Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2007 р.                                                                Справа № 55/118-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В., Плужник О.В.,

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Діжи В.В. (ліквідатор), Головченка В.О. (дов. № б/н від 01.06.2007 р.)

першого відповідача - Авдєєва М.П. (дов. № б/н від 04.01.2007 р.)

другого відповідача - Проценка Г.Л. (дов. № 14-59/40 від 25.09.2007 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційні скарги Підприємства Укооспілки "Укоопзовнішторг" (м. Київ) (вх. № 3368 Х/3) та Центральної спілки споживчих товариств України (м. Київ) (вх. № 3370 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 03.10.07 р. по справі № 55/118-07

за позовом Підприємства Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод" (м. Харків)

до 1. Підприємства Укооспілки "Укоопзовнішторг" (м. Київ)

2. Центральної спілки споживчих товариств України (м. Київ)

про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання договору купівлі-продажу недійсним,

та за зустрічним позовом Підприємства Укооспілки "Укоопзовнішторг" (м. Київ)

до 1. Центральної спілки споживчих товариств України (м. Київ)

2. Підприємства Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод" (м. Харків)

про визнання угоди дійсною та припинення права власності на нерухоме майно, -

встановила:

Позивач, Підприємство Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд зобов‘язати Підприємство Укооспілки "Укоопзовнішторг" та Центральну спілку споживчих товариств України передати Підприємству Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод" нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 124: будівля літ. "М-2" площ. 299,5 кв.м. (котельня, хімводоочистка), будівля літ. "Ф-1" площ. 45,6 кв.м. (овочесховище), будівля літ. "С-1" площ. 1 249,6 кв.м, з чужого незаконного володіння.

19 березня 2007 року позивач звернувся до господарського суду з заявою про доповнення позовних вимог, в якій просив визнати недійсним укладений між відповідачами по справі договір купівлі-продажу від 2 березня 2007 року нежитлових будівль, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 124: будівля літ. "М-2" площ. 299,5 кв.м. (котельня, хімводоочистка), будівля літ. "Ф-1" площ. 45,6 кв.м. (овочесховище), будівля літ. "С-1" площ. 1 249,6 кв.м.

Відповідні уточнення прийняті до розгляду ухвалою господарського суду Харківської області від 2 квітня 2007 року з посиланням на частину 2 статті 16 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) та частину 3 статті 17 ГПК України.

24 вересня 2007 року Підприємство Укоопспілки "Укоопзовнішторг" звернулось  до господарського суду Харківської області з зустрічною позовною заявою про визнання угоди дійсною та припинення права власності на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 вересня 2007 року було прийнято до сумісного розгляду з первісним позовом у справі № 55/118-07 зустрічний позов Підприємства Укооспілки "Укоопзовнішторг" до Центральної спілки споживчих товариств України та Підприємства Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод" про визнання угоди дійсною та припинення права власності на нерухоме майно.

Рішенням господарського суду Харківської області від 3 жовтня 2007 року по справі № 55/118-07 (суддя Гребенюк Н.В.) відмовлено у задоволенні клопотання другого відповідача про здійснення запиту до ДП "Інформаційний центр". Первісний позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 2 березня 2007 року нежитлових будівль, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 124: будівля літ. "М-2" площ. 299,5 кв.м. (котельня, хімводоочистка), будівля літ. "Ф-1" площ. 45,6 кв.м. (овочесховище), будівля літ. "С-1" площ. 1 249,6 кв.м., укладений між Центральною спілкою споживчих товариств України та підприємством Укоопспілки "Укоопзовнішторг". В задоволенні первісних позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. Стягнуто з другого відповідача за первісним позовом на користь позивача 85,00 грн. державного мита та 8,19 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Другий відповідач за первісним позовом з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 3 жовтня 2007 року по справі № 55/118-07 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Підприємству Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод". В апеляційній скарзі заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи та не відповідає фактичним обставинам.

