ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 р.
Справа № А-12/53-8/156

Господарський суд Івано-Франківської області у складі  колегії суддів:

за позовом  ТзОВ "Карпатнафтохім"  вул. Робітнича,29,Мостище,Калуський район, Івано-Франківська область,77305

до відповідача  Калуська ОДПІ  вул. В.Стуса, 2,Калуш,77300

про визнаня нечинним рішення

Представники:

Від позивача: Бойко Р.Б., (довіреність №53-ЮР -36 від 23.03.06р. - юрисконсульт)

Від позивача:  Кобець С.Ф., (довіреність №53-юр-227 від 20.12.06р. - наяальник юридичного відділу)

Від відповідача: Коваленко О.Б., (довіреність №4882/8/10 від 19.03.07) - начальник юридичного відділу;

Від відповідача: Янчак В.М., (довіреність №8133/10/100 від 15.05.07) представник;

Від відповідача: Бабій Т.С., (довіреність №18348/10/100 від  01.10.07) представник;

Від відповідача: Тепак Л.П., (довіреність №8135/10/100 від 15.05.07)  представник;: Бойко Р.М., (довіреність №53-юр-36 від  23.03.06р. - юрисконсульт)

СУТЬ СПРАВИ: Подано позов про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Калуської об'єднаної державної податкової інспекції від 19.01.2007 р. №/0 та від 29.03.2007 р. №/1.

Ухвалою від 17.08.07 справа передана на розгляд судді Шіляк М.А.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що до нарахування податковою інспекцією плати за воду та застосування штрафних санкцій є неправомірним, з огляду на те, що згідно “Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту” збір за спеціальне використання водних ресурсів справляється за використання води з водних об'єктів, а його платниками є суб'єкти підприємницької діяльності, що використовують водні ресурси. Позивач стверджує, що згідно Порядку об'єктом обчислення збору є фактичний обсяг води, який використав водокористувач. Скарга позивача, що була подана в порядку апеляційного узгодження податкових зобов'язань залишена податковим органом без задоволення та прийняте податкове повідомлення-рішення від 29.03.07 № 000142301/1, яке оспорюється позивачем з аналогічних підстав.

Представниками позивача в судовому засіданні позовні вимоги були підтримані та вказано, що в позовній заяві позивач помилково зазначений первинним водокористувачем, фактично ТзОВ “Карпатнафтохім” є вторинним водокористувачем, забір води проводить у ЗАТ “Лукор”, водночас здійснює діяльність щодо передачі води іншим споживачам (ЗАТ “Меркурій Холдинг Груп” і ТзОВ “Карпат Смоли”).

Відповідач проти позову заперечує, стверджуючи, що ТзОВ “Карпатнафтохім” здійснює забір води із водозабірних споруд ЗАТ “Лукор”, і відповідно є вторинним користувачем та згідно Інструкції про порядок обчислення та справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами  для потреб гідротехніки та водного  транспорту, як користувач, що отримав дозвіл на спеціальне водокористування та здійснення передачі води іншим водокористувачам, зобов'язаний щороку до 20 січня подавати податковим органам перелік таких водокористувачів із зазначенням відведеного їм ліміту на використання води.

Відповідно до списків водокористувачів ЗАТ “Лукор”, яким передана вода за дев'ять місяців 2006 року, ЗАТ “Лукор” передано ТзОВ “Карпатнафтохім”1033,3 тис куб. м  господарсько-питної води. ТзОВ “Карпатнафтохім” фактично використано та оподатковано за цей період 1030,8 тис. куб. м госппитної води. Згідно даних звітів ф. №2-ТП (водгосп) за дев'ять місяців 2006 року ТзОВ  “Карпатнафтохім” передано іншим споживачам (ЗАТ “Меркурій Холдинг Груп” і ТзОВ “Карпат Смоли”) 2504 куб. м госппитної води, в тому числі за І квартал 2006 року –972 куб. м води, за ІІ квартал 2006 року –730 куб. м, за ІІІ квартал 2006 року –802 куб. м. За передану воду іншим споживачам ТзОВ “Карпатнафтохім” збір за спеціальне використання водних ресурсів не нараховувало і до бюджету не сплачувало.

