ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" грудня 2007 р.
Справа  № 34/369-07-8182

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАН-КОРК"

до відповідача  Приватного підприємства "Барабойський завод продтоварів"

про стягнення на суму 50933,45грн.

Суддя Фаєр Ю.Г.

Представники:

від позивача: Городков В.Б. - представник, діючий на підставі довіреності №9 від 28.09.2007р.;

від відповідача: не з'явилися

СУТЬ СПОРУ: Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАН-КОРК", звернувся до суду з позовною заявою та уточненням до неї, про стягнення з приватного підприємства "Барабойський завод продтоварів" заборгованості за договором купівлі-продажу №0304-06 від 03.04.2006р. на загальну суму 50933,45грн., з яких 43865грн. основного боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та 7068,45грн. пені за прострочення виконання грошового зобов’язання.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, поряд з цим, в судове засідання не з’явився, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, своє право на захист не використав, у зв’язку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

03.04.2006р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАН-КОРК" (продавець) та приватним підприємством "Барабойський завод продтоварів" (покупець) укладено договір купівлі-продажу №0304-06, відповідно до умов якого продавець прийняв на себе зобов’язання продати, а покупець –прийняти та оплатити пробку коркову (товар) у кількості та асортименті відповідно до додатку №1 від 03.04.2006р. до названого договору, який є його невід’ємною частиною.

Відповідно до п.1.2 договору купівлі-продажу №0304-06 від 03.04.2006р., даний договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами та дійсний до виконання по ньому сторонами своїх зобов’язань.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що прийом товару за кількістю здійснюється по накладним, які підписуються представниками продавця та покупця. Моментом  отримання товару вважається момент підписання накладних та прийомо-здавальних документів.

Позивач виконав взяті на себе зобов’язання щодо поставки товару у повному обсязі на загальну суму 45000грн., а саме: по видатковій накладній №РН-0000046 від 30.08.2006р. поставив товар –пробку коркову агломерат розміром 38*23 у кількості 250000шт. на загальну суму 45000грн., у т.ч. ПДВ, які прийняті відповідачем на підставі довіреності серії ЯЛФ №372208 від 30.08.2006р. на отримання товарно-матеріальних цінностей за рахунком-фактурою №СФ0000046 від 30.08.2006р.

Відповідно до п.п.3.1.2 п.3.1 даного договору покупець зобов’язався оплатити продавцю товар у порядку, передбаченому п.4.1 цього договору.

Згідно п.4.1 вказаного договору покупець сплачує продавцю 100% вартості товару протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару, відповідно до рахунку.

В порушення умов вказаного договору відповідачем своєчасно не сплачено по виставленому позивачем рахунку-фактурі №СФ0000046 від 30.08.2006р. Поряд з цим, 29.03.2007р. відповідачем перераховано позивачу 4000грн., 13.08.07р. перераховано 1000грн. та 27.08.07р. перераховано 2000грн.

Пунктом 8.2 даного договору визначено, що у випадку прострочення оплати товару понад строк, вказаний в п.4.1 цього договору, покупець прийняв на себе зобов’язання сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Порушення відповідачем зазначених договірних зобов’язань зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 50933,45грн., у т.ч. 43865грн. основного боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та 7068,45грн. пені за прострочення виконання грошового зобов’язання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку про  задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Статтею 193 Господарського кодексу України, статтею 526 Цивільного кодексу України  передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1,7 ст.193).

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, норми матеріального права, наданий позивачем розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції та пені, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАН-КОРК" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 50933,45грн., у т.ч. 43865грн. основного боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та 7068,45грн. пені за прострочення виконання грошового зобов’язання.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті держмита на суму 509,33грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у судах на суму 118грн., сплачені квитанціями від 18.10.2007р. №668580 та №668632.

Керуючись ст.ст.22, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.   Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства "Барабойський завод продтоварів" (; 67841, Одеська область, с. Барабої, вул.Леніна, 22а; п/р 201 в ФАБ „Південний”, МФО 328663) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАН-КОРК"  (; 49030, м.Дніпропетровськ, вул.Ливарна, буд. 9, кв.66; п/р2701 в ФАБ „Південний” м.Дніпропетровськ, МФО 306458) заборгованість на загальну суму 50933(п’ятдесят тисяч дев’ятсот тридцять три)грн.45коп., витрати по сплаті держмита на суму 509(п’ятсот дев’ять)грн.33коп, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у судах на суму 118(сто вісімнадцять)грн.

Рішення господарського суду Одеської області, підписане 03.12.07р., набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Накази видати у порядку ст.116 ГПК України.

Суддя                                                                                       Фаєр Ю.Г.