Перший відповідач за первісним позовом також з даним рішенням не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 3 жовтня 2007 року по справі № 55/118-07 скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу від 2 березня 2007 року, укладений між відповідачами за первісним позовом. В апеляційній скарзі заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач за первісним позовом надав відзив на апеляційні скарзі відповідачів, вважає рішення господарського суду Харківської області по даній справі законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційних скарг в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноважених представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, 2 березня 2007 року між відповідачами за первісним позовом був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з яким Центральна спілка споживчих товариств України (Укоопспілка) (продавець) передає у власність підприємству Укоопспілки "Укоопзовнішторг" (покупцю), а останній приймає у власність нежитлові будівлі літ. "М-2" пл. 299,5 кв.м, літ. "Ф-1" пл. 45,6 кв. м, літ "С-1" пл. 1 244,8 кв. м., які розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Селянська, 124.

Пунктом 2 даного договору передбачено, що вказані нежитлові будівлі належать продавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24 грудня 2001 року Виконавчим комітетом Харківської міської ради, на підставі розпорядження Харківського міського голови № 2478 від 21 грудня 2001 року, зареєстрованого КП "ХМБТІ" 2 січня 2002 року в реєстрову книгу № 4229.

Згідно з пунктом 6 спірного договору продавець зобов‘язується передати відчужувані нежитлові будівлі покупцеві за актом прийому-передачі. Під час передачі нежитлових будівель передати покупцю всю документацію, що стосується будівель.

Відповідно до пункту 7 договору продавець стверджує, що відчужувані нежилі будівлі, які є предметом цього договору, належать йому на праві власності, на момент укладання цього договору нікому іншому не продані, не подаровані, не відчужені іншим способом, не заставлені, не є у податковій заставі, не знаходяться під арештом, судової суперечки у відношенні нежилих будівель та прав щодо них у третіх осіб немає, як юридична адреса вони не використовуються.

Слід зауважити, що спірний договір засвідчений нотаріально. При цьому, нотаріусом зазначено, що ним перевірено особи сторін, їх дієздатність та правоздатність, а також перевірено належність нежилих будівель Центральній спілці споживчих товариств України.

Як свідчать матеріали справи, відчужувані другим відповідачем за первісним позовом будівлі станом на дату укладання такого договору належали йому на праві власності, про що свідчить свідоцтво про право власності, видане виконкомом Харківської міськради 24.12.2001 р., на підставі розпорядження Харківського міського голови № 2478 від 21 грудня 2001 р. та зареєстроване КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 02.01.2002 р. (т. 1 а. с. 19).

Відповідно до наявних у справі матеріалів, згідно з постановою № 272 "Про створення спільного підприємства Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод" другим відповідачем створено підприємство позивача, якому передано до статутного фонду котельня та хімводоочистка (додаток № 1), а також передано для ведення господарської діяльності овочезберігання та цех для виробництва модулів (додаток № 2). Відповідні будівлі рахувалися на балансі підприємства позивача до порушення провадження у справі про банкрутство та визнання його банкрутом (баланс на 31.12.2005 р.), станом на дату порушення провадження у справі про банкрутство (баланс на 31.08.2006 р.) та були передані ліквідатору від ліквідаційної комісії по акту приймання-передачі від 16.10.2006 р. (т. 1 а. с. 181-197).

Таким чином, господарським судом Харківської області встановлено, що станом на дату укладання оскаржуваного договору та розгляду даної справи відповідні будівлі (які є предметом оскаржуваного договору) знаходилися у користуванні позивача за первісним позовом та до цього часу у нього не вилучені будь-яким законним способом. Підприємством позивача (ліквідатором) такі приміщення здані на відповідальне зберігання ТОВ фірма "Піранья ЛТД" на підставі договору зберігання № 2 від 16.10.2006 р., який до цього часу є чинним (т. 1 а. с. 198-200).

Колегія суддів зазначає, що ухвалою господарського суду Харківської області від 08.08.2006 р. порушено провадження по справі № Б-31/63-06 про банкрутство підприємства Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод" (позивача за первісним позовом по даній справі). Цією ж ухвалою введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, заборонено посадовим особам боржника або власнику його майна чи уповноваженому ним органу або іншим особам вчиняти дії щодо відчуження майнових активів боржника.

Постановою господарського суду Харківської області від 04.10.2006 р. підприємство Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод" визнано банкрутом та у відношенні нього відкрита ліквідаційна процедура. З дня прийняття вказаної постанови підприємницька діяльність банкрута припинена, припинені повноваження органів управління банкрута та власника майна, призначений ліквідатор підприємства-банкрута, якого зобов‘язано здійснити ліквідаційну процедуру та надати звіт про виконану роботу.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, пред‘являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно зі статтею 26 зазначеного Закону всі види майнових активів банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання повинні включатися до складу ліквідаційної маси. Речі, визначені родовими ознаками, що належать банкруту на праві володіння або користування, включаються до складу ліквідаційної маси. Індивідуально визначені речі, що належать банкруту на підставі речових прав, крім права власності і повного господарського відання, не можуть бути включені до складу ліквідаційної маси.

ЯК зазначає ліквідатор підприємства позивача за первісним позовом, при формуванні ліквідаційної маси ним було виявлено майно, яке містило суперечливу інформацію щодо його правового статусу: нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 124: будова літ. "М-2" площ. 299,5 кв. м. (котельня, хімводоочистка), будова літ. "Ф-1" площ. 45,6 кв. м. (овочезберігання), будова літ. "С-1" площ. 1 249,6 кв. м. (цех для виробництва модулів).

В межах виконання своїх повноважень по здійсненню ліквідаційної процедури, на підставі протоколу зборів кредиторів, ліквідатором було подано адміністративний позов до господарського суду Харківської області, в якому заявлені вимоги про зобов‘язання відповідачів за адміністративним позовом на вчинення відповідних дій, а саме:

- зобов‘язати Харківську міську раду прийняти рішення, яким внести зміни до свідоцтва про право власності  від 24.12.2001 р, що видане виконавчим комітетом Харківської міськради на підставі розпорядження Харківського міського голови № 2478 від 21.12.2001 р. та вказати, що нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 124: будова літ. "М-2" площ. 299,5 кв. м. (котельня, хімводоочистка), будова літ. "Ф-1" площ. 45,6 кв. м. (овочезберігання), будова літ. "С-1" площ. 1 249,6 кв. м. (цех для виробництва модулів) закріплені за підприємством Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод" на праві господарського відання та видати його підприємству Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод";

- зобов‘язати комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" прийняти рішення, яким внести зміни до реєстраційного свідоцтва, що записане в реєстровій книзі під реєстровим номером 4229 від 02.01.2002 р. та вказати, що нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 124: будова літ. "М-2" площ. 299,5 кв. м. (котельня, хімводоочистка), будова літ. "Ф-1" площ. 45,6 кв. м. (овочезберігання), будова літ. "С-1" площ. 1 249,6 кв. м. (цех для виробництва модулів) закріплені за підприємством Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод" на праві господарського відання та видати його підприємству Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод".

Обґрунтовуючи доводи адміністративного позову підприємство Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод" посилається на те, що відсутність відповідного запису в свідоцтві про право власності та в реєстраційному свідоцтві позбавляє його можливості здійснити ліквідаційну процедуру у повній відповідності з чинним законодавством України. В адміністративному позові позивач за первісним позовом зазначає, що, незважаючи на окремі положення статуту підприємства та інших документів, в яких зазначено, що майно підприємства складається з основних засобів, переданих власником підприємства – Укоопспілкою в оперативне управління, фактично таке майно, із врахуванням положень чинного законодавства та цілей і мети діяльності підприємства, що передбачена статутними документами, є таким, що передано у господарське відання, а тому він має право на включення вказаних основних засобів до складу ліквідаційної маси та реалізації їх у відповідності з вимогами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, спір відносно майна: нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 124: будова літ. "М-2" площ. 299,5 кв. м. (котельня, хімводоочистка), будова літ. "Ф-1" площ. 45,6 кв. м. (овочезберігання), будова літ. "С-1" площ. 1 249,6 кв. м. (цех для виробництва модулів), що належать Центральній спілці споживчих товариств України на праві власності та яке передане позивачу за первісним позовом відповідно до статутних документів, був предметом судового розгляду щодо визначення статусу цього майна. Отже, твердження другого відповідача про відсутність судової суперечки та відсутності прав щодо них у третіх осіб спростовується матеріалами справи.

