ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 р.
№ 35/66

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали
касаційної скарги
товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрогрес"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду
від 25.06.2007р.

у справі
господарського суду міста Києва

за позовом
закритого акціонерного товариства "Об’єднання "Прогрес"

до
товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрогрес"

про
стягнення 9 642, 83 грн.

за участю представників:

позивача: Шимков А.В. за дор. від 11.06.2007р.,

відповідача: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Об’єднання "Прогрес" звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрогрес" заборгованості по орендній платі за Договором оренди рухомого і нерухомого майна від 05.12.2003р. у розмірі 9 642,83 гри. (з них: 7 736,83 гри. - основний борг, 1 123,56 гри. - пеня, 591,34 гри. - інфляційні витрати, 191,10 гри. - 3% річних), а також відшкодування судових витрат у розмірі 220,00 гри. (з них 102,00 грн. - державне мито, 118,00 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов договору від 05.12.2003р. не сплатив обумовлену в договорі суму орендної плати за користування наданим майном.

Рішенням господарського суду м. Києва від 15.03.2007 р. у справі №35/66, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2007р. з даної справи, позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Агропрогрес" на користь ЗАТ "Об’єднання "Прогрес" 7 736, 83 грн. заборгованості по орендним платежам , 591, 34 грн. –інфляційних витрат; 191, 10 грн. –3% річних, та судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані обгрунтованістю позовних вимог з посиланням на ст. 193, 283 Господарського кодексу України, ст. 258, 261, 525, 526, 610, 625, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст. 32, 33, 104 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та постановою у даній справі, ТОВ "Агропрогрес" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення,  яким в задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи скаргу тим, що оспорювані судові акти прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно досліджено фактичні обставини справи, не з’ясовані дійсні права та обов’язки сторін.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як встановлено господарським судом першої та апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05 грудня 2003 року між ЗАТ "Об’єднання "Прогрес" (Орендодавець) та ТОВ "Агропрогрес" (Орендар) було укладено Договір оренди рухомого і нерухомого майна (далі Договір), згідно п.1, 2 якого орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове володіння мінімолокоцех ЗАТО "Прогрес", який знаходиться за адресою: Хмельницька область, м.  Славута, вул. Червона площа, 7 для заготівлі, переробки молока, випуску молочної продукції та іншого промислового призначення.

Термін оренди складає 380 днів з моменту прийняття об’єкта, що орендується, за актом прийому-передачі (п.4.1 Договору).

Якщо жодна сторона в термін 30 днів до закінчення даного Договору не заявить про намір його розірвати, даний Договір автоматично пролонгується на термін 1 рік (п.4.2 Договору оренди).

Згідно п.6.1 Договору, Орендар зобов’язувався своєчасно здійснювати орендні платежі та нести всі витрати з експлуатації об’єкта, що орендується.

Винагороди за об’єкт, що орендується, складає 5 000,00 грн., включаючи ПДВ, щомісячно (п.10.1. Договору).

Окрім того, сторони домовились, що орендна плата за перший місяць користування майном не нараховується та не виплачується (п.10.2 Договору).

В п.8.1 Договору оренди передбачено, що у випадку прострочення по сплаті орендних платежів, орендар несе відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі 0,3% від суми боргу за кожен день прострочення.

На виконання умов Договору оренди, позивач передав відповідачу мінімолокоцех, що підтверджується актом прийому-передачі обладнання та матеріальних цінностей.

В свою чергу, відповідач прийняв в користування нежиле приміщення, але обумовлену сторонами в Договорі суму орендної плати не оплатив, що призвело до виникнення заборгованості за період з 16.09.2005р. по 15.11.2005р. у сумі 5 913,49 грн.

Також, як встановлено господарським судом апеляційної інстанції, згідно з накладної на відпуск матеріалів №34 від 10.06.2005р. на підставі доручення ЯКО №794565 від 10.06.2005р. позивач відпустив відповідачу майно (шафу холодильну SW- 600) на суму 1 823,34 гри., яке відповідач прийняв, але не оплатив.

10.02.2006р. позивач звернувся до відповідача з претензією №44, в якій пропонував в строк до 25.02.2006р. перерахувати на рахунок позивача суму заборгованості у розмірі 7 736,83 грн. (1 823, 34 грн. за товар, відпущений згідно накладної №34 від 10.06.2005р. та 5 913, 49 грн. заборгованості по орендним платежам), яка була залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами, а зобов’язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене та приписи застосованих попередніми судами  норм матеріального права, а саме: ст. 283 ГК України, ст. 625, 759, 762 ЦК  України, господарський суд першої та апеляційної інстанції дійшли  правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7 736, 83 грн. боргу по орендним платежам, 591, 34 грн. інфляційних витрат, 191, 10 грн. – 3% річних та про відмову в стягненні пені в розмірі 1123, 56 грн., на підставі ст. 258, 261 ЦК України, в зв’язку зі спливом строку позовної давності.

Наведене спростовує доводи касаційної скарги, яка до того ж за своїм змістом є аналогічною до апеляційної скарги, щодо порушення господарським судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, та не заперечує правильність і законність оскаржуваних судових актів, які відповідають чинному законодавству України і обставинам справи.

Таким чином, місцевим господарським судом та апеляційним  господарським судом встановлені обставини справи, що підтверджуються  певними доказами, яким попередні суди дали належну оцінку, правом  переоцінки яких касаційна інстанція не наділена.

Як наслідок, прийняті судами рішення та постанова відповідають  положенням ст.ст. 84, 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. "Про  судове рішення", а  отже і  підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2007р. у справі № 35/66 залишити без змін.

Стягнути з ТОВ "Агропрогрес" до Державного бюджету України  недоплачене при подачі касаційної скарги державне мито в сумі 8,50 грн.

Доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя          :                                                     В.С. Божок

Судді:                                                                   Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко