Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.07                                                                                            Справа №  22/455

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Яковлева М, Л, (доповідач по справі),

суддів:                                 Шкурдова  Л. М. суддів:                                 Міщенко  П. К.

.

секретар судового засідання:  Швидак  С.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 10.01.2007 року у справі № 22/455

розглянув заяву на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кременчуцькому районі та Козельщинському районах Полтавської області на постанову господарського суду Полтавської області від 02.11.2006 року

по справі  № 22/455 (суддя Георгієвський В.Д.)

за  позовом          Управління Пенсійного фонду України в Козельщинському районі, смт. Козельщина,  Полтавська область

до          Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кременчуцькому районі та Козельщинському районах,                   м. Кременчук,  Полтавська область

про          зобов’язання вчинити дії по підписанню акта щомісячної звірки особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на суму 8 508,31 грн.

Обставини справи:

Постановою господарського суду Полтавської області від 02.11.2006 року позов Управління Пенсійного фонду України в Козельщанському районі Полтавської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кременчуцькому та Козельщинському районах Полтавської області про зобов’язання вчинити певні дії, задоволено повністю та зобов’язано відповідача вчинити дії по підписанню актів щомісячних звірок витрат особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві за червень-грудень 2004 року та січень-липень 2005 року на загальну суму 8 508,31грн.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою господарського суду Полтавської області Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кременчуцькому та Козельщинському районах звернулось до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати зазначену постанову суду першої інстанції про зобов’язання відповідача вчинити дії по підписанню актів щомісячних звірок та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зроблено посилання на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства України.

Ухвалою від 27.12.2006 року перегляд постанови місцевого суду від 02.11.2006 року апеляційною інстанцію відкладався до 10.01.2007 року.

Відповідно до розпорядження Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.01.2007 року у зв’язку з виробничою необхідністю здійснено заміну у складі колегії суддів, відповідно до якого перегляд рішення здійснюється головуючим суддею – Яковлєвим М.Л., суддями –Міщенком П.К., Шкурдовою Л.М.

Позивач проти вимог апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи без участі останнього в порядку письмового провадження.

Представником відповідача також направлено клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Клопотання колегією суддів апеляційного суду задовольняється.

Згідно ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження, якщо всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про вирішення справи за їхньої відсутності.

Колегія суддів задовольняє клопотання та розглядає справу в порядку письмового провадження.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства (далі –КАС) України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову місцевого суду скасувати.

У відповідності до п. 4 частини третьої ст. 129 Конституції України, та ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як зазначається в частині першій ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі  яких   суд     встановлює наявність  або  відсутність  обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

В вересні 2006 року Управління Пенсійного фонду України в Козельщинському районі звернулось до місцевого господарського суду з позовною заявою про прийняття рішення, яким зобов’язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кременчуцькому та Козельщинському районах вчинити дії по підписанню актів та включити кошти в сумі 8 508,31 грн. до відшкодування у відповідності до Порядку, затвердженого постановою правління пенсійного фонду України від 03.04.2003 року № 5-4 та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 4, витрати з виплати пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, заподіяного на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав.

Відповідно до п. п. „г”, „д” пункту 1 ст. 21 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, на Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України покладено обов’язки по своєчасному та повному відшкодуванню шкоди, заподіяної застрахованій особі внаслідок ушкодження його здоров’я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності (в зв’язку з втратою годувальника) внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 5 статті 24 цього ж Закону  Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов’язаний співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов’язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з п. 2 ст. 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду соціального страхування від нещасних випадків документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

16 травня 2003 року Міністерством юстиції України зареєстрована постанова правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04 березня 2003 року № 5-4/4, якою затверджено "Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" (далі - Порядок).

Згідно п. 2 вказаного Порядку останній цей Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділенням виконавчої дирекції Фонду звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях

Пунктом 6 Порядку передбачено, що головні управління Пенсійного фонду та управлінням виконавчої дирекції Фонду на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі вищевказаної Довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Отже, у Порядку передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України і Пенсійним Фондом України.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року № 8-2, управління в своїй діяльності керується, зокрема постановами правління Пенсійного Фонду України.

З огляду на викладені приписи чинного законодавства України, апеляційний суд дійшов висновку, що у цій справі позивачем не дотримано встановленого порядку відшкодування витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,  оскільки здійснення відповідних розрахунків має здійснюватися на централізованому рівні між Пенсійним Фондом України та Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, так як останнім неправильно застосовано до відносин  сторін зі спору норми матеріального права.

Саме таку позицію підтримує і Верховний Суд України.

Згідно зі ст. ст. 72, 73 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Роз‘яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у п. 1 постанови від 29.12.1976р. № 11 “Про судове рішення” із змінами і доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є:

1)          неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)          недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3)          невідповідність висновків суду обставинам справи;

4)          порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що постанову господарського суду Полтавської області від 02.11.2006 року по справі № 22/455 прийнято судом  з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, внаслідок чого остання підлягає скасуванню.

Керуючись: п. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ст. 205, ст. 206 КАС України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

п о с т а н о в и в :

1.          Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кременчуцькому районі та Козельщинському районах Полтавської області на постанову господарського суду Полтавської області від 02.11.2006 року по справі № 22/455 задовольнити.

2.          Постанову господарського суду Полтавської області від 02.11.2006 року по справі № 22/455 скасувати повністю та прийняте рішення, яким відмовити Управлінню Пенсійного фонду України в Козельщинському районі у задоволенні позовних вимог.

3.          Матеріали справи № 22/455 повернути до господарського суду Полтавської області.

Постанова апеляційного господарського суду, відповідно до ст. 254 КАС України, набирає законної сили з моменту її проголошення.

Постанова апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                          Яковлєв М. Л.                                            Судді:                                                                                      Шкурдова  Л. М.  Судді:                                                                                      Міщенко  П. К.