Як вказує позивач за первісним позовом, саме визначення правового статусу відповідного майна давало б підстави або унеможливлювало включення такого майна до ліквідаційної маси підприємства банкрута, відповідно до статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Слід зазначити, що даний адміністративний позов не був розглянутий судом та провадження по ньому зупинено у зв‘язку зі зверненням підприємства Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод" до суду з позовом про витребування  майна з чужого незаконного володіння та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, що укладений між відповідачами по даній справі 02.03.2007 р. (тобто в той час, коли спір відносно такого майна був предметом розгляду в суді).

Стаття 215 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України) визначає підстави недійсності правочину і відносить до таких підстав недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою –третьою, п’ятою та шостою ст. 203 ЦК України. За змістом статті 215 ЦК України, для визнання недійсності правочину достатньо встановлення факту порушення лише однієї із вимог,  передбачених частинами першою – третьою, п’ятою та шостою ст. 203 ЦК України для чинності правочину.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину  викладені у ст. 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

Колегія суддів вважає, що господарським судом зроблені правомірні висновки щодо  відсутності у другого відповідача за первісним позовом на момент вчинення спірного правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності, тобто, порушення останнім ч. 2 ст. 203 ЦК України, оскільки станом на дату укладання спірного договору постановою господарського суду Харківської області від 04.10.2006 р., якою підприємство Укоопспілки "Харківський дослідно-експериментальний завод" визнано банкрутом та у відношенні нього відкрита ліквідаційна процедура,  з дня її прийняття підприємницька діяльність банкрута припинена, припинені повноваження органів управління банкрута та власника майна, призначений ліквідатор підприємства-банкрута, якого зобов‘язано здійснити ліквідаційну процедуру та надати звіт про виконану роботу.

Таким чином, з дати винесення вищеназваної постанови саме ліквідатор, до якого перейшли повноваження власника, в межах ліквідаційної процедури повинен був, в тому числі, вирішити долю спірного майна (передати його власнику або включити до ліквідаційної маси), та яким у межах здійснення ліквідаційної процедури був заявлений адміністративний позов щодо визначення правового статусу спірного майна. Тобто, станом на дату укладання спірного договору власник майна (Укоопспілка) перевищив свої повноваження та здійснив дії, що порушують права третіх осіб (позивача за первісним позовом по даній справі). Відсутність судової заборони на розпорядження спірними будівлями не дає права другому відповідачу розпоряджатися спірними будівлями за умови припинення його повноважень в судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством встановлено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Разом з тим, діяльність власника може бути обмежена чи припинена, або власника може бути зобов‘язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 7 ст. 319 ЦК України).

Саме такий випадок передбачений ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", згідно з якою до складу ліквідаційної маси повинні включатися всі види майнових активів банкрута, в тому числі і ті, які належать йому на праві повного господарського відання (незалежно від того, що такі активи можуть належати іншій особі на праві власності).

