ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.10.2007                                                                                            Справа  № 12/183

за позовом Ужгородського комунального підприємства „Уж –тепло”,   м. Ужгород

до  відповідача Закарпатської дирекції Українського державного підприємства поштового зв’язку „Укрпошта”,  м. Ужгород

про стягнення заборгованості в сумі 65 932,68 грн.

Суддя  Тисянчин В. М.

Представники:

Від позивача – не з’явився (не викликався, явка на розсуд сторін)

Від відповідача –не з’явився (не викликався, явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов Ужгородським комунальним підприємством               „Уж –тепло”, м. Ужгород до Закарпатської дирекції Українського державного підприємства поштового зв’язку „Укрпошта”,  м. Ужгород про стягнення суми заборгованості сумі 65 932,68 грн.

У судових засіданнях 20.09.2007 року, 16.10.2007 року приймали участь уповноважені представники сторін за дорученням:

від позивача –Гомза В.І.; Ігнатенко М.М.; Кривка М.Г.

від відповідача –Русенко Т.М.; Пізняк О.М., яким роз’яснено права та обов’язки визначені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Судом здійснювались заходи спонукання сторін до добровільного врегулювання спору.

Позивач та його представники підтримують позовні вимоги, посилаючись на їх обгрунтованість матеріалами справи.

Відповідач та його представники визнали наявність боргу в розмірі              42 691,43 грн., а решту заперечили з мотивів викладених у письмовому відзиві на позов (вих. №1175/06 від 11.10.2007 року (а/с  -  49)).

В підтвердження часткової оплати за надані послуги відповідач надіслав суду копії платіжних доручень:

-  №299 від 30.01.2007 року на суму 27 490,75 грн;

-  №2036 від 03.07.2007 року на суму 13 982,31 грн;

-  №528 від 16.10.2007 року на суму 9 492,60 грн.

Отже, наявні у справі докази свідчать про загальну сплату відповідачем позивачу суму 50 965,66 грн. за надані послуги по теплопостачанню.

З огляду на таке, та те, що позов ґрунтується на договорі №33/273-06 від 01.11.2006 року, суд звернув увагу і на наявний договір №48 від 01.11.2006 року між тими ж сторонами і які укладались з наявністю протоколу розбіжностей, розбіжностей показників між сторонами в спорі поданими односторонньо відповідачем в обгрунтування часткового заперечення позову і у виконання ухвал суду щодо проведення звірки взаєморозрахунків, суд вимушений, з огляду на з’ясування ступеня обґрунтованості вимог і заперечень сторін, зобов’язати сторони надати суду матеріали необхідні для вирішення спору. Зокрема, п.3 ухвали суду від 20.09.2007 року зобов’язано сторони провести спільну письмову, розширену звірку взаємних розрахунків шляхом складання спільного акту, для чого уповноваженому представнику позивача (з огляду ст. 33 ГПК України) прибути на місцезнаходження відповідача.

У виконання наведеного відповідачем надається односторонній акт із зауваженням причин неможливості проведення спільної звірки, які зазначені в листі відповідача на адресу суду (вх. №8951 від 19.09.2007 року) –а/с 34, тоді як відповідачем ухвала суду не виконана, хоча попереджено його про можливе настання наслідків в порядку ст. 81 (п.5) ГПК України.

З огляду на обставини, що склалися в процесі дослідження, обгрунтування та заперечення позову сторонами, існування принципового небажання сторін здійснити всі необхідні заходи для повного і всебічного обгрунтування обсягів надання та отримання послуг теплопостачання, що утруднює можливість суду ухвалити правильне, справедливе і законне рішення –ухвалою суду від 16.10.2007 року повторно зобов’язано відповідача :

-  здійснити акт звірки взаємних розрахунків та надати суду письмове реагування (пояснення) на заперечення відповідача на позовну заяву (№1175/06 від11.10.2007 року, копію якого отримано представником позивача в судовому засіданні);

-  надати відомості банківської установи про рух коштів від відповідача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що виставлені рахунки позивачем за надані послуги теплопостачання - відповідачем сплачувались одним загальним платіжним дорученням.

Так платіжним дорученням №2036 від 03.07.2007 року про сплату відповідачем 13 982,31 грн. включало в себе виставлені рахунки позивачем №№173, 386, 549 від (відповідно) 29.01.2007 року; 23.02.2007 року; 23.03.2007 року згідно показників теплового лічильника (див. службову записку інженера –енергетика підприємства - відповідача п. Кучака І.М. від 02.07.2007 року–а/с-52).

Також платіжне доручення №299 від 30.01.2007 року про сплату відповідачем 27 490,75 грн. включило в  себе виставлені рахунки позивачем №№1067, 125 від (відповідно) 29.11.2006 року; 26.12.2006 року.

Проте, у судовому засіданні 29.10.2007 року, суду повторно не надано позивачем акт звірки та ненадано витребуваних матеріалів зазначених ухвалою суду від 16.10.2007 року, хоча вдруге його попереджено про наслідки застосування  ст. 81 (п.5) ГПК України.

Відтак, через неподання позивачем суду витребуваних матеріалів –не підсилено позовні вимоги, які ним обґрунтовувались тільки договором(ами), виставленими рахунками, при відсутності іншого документального фіксування факту отримання послуг теплопостачання відповідачем (акту приймання наданих послуг, енергоносіїв по кількості і якості і т.д.).

Отже, неподання витребуваних судом документів суттєво перешкоджає розгляду заяви по суті вимог, всебічному та об’єктивному дослідженню всіх обставин справи, має наслідком невиконання ч.2 ст. 43 ГПК України, що зобов’язує сторони, які беруть участь у справі обґрунтувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст. 33 ГПК України).

Позаяк, в обов’язки суду не входять функції здійснення заходів за позивача                        (чи будь - яку іншу сторону) по збиранню документів, надання доказів,  проведення актів звірки, які за посадовими обов’язками покладаються на посадових осіб (фахівців) підприємства –позивача, а з огляду ст. 43 ГПК України суд повинен об’єктивно і всебічно оцінити вагу доказів наданих сторонами в підтвердження своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Між тим, законність кредиторських вимог повинна бути підтверджена оригіналами документів (Постанова Верховного Суду України від 08.06.2004 року).

За таких обставин позовні вимоги не можуть бути розглянуті в судовому засіданні, тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд констатує відсутність поважних причин невиконання його вимог позивачем.

Поважні причини визнаються лише ті обставини, які є об’єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов’язані з дійсно істотними труднощами для своєчасного вчинення зобов’язань процесуальних дій.

При ухваленні даного висновку суду враховується характер зобов’язання, наслідки його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно –державну значимість господарської діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання відповідачем зобов’язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово –майнового стану сторони у спорі.

Виходячи з викладеного, оцінюючи повноту і достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 2, 11 Закону України „Про судоустрій України,” ст. ст. 4, 32-34, 36, 43, 81 (п.5), 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.          Позов залишити без розгляду.

Суддя                                                                            Тисянчин В. М.