ПОСТАНОВА

"21" лютого 2007 р.

Справа № 15а/272-4330

Господарський
суд Тернопільської області

у складі судді Бучинської Г.Б.

при секретарі судового засідання
Суховій Р.М.

Розглянув справу

за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору
і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової
адміністрації України в Тернопільській області, вул. Грушевського, 8/304, м.
Тернопіль

про
скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 190228 від
27.06.2006р.

За участю представників сторін:

позивача:
ОСОБА_1 - посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.02.1995р.; ОСОБА_2 - паспорт НОМЕР_2
від 04.12.1996р.

відповідача:
головний ДПІ з юридичної роботи Савка Р.В. -
довіреність №1328/21-0903 від 13.10.2006р.

свідка: завідувач
сектору контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ОСОБА_3 -  посвідчення НОМЕР_3 від 25.05.2006р.

Суть справи:

Суб'єкт підприємницької діяльності
- фізична особа ОСОБА_1, АДРЕСА_1звернулася у господарський суд з позовом до
Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору
і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової
адміністрації України в Тернопільській області, м. Тернопіль про скасування
рішення про застосування фінансових санкцій № 190228 від 27.06.2006р.

Враховуючи положення Прикінцевих та
перехідних положень КАС України, справа розглядається за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні представникам
сторін роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст. ст. 49, 51, 130 КАС
України.

За відсутності відповідного
клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтовуючи їх тим, що
посадовими особами відповідача безпідставно проведено перевірку приміщення
магазину, що знаходиться у житловому будинку фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1; згідно їх тверджень на час перевірки здійснювався ремонт даного
приміщення; продаж товарів у магазині заплановано було розпочати 01.07.2006р.
(дозвіл на торгівлю підтверджено свідоцтвом платника єдиного податку НОМЕР_4
від 01.07.2006р.), тому реалізація товару на час перевірки не проводилася;
перевірка була здійснена без участі власника, в присутності матері позивача,
яка ніякого відношення до магазину не має, не являється продавцем, трудовий
договір з нею не укладався; незважаючи на це, перевіряючі фактично заставили її
підписати акт; наявні в приміщенні продукти харчування, горілка, сигарети
призначалися не для відпуску покупцям, а для майстрів, що проводили ремонт
магазину; а також зазначили, що у позивача відсутня ліцензія, оскільки
здійснювати торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами фізична особа
- підприємець ОСОБА_2. не планувала.

Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_3 стверджує, що жодних порушень в ході перевірки допущено не було.

Представник відповідача в судовому
засіданні та запереченні на позов №1597/21-0903 від 29.11.2006р. стверджує, що
посадові особи податкової служби діяли на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, і рішення, прийняте
керівником Регіонального управління департаменту адміністрування акцизного
збору Державної податкової адміністрації України в Тернопільській області, про
застосування фінансових санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
від 27.06.2006р. № 190228 за актом перевірки №190011 від 22.06.2006р., є
правомірним.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши представлені докази в їх
сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Згідно акта перевірки від
22.06.2006р. посадовими особами відповідача -Братівником В.В. та Тимчак М.Б. на
підставі посвідчень №75/21-0910 від 22.06.2006р., №23-3/2568 від 20.06.2006р.
проведено перевірку магазину, що розташований у с. Рогачин Бережанського району
та належить суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 (позивачу у справі), за
результатами якої складено акт №190011 від 22.06.2006р., який підписано
ОСОБА_4.

Перевіркою стану дотримання
позивачем вимог законодавства встановлено факт реалізації алкогольних напоїв та
тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій, чим порушено 15 Закону
України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” (частина 3 акта
перевірки).

З огляду на викладене, 27.06.2006р.
Департаментом (відповідачем) прийнято рішення №190228 про застосування до
позивача 3400 грн. штрафу за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Згідно пояснень ОСОБА_4 до акта
перевірки № 190011 від 22.06.2006р., нею було продано наступний товар: дві
пачки сигарет «Прилуки»по ціні 1,30 грн., одну пляшку горілки «Медоф»по ціні 13
грн. та пляшку горілки «Біленька»по ціні 10 грн.

Як стверджує суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_2., пояснення, яке відібрали
від ОСОБА_4 службові особи органу державної податкової служби, підписане нею
під їх тиском та під їх диктовку, що заперечено свідками з боку відповідача.

Законом України „Про державне
регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995р. № 481/95-ВР
визначено основні засади державної політики щодо регулювання виробництва,
експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту
здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та
обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів та території України.

Відповідно до Указу Президента
України «Про посилення державного контролю за виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів» від 11.07.2001р. №510/2001 на державну
податкову адміністрацію України покладено обов'язок забезпечення реалізації
державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів, здійснення міжгалузевої координації у
цій сфері.

Контроль за дотриманням норм Закону
України „Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"
здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами України (ст. 16 Закону).

