ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2007 р.
№ 18/351

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю.–головуючого

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу
Синельниківського районного кооперативно-державного об’єднання  по агропромисловому будівництву “Райагробуд”, м. Синельникове

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.01.2006р.

у справі
№18/351 господарського суду Дніпропетровського області

за позовом
Управління Пенсійного Фонду України в  Синельниківському районі м. Синельникове

до
Синельниківського районного кооперативно-державного об’єднання  по агропромисловому будівництві “Райагробуд”, м. Синельникове

про
стягнення 1 413,41 грн.

за участю представників сторін:

від УПФУ в Синельниківському районі –Кривонос Н.О.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2005 у справі № 18/351 (суддя Петрова В. І.) задоволений позов Управління пенсійного фонду України в Синельниківському районі до Синельниківського районного кооперативно-державного об'єднання по агропромисловому будівництву "Райагробуд". Стягнуто з Синельниківського районного кооперативно-державного об'єднання по  агропромисловому будівництву "Райагробуд" на користь Управління пенсійного фонду України в Синельниківському районі м. Синельникове 1 413,41 грн. – заборгованості  по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Списку № 2, 102 грн. - витрат по сплаті державного мита в доход державного бюджету, 118,00 грн. - витрат по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу на користь Державного підприємства "Судовий інформаційний центр".

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.01.2006 (судді: Павловський П.П., Логвиненко А.О., Лисенко О.М.) апеляційну скаргу Синельниківського районного кооперативно-державного об’єднання  по агропромисловому будівництві “Райагробуд” залишено без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2005 у справі № 18/351 залишено без змін.

В касаційній скарзі відповідач просить постанову Дніпропетровського  апеляційного господарського суду від 24.01.2006 року скасувати посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 03.04.2006 касаційна скарга з матеріалами справи була передана до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 10.10.2007 відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою відповідача з огляду на відсутність у нього компетенції на перегляд у касаційному порядку судових рішень, постановлених не за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Колегії суддів Вищого господарського суду України від 05.11.2007 за касаційною скаргою відповідача порушено провадження з перегляду в касаційному порядку постанови апеляційного господарського суду.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не  підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Управління Пенсійного Фонду України в  Синельниківському районі м. Синельникове  звернулося до господарського суду Дніпропетровської області  з позовом про стягнення з Синельниківського районного кооперативно-державного об’єднання  по агропромисловому будівництві “Райагробуд” заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Списку №2  в сумі 1413,41грн.

Судами встановлено, що відповідно до розрахунків та повідомлень за період 2004 та перший квартал 2005 заборгованість відповідача щодо відшкодування витрат на виплату та доставку  пенсій, призначених на пільгових умовах до досягнення працівником загального пенсійного віку, Бенеру О. X. та Жевагі В. І., які входять до Списку № 2, становлять 1 413,41 грн.

Пунктом 1 статті 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено,  що  страхувальниками відповідно  до  цього  Закону  є  роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно  від форми  власності,   виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва,    відділення та    інші відокремлені   і підрозділи зазначених підприємств,   установ, організацій,   об'єднань громадян,   профспілок, політичних партій, які    мають    окремий    баланс    і    самостійно    ведуть    розрахунки    із

застрахованими особами),  фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,   які обрали особливий  спосіб  оподаткування     (фіксований     податок,     єдиний     податок,     фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент),        які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Згідно ч.І ст.15 вказаного Закону, зазначені страхувальники є платниками страхових внесків за найманих працівників та відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" зобов'язані сплачувати такі страхові внески у розмірі 32 % від суми фактичних витрат на оплату праці.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого  висновку стосовно того, що обов'язок сплати зазначеного збору не пов'язується зі статусом платника податку як суб'єкта підприємницької діяльності,який обрав спрощену систему оподаткування.

01.01.2004 набрав чинності спеціальний  Закон України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"  № 1058-ІУ, виключно цим Законом визначаються принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, а також платники страхових внесків. Платниками страхових внесків згідно з вимогами ст.ст.14,15 вказаного Закону до солідарної системи є  зокрема роботодавці, яки обрали особливий спосіб оподаткування( фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), в зв'язку з чим господарський суд Дніпропетровської області дійшов правомірного висновку про те, що посилання відповідача на Указ Президента України " Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб'єктів малого підприємства" від 03.07.1998 № 727/98  є необгрунтованим.

Постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду про залишення  рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2005 без змін відповідає фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до викладення змісту деяких правових норм, не спростовують вмотивованих висновків суду про задоволення позову, а тому не можуть бути підставою для її зміни або скасування.

Відповідно до вимог статті  1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Синельниківського районного кооперативно-державного об’єднання  по агропромисловому будівництву “Райагробуд” залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.01.2006 у справі № 18/351 залишити без змін.

Головуючий                                                                           І.Ю. Панова

Судді                                                                                                   А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич