ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 жовтня 2007 р.

№ 2-27/17271-2006

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії

суддів:

Грейц К.В.-головуючого,

Бакуліної С.В.,     Глос О.І.,

перевіривши касаційну скаргу

Українського
фінансово-промислового концерну “УФПК”

на ухвалу

від 16.01.2007

у справі господарського суду АР
Крим № 2-27/17271-2006

за позовом

ТОВ “Дакос-Т”

до  треті особи   про

Державної виконавчої служби у
Київському районі м. Сімферополя -
Приватне підприємство “ Фірма “Дакос” -          гр. ОСОБА_1    -
Український фінансово-промисловий
концерн “УФПК” звільнення майна з-під арешту

В С Т А Н О В
И В:

Зазначеною касаційною скаргою
Український фінансово-промисловий концерн “УФПК” (далі -Концерн) оскаржує лист
від 16.01.2007 господарського суду АР Крим, яким повернено без розгляду його
позов як третьої особи, залученої до участі у справі на стороні відповідача без
самостійних вимог і яка вважає за необхідне заявити самостійні вимоги на
предмет спору.

Вважаючи лист від 16.01.2007
господарського суду АР Крим про повернення позовної заяви таким, що носить всі
ознаки процесуального документу, тобто, по суті ухвалою від 16.01.2007, касатор
просить його скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції ст. ст.
26, 62 ГПК України.

Колегія суддів вважає, що
касаційний перегляд документу, який оскаржується, не може бути здійснений Вищим
господарським судом України у зв'язку з наступним.

Згідно ст. 22 ГПК України сторони
користуються рівними процесуальними правами і мають право, зокрема, оскаржувати
судові акти господарського суду у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 107 ГПК України
встановлено, що сторони у справі мають право подати касаційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке набрало законної сили, та постанову
апеляційного суду.

Відповідно до ст. 11113
ГПК України ухвали місцевого або апеляційного господарського суду можуть бути
оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, можливість касаційного
оскарження пов'язується з винесенням судом першої або апеляційної інстанції
процесуального документу, зокрема, ухвали, втім, як вбачається з матеріалів
справи і тексту касаційної скарги, такого процесуального документу як ухвала
від 16.01.2007 господарського суду АР Крим про повернення позовної заяви
третьої особи - Українського фінансово-промислового концерну “УФПК” -не існує,
оскільки таку заяву повернено листом цього суду від 16.01.2007.

Колегія суддів зазначає, що норми
Господарського процесуального кодексу України передбачають відмову у прийнятті
позовної заяви (ст. 62) або повернення позовної заяви (ст. 63) лише шляхом
винесення відповідної ухвали, яку може бути оскаржено, отже, повернення позовної
заяви листом здійснене господарським судом першої інстанції з грубим порушенням
процесуальних прав заявника, оскільки унеможливлює подання касаційної скарги на
такий документ і відкриття касаційного провадження.

Разом з тим, слід зазначити, що
заявник не був позбавлений права повторного подання позовної заяви або
відповідно до ст. 22 ГПК України скористатись іншими процесуальними правами,
наданими цим Кодексом,  з дотриманням
обов'язку добросовісного користування належними йому процесуальними правами.

При цьому, як вбачається з
матеріалів справи, заявником оскаржувався лист господарського суду АР Крим від
16.01.2007 в апеляційному порядку, однак, ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 07.05.2007 апеляційне провадження
припинене з огляду на відсутність правових підстав для розгляду апеляційної
скарги на неіснуючий процесуальний документ.

Крім того, заявник звертався з
касаційною скаргою на зазначений лист як через господарський суд АР Крим, так
і, в порушення вимог ст. 109 ГПК України, безпосередньо до Вищого
господарського суду України, а в зв'язку з її поверненням на підставі п. 2  ч. 1 ст. 1113 ГПК України ухвалою
Вищого господарського суду України від 26.02.2007, також звертався з касаційною
скаргою на цю хвалу до Верховного суду України.

Таким чином, внаслідок повернення
позовної заяви Українського фінансово-промислового концерну “УФПК” листом
господарського суду АР Крим від 16.01.2007, а не ухвалою, заявника обмежено у
здійсненні прав, встановлених нормою п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України,
оскільки ця норма прямої дії передбачає забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішень суду, якими у розумінні норм
Господарського процесуального кодексу України є також ухвали і постанови суду,
однак, не листи, а намагання заявника оскаржити лист суду як в апеляційному,
так і в касаційному порядку призвели лише до затягування судового процесу.

Враховуючи, що відповідно до ст.
108 ГПК України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною
скаргою рішення місцевого та постанови апеляційного
господарських судів, а згідно ст. 11113 ГПК України і у
випадках, встановлених цим Кодексом, також і ухвали цих судів, порушення
касаційного провадження за скаргою на листи господарського суду не передбачено
нормами ні головного закону, ані процесуального законодавства, касаційна скарга
Українського фінансово-промислового концерну “УФПК” не може бути прийнята до
касаційного провадження.

Керуючись ст. ст. 86, 107, 108, 11113
ГПК України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И
В:

Відмовити в прийнятті касаційної
скарги Українського фінансово-промислового концерну “УФПК” у справі №
2-27/17271-2006 господарського суду АР Крим до провадження Вищого
господарського суду України.

Повернути касаційну скаргу
Українському фінансово-промисловому концерну “УФПК”, а справу -до
господарського суду АР Крим.

Головуючий суддя
К.В. Грейц

Суддя
С.В.Бакуліна

Суддя
О.І.Глос