ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.07
Справа №АС4/116-06.

Господарський суд Сумської області у складі:

Головуючого судді – Моїсеєнко В.М.

Суддів                         Малафеєва І.В.

Резниченко О.Ю.

секретаря судового засідання – Данілова Т.А.

розглянувши справу

За позовом          Роменської виправної колонії № 56 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Сумській області

до відповідача           Роменської міжрайонної державної податкової інспекції

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від   24.01.2006р. № /01

За участю  представників сторін:

від позивача                     Тесля М.І., Московський С.В.

від відповідача          Васильченко Н.В., Кисленко О.М.ёКорнієнко А.О.

В судовому засіданні оголошувалися перерви  до 11год.00 хв. 11.04.2006р. , до 11 год.00 хв. 26.04.2006р.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішенння Роменської міжрайонної державної податкової інспекції  від 24.01.2006р. №/01  про визнання суми податкового зобов’язання по сплаті Роменською виправною колонією № 56 податку на додану вартість в сумі 950303 грн.50 коп., штрафних санкцій в сумі 950303 грн.50 коп., а всього на загальну суму 1900607 грн.

Відповідач подав заперечення  від 17.03. 2006р. та додаткові заперечення від 10.04.2006р.  , в яких позов не визнає та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

09.06.2006р. від  позивача до господарського  суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 29.06.2006р. було зупинено провадження у справі № АС4/116-06 до вирішення питання в    Роменському суді, щодо розгляду кримінальної справи відносно службових осіб Роменської виправної колонії № 56 про притягнення до відповідальності по факту службового підроблення.

05.07.2007р. до господарського суду Сумської області від відповідача надійшло клопотання  № 6320/10/10-010 про поновлення провадження по справі у зв’язку з закінченням розгляду кримінальної справи по факту службового підроблення посадовими особами  позивача . 20.07.2006р. Роменським міськрайонним судом Сумської області по справі № 1-188 була прийнята постанова  , якою  звільнено  від кримінальної відповідальності  за ст.366 ч.1 КК України на підставі вимог ст.45  КК України у зв’язку з дійовим каяттям  службових осіб Роменської виправної колонії № 56 , провадження в кримінальній справі закрито .

Отже, зазначена постанова Роменського міськрайонного суду  Сумської області від 20 липня 2006р. не оскаржена та вступила в законну силу.

В судове засідання 06.11.2007р. позивач подав  письмові обґрунтування по справі, в яких наполягає на задоволенні свої вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне :

Спірні  податкове повідомлення- рішення прийняте на підставі акту від 16.01.2006р. № 001/д/232-08680750 про результати позапланової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Підприємства Роменської виправної колонії № 56 ДДУ ПВП. В ході документальної перевірки встановлені порушення, які зазначені у висновках до   акту перевірки ( а .с.14) , а саме: п.п.7.2.3, п.п.7.2.4 п.7.2.2 ст.7 Закону України  «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.97р. із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період що перевіряється в сумі – 2050394,58 грн. Установлені порушення ст..1, п.1-2 , п.1 ст.17 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.95р. «№ 265/95-ВР із змінами та доповненнями .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на пп. .7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» , яким , як зазначає позивач не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними,датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата отримання податкової накладної , що засвідчує факт придбання платником податку товарів ( робіт, послуг).

Також позивач посилається  на односторонній висновок відповідача без відповідного аналізу зустрічних продаж  позивача, що як вважає , позивач  не може належним чином обґрунтувати заявлену вимогу, викладену в оспорюваному податковому  повідомленні-рішенні.

Однак суд не може погодитись, що підстави, викладені позивачем, є достатніми для визнання нечинним податкового повідомлення -рішення.

Податкове повідомлення-рішення №/0 від 24.01.2006р. . - прийняте за результатами  позапланової перевірки позивача від 16.01.2006р., яким визначено  позивачу  до сплати податкові зобов’язання з ПДВ на суму основного платежу 950303 грн.50 коп. та штрафних санкцій на суму 950303 грн.50 коп.

Як свідчать матеріали  справи, позивач мав відносини з підприємствами, які в установленому  законом порядку не зареєстровані як суб’єкти господарювання та платники ПДВ, а  саме, ним проводилась закупка товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Кристал» , ТОВ «Діана», ТОВ «Промсистеми» та ТОВ «Ніка», які відображено по бухгалтерському обліку проводками Д-т рах. 201 К-т рах.631. Суми ПДВ з придбаних товарно-матеріальних цінностей віднесено до податкового кредиту податкових декларацій з ПДВ.

Як свідчать листи  ДПА у Харківський області № 1582/9/23-714 від 30.01.2005р. , ДПІ у Ленінградському районі м.Харкова № 5542/7/23-114 від 27.12.2005р. , ДПІ  у Київському районі м. Харкова № 9242/7