази   свідчать, що звертаючись з  позовною заявою,  позивач  сплатив платіжним  дорученням  № 845 від 24.07.2007  року 132,00 грн.  державного мита  та  платіжним дорученням № 919  від 17.08.2007  року 220,00 грн.  державного  мита. Позивачем були заявлені  позовні  вимоги  на   загальну  суму  13004,37 грн.

Відповідно до ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, із заяв і скарг, що подаються до суду  державне мито встановлюється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн.

Відповідно до ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” від 21.01.1993 року № 7-93, сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадку внесення мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством. За таких обставин, позивачу підлягає поверненню державне мито, внесене  в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, в розмірі 221,96  грн.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити   частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по                       ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них                       Дніпровського району м. Києва (02089, м. Київ, Броварський  проспект, 2; код ЄДРПОУ № 05446166;  рахунок № 1730 у  Дніпровському   відділенні ПІБ м. Києва,  МФО 322142), а  в разі  відсутності  грошових  коштів,   з будь-якого іншого  рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" (03055, м. Київ, вул. Політехнічна, 31; ; рахунок № 5001 в  ВАТ КБ «Інтербанк»,  МФО 300216) 4004,37 грн. (чотири тисячі чотири  грн. 37 коп.) збитків 40,04 грн. (сорок грн. 04  коп.) держмита, 36,34 грн. (тридцять шість грн., 34  коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 200,22 грн. (двісті  грн., 22  коп.) витрат за  надання адвокатських  послуг.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" (03055, м. Київ, вул. Політехнічна, 31; ; рахунок № 5001 в  ВАТ КБ «Інтербанк»,  МФО 300216) з  Державного  бюджету  зайво сплачене  державне  мито   в  розмірі  221,96  грн. (двісті двадцять  одну  грн., 96  коп).

Видати наказ.

В задоволенні решти  позовних  вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                          Гумега  О.  В

Рішення  підписане

30.11.2007  р.