Статтею 15 Закону України „Про
державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що
роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, в тому
числі її виробниками, за наявності у них ліцензій.

У відповідності до ст. 1 Закону,
ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує
право суб'єкта підприємницької діяльності на провадження одного із зазначених у
цьому Законі видів діяльності (виробництво, імпорт, експорт і оптова роздрібна
торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами) протягом визначеного
строку

Стаття 17 Закону України „Про
державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлює
відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за порушення норм цього
Закону щодо виробництва і торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами;
зокрема, у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями
та тютюновими виробами без наявності ліцензій до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в розмірі 200
відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 1700 гривень.

Зазначені штрафи стягуються за
рішенням органу, який видав ліцензію або іншим органом виконавчої влади у межах
їх компетенції, визначеної законами України, яким є Регіональне управління
Департаменту з питань адміністрування акцизного збору та контролю за
виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України в Тернопільській області
і суми штрафів спрямовуються до бюджету.

У відповідності до ст. 1 Закону,
роздрібна торгівля -діяльність по продажу товарів безпосередньо  громадянам
та  іншим  кінцевим споживачам для їх особистого
некомерційного використання  незалежно
від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших
підприємствах громадського харчування.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем здійснено перевірку торгового об'єкта, що належить позивачу.
Однак, як свідчить довідка виконавчого комітету Рогачинської сільської ради №
67 від 20.01.2007р., дозволу на розміщення об'єкту торгівлі в с. Рогачин по
вул.. Хмельницького, 8 ОСОБА_1 сільською радою не надавався.

Згідно акта перевірки, зокрема
додатку до нього, що містить дані про наявний товар, що знаходиться в
реалізації станом на 22.06.2006р., перевіряючими виявлено горілка „Біленька”
-пляшка, горілка „Медоф” 1 пляшка, які, за твердженням представника
відповідача, було закуплено та інший товар -хліб житній -один, пиво „Микулин”
одинадцять пляшок, сигарети -чотири пачки, консерви рибні -п'ять, вода
мінеральна -сім пляшок, на думку суду не може бути асортиментом товару
торгівельного об'єкта, а відтак є свідченням того, що відповідач не здійснював
підприємницької діяльності на час проведення перевірки.

Згідно свідчень позивача, в червні
2006р. в даному приміщенні проводилися ремонтні роботи і функціонування
магазину було неможливим. Це підтверджено і поясненнями, долученими до
матеріалів перевірки ОСОБА_4, де зазначено, що торговий об'єкт не працює, та
довідкою сільської ради, в якій зазначено, що з 01.01.2006р. по 01.07.2006р. в
даному приміщенні проводився капітальний ремонт.

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень
обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на
відповідача.

Відповідач, на підтвердження
застосованих до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1.
оскаржуваним рішенням санкцій, посилається на акт перевірки  від 22.06.2006р., який не може бути належним
доказом щодо встановлених, на думку інспекції, порушень, оскільки:

- з акту перевірки неможливо
встановити, на підставі яких документів відповідачем встановлено приналежність
приміщення позивачу та функціонування в даному приміщенні торгового об'єкта.

- проведення в приміщенні ремонтних
робіт підтверджується наданими поясненнями та довідкою сільської ради.

- актом підтверджено, що особи які
були присутні в момент перевірки не мали укладених трудових контрактів з
підприємцем, а тому зазначені перевіряючими їхні  посади, надумані. Так, ОСОБА_4, - мати
позивача -зазначено, як продавця, хоча вона в трудових відносинах з позивачем
не перебувала.

Приймаючи до уваги, що відповідач
не довів належними доказами здійснення
суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою підприємцем
ОСОБА_1 в момент перевірки підприємницької діяльності в приміщенні, що
визначено в акті як магазин, вул.. Хмельницького, 8 в с. Рогачин Бережанського
району, позовні вимоги про скасування рішення про застосування фінансових
санкцій № 190228 від 27.06.2006р., яким за порушення ст. 15 Закону України „Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції в сумі
3400,00 грн., суд вважає обґрунтованими, підтвердженими документально та
такими, що підлягають до задоволення.

Судові витрати, здійснені позивачем
згідно ст. 94 КАС України, присуджуються йому з Державного бюджету України.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 2, 6, 7, 86, 94, 160, 162, 163 та п. 6 розділу VІІ Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити.

2. Скасувати рішення Регіонального
управління департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за
виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації
України в Тернопільській області про застосування фінансових санкцій від
27.06.2006р. № 190228.

3. Повернути з Державного бюджету
України на користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, АДРЕСА_1(ідентифікаційний код НОМЕР_5) 85 грн. державного мита.

Постанова  суду першої інстанції набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову
суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом
десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного
суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати
апеляційну скаргу.

Суддя
Г.Б. Бучинська