Таким чином, колегія суддів вважає, що до встановлення правового статусу спірного майна (яке є предметом адміністративного позову), його власник обмежений у повноваженнях щодо розпорядження таким майном. Після визначення правового статусу спірного майна в судовому порядку (у разі відмови позивачеві у адміністративному позові), та після передачі ліквідатором спірного майна власник цього майна буде мати право розпорядження ним. У разі ж задоволення позовних вимог у адміністративному спорі, відповідне  майно повинно бути включене у ліквідаційну масу у відповідності до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів зазначає, що зі змісту постанови від 04.10.2006 р. у справі про банкрутство позивача за первісним позовом не вбачається про припинення лише управлінських повноважень власника майна (Укоопспілки), а відтак, твердження другого відповідача стосовно наявності у нього права розпоряджатися спірним майном є безпідставним та спростовується вказаною постановою.

Щодо посилання другого відповідача за первісним позовом на приписи Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", колегія суддів зазначає, що останнім абзацем постанови від 04.10.2006 р. зазначено про направлення її, в тому числі, державному реєстратору. Таким чином, судом дотримані всі заходи щодо повідомлення належних осіб та органів щодо банкрутства підприємства позивача та припинення повноважень власника майна, а тому можлива відсутність у реєстрі даних про припинення повноважень другого відповідача не може бути підставою для визнання у нього повноважень розпоряджатися спірним майном.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що оскаржувана позивачем за первісним позовом угода дійсно була укладена другим відповідачем за наявності судової суперечки щодо визначення правового статусу спірного майна та за відсутності повноважень у другого відповідача на укладання оскаржуваної угоди, що є достатньою підставою для визнання такої угоди недійсною. Сам лише факт нотаріального посвідчення договору не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, за умови встановлення факту недодержання в момент вчинення правочину вимог закону.

Щодо посилання другого відповідача за первісним позовом на порушення місцевим господарським судом п. 5 ст. 63 ГПК України, колегія суддів вважає його безпідставним, оскільки вирішення питання щодо порушення правил поєднання вимог або щодо об‘єднання в одній позовній заяві кількох вимог, що може суттєво утруднити вирішення спору, є виключною компетенцією суду, який у відповідності до приписів ст. ст. 43, 65 ГПК України, самостійно, за своїм внутрішнім переконанням, з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи, вирішує питання про прийняття чи повернення позовної заяви та доповнень чи змін до неї. Матеріали справи свідчать, що прийняття доповнень до позовної заяви здійснено місцевим господарським судом з дотриманням правил підсудності, встановлених ст.ст. 16, 17 ГПК України.

Що стосується вимог позивача за первісним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, то колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом вірно встановлено, що спірні будівлі із володіння позивача за первісним позовом станом на дату прийняття рішення не вибули, а тому, з урахуванням приписів ст. 387 ЦК України позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимоги зустрічної позовної заяви про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.03.2007 р. дійсним, є безпідставними і у їх задоволенні слід відмовити, оскільки аналіз положень укладеного договору та матеріалів справи свідчить про недійсність укладеної угоди, що і було встановлено місцевим господарським судом.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви про припинення права власності Укоопспілки на будівлі, що були предметом договору купівлі-продажу від 02.03.2007 р., такі вимоги також обґрунтовано не були задоволені місцевим господарським судом, оскільки спірний договір є недійсним, а тому право власності від продавця (Укоопспілки) до покупця не перейшло.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 р. "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, рішення місцевого суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг відповідачів за первісним позовом у зв’язку з їх юридичною та фактичною необґрунтованістю і відсутністю фактів, які б підтверджували наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Слід зауважити, що твердження відповідачів, викладені ними в апеляційних скаргах, зроблені при довільному трактуванні норм діючого законодавства і дійсних обставин справи, без врахування норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", на їх підтвердження не надано відповідно до ст. 33, 36 ГПК України доказів з посиланням на конкретні норми матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст.  43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційні скарги Підприємства Укооспілки "Укоопзовнішторг" (м. Київ) та Центральної спілки споживчих товариств України (м. Київ) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області 3 жовтня 2007 року по справі № 55/118-07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                Демченко В.О.

Суддя                                                                           Такмаков Ю.В.

Суддя                                                                          Плужник О.В.