В судовому засіданні встановлено, що Калуською оДПІ була проведена виїзна планова перевірка ТзОВ “Карпатнафтохім” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.05 по 30.09.06. результати перевірки зафіксовано в акті від 28.12.06 №1260/23-1/33129683. Як вбачається з розділу 3.1.12 розділу 4 “Висновки” цього акту податковою інспекцією зроблено висновок, зокрема, про те, що позивачем порушено п .5 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.99 №1494 “Про затвердження  Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту” зі змінами і доповненнями, в результаті чого занижено збір за спеціальне використання водних ресурсів в сумі 218,75 грн., в тому числі за І квартал 2006 року в сумі 103,52 грн, за перше півріччя 2006 року —181,26 грн., за 9 місяців 2006 року —218,75 грн.

В судовому засіданні судом також досліджена копія поданого позивачем до органів статистики та Калуської оДПІ звіту  про використання води за три квартали 2006 року, згідно з яким позивачем передано іншим споживачам  за вказаний період 2,5 тис. куб. м води, за цей обсяг води збір за спеціальне використання водних ресурсів позивачем не нараховувався і до бюджету не сплачувався.

В судовому засіданні представниками обох сторін не заперечувався той факт, що позивач є вторинним водокористувачем, проводить забір води у ЗАТ “Лукор”, водночас здійснює діяльність щодо передачі води іншим споживачам.

Суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 30 Водного кодексу України платниками  збору  за спеціальне використання водних ресурсів є  підприємства,  установи  та  організації  незалежно  від  форми власності,  їх філії,  відділення, інші відокремлені підрозділи, а також громадяни-підприємці,  які  використовують  воду,  отриману шляхом забору води (первинні   водокористувачі) та/або з водозабірних споруд первинних водокористувачів (вторинні водокористувачі), та користуються водами для потреб гідроенергетики,  водного  транспорту  і  рибництва. Згідно ст. 42 Водного кодексу України первинні водокористувачі - це ті, що мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води. Вторинні водокористувачі (абоненти) -  це  ті,  що  не  мають власних водозабірних споруд і отримують воду з водозабірних споруд первинних водокористувачів та скидають стічні води в їх системи на умовах, що встановлюються між ними.

Об'єктом обчислення збору за спеціальне використання водних ресурсів є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі, з урахуванням обсягів втрат води в їх системах водопостачання, що визначено п. 5 Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного  транспорту, що затверджений постановою Кабінету міністрів від 16.08.99 № 1494 з подальшими змінами і доповненнями.

Наведені положення законодавства України визначають вторинних водокористувачів платниками збору за спеціальне використання водних ресурсів, водночас  не зобов'язують осіб, що одержують воду від вторинних водокористувачів сплачувати названий збір і не роблять виняток для вторинних водокористувачів щодо сплати збору в залежності від мети використання води.

Відповідно до п.п.17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року №2181-111 зі змінами та доповненнями у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму  податкового  зобов'язання  платника  податків за підставами викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту  4.2  статті  4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі  десяти  відсотків  від  суми  недоплати  (заниження  суми податкового   зобов'язання)   за  кожний  з  податкових  періодів, установлених  для  такого  податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи  з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та  закінчуючи  податковим  періодом,  на  який припадає отримання таким    платником    податків    податкового   повідомлення   від контролюючого  органу,  але  не  більше п'ятдесяти відсотків такої суми  та  не  менше  десяти  неоподатковуваних  мінімумів  доходів громадян  сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових  періодів,  що  минули.

Штрафні санкції, застосовані до позивача, податковою інспекцією у відповідності з наведеною нормою в належному розмірі.

Керуючись ст. 124 Конституції України,  ст. 30, 32 Водного кодексу, п.п.17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики та водного транспорту", ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі відповідно до статті 160  Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________