СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

10.09.2007

Справа №2-25/9792-2007

За позовом Приватного підприємства
«Молокозавод - Олком», м. Мелітополь, вул.. Дзержинського, 289а,

До відповідача СПД ОСОБА_1, м.
Керч, АДРЕСА_1.

Про стягнення 1425,00 грн.

Суддя   Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача -  не з'явився

Від відповідача - не з'явився

Обставини справи:

Приватне підприємство «Молокозавод
- Олком» звернулось у господарський суд АРК із позовом до СПД ОСОБА_1, у якому
просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором поставки молочної
продукції № 339/р від 01.03.2005р. у сумі 150,00 грн. та вартість тари у сумі 1275,00
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем не виконано належним чином зобов'язання за договором, у зв'язку із
чим за ним виникла заборгованість у сумі 150,00 грн. Крім того відповідно до
умов укладеного між сторонами договору відповідач повинен був повернути тару у
якій здійснювалась поставка продукції, однак відповідачем повернення тари не
було здійснено, на підставі чого відповідно до п. 6.4 угоди він повинен
виплатити її вартість, яка складає 1275,00 грн. Також міститься посилання на положення
ст.. 526 Цивільного кодексу України та п. 95 «Правил застосування, обігу і
повернення засобів упаковки багаторазового використання та Правил повторного
використання дерев'яної, картонної тари і паперових мішків».

Розгляд справи відкладався.

Позивачем, заявою від
21.08.2007р. змінено підстави позову, а саме просить суд стягнути з відповідача
вартість тари багаторазового використання у сумі 1425,00 грн., відповідно до
умов договору від 01.03.2005р. за № 339/р.

На дату судового засідання від
позивача надійшла телеграма про розгляд справи у відсутності представника.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідом, документи витребувані
судом не надав.

Суд, вважає за можливе розглянути
справу за наявними матеріалами, відповідно до ст.. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2005р. між Приватним
підприємством «Молокозавод - Олком» та СПД ОСОБА_1 укладено договір поставки за
№ 339/р.

Відповідно до умов укладеного між
сторонами договору Постачальник (позивач) зобов'язався систематично поставляти
та передавати у власність Покупця (відповідач) визначений у дійсному договорі
товар, а Покупець зобов'язався прийняти його та своєчасно здійснювати оплату на
умовах договору. Кількість, асортимент та вартість товару визначається згідно
видаткової накладної Постачальника, яка є невід'ємною частиною договору.

П. 6.2. договору передбачено, що
товар повинен відвантажуватись в упаковці виробника, яка забезпечує зберігання
товару при перевезенні.

Згідно п.6.4. угоди тара, в якій
здійснюється постачання молочної продукції, підлягає поверненню не пізніш трьох
календарних днів після поставки. За не повернення тари Покупець виплачує
Постачальнику її вартість.

Так позивачем на виконання умов
договору на підставі видаткової накладної № РНн0013234 від 04.03.2005р.
поставлено продукцію в тарі яка підлягає поверненню відповідно до умов
договору, а саме лоток молочний п/е з кришкою у кількості 8 штук, на суму 200,00
грн; лоткі харчові у кількості 6 штук, на суму 120,00 грн.; ящики овочеві у
кількості 98 штук, на суму 980,00 грн. та на підставі видаткової накладної за №
РНн0013255 від 04.03.2005р. 25 ящиків гофро на суму 62,50 грн.; 350 прокладок
бугорчатих на суму 87,50 грн. Загальна вартість тари склала 1450,00 грн.

23.12.2005р. відповідачем на
підставі видаткової накладної (повернення) за № ВП-0000027 повернено лоток
молочний з кришкою, вартістю 25,00 грн. Однак інша тара у якій було поставлено
продукцію відповідачем не повернено, чим порушено умови договору передбачені п.
6.4.

Отже відповідач відповідно до
зазначеного пункту договору повинен відшкодувати вартість тари, яка складає
1425,00 грн.

На момент розгляду справи
відповідачем не надано доказів повернення тари або оплати її вартості
відповідно до ст.. 33 ГПК.

Згідно ст.. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти господарювання
та  інші  учасники
господарських відносин
повинні  виконувати  господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Ст. 526 Цивільного кодексу України
встановлено що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання цивільних обов'язків
згідно ст.. 14 Цивільного кодексу України здійснюється у межах встановлених
договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи ті обставини, що
відповідачем не виконано належним чином умови та взяті на себе зобов'язання за
договором, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення суми вартості
тари є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 44, 49 ГПК України
оплата держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу
підлягає покладанню на  відповідача.

З огляду на викладене, керуючись,
ст.. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 14, 526, 625 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 33, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з СПД ОСОБА_1 (м. Керч,
АДРЕСА_1; р/р НОМЕР_1 Приватбанк м. Керч, МФО 324731, ідент. код НОМЕР_2) на
користь Приватного підприємства «Молокозавод - Олком» (м. Мелітополь, вул..
Дзержинського, 289а; р/р 1 в АБ «Металург», м. Запоріжжя, МФО 313582,
ЗКПО 31176910) вартість тари багаторазового використання у сумі 1425,00 грн.,
витрати по сплаті державного мита у сумі 102,00 грн. та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набуття рішенням
законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Копилова О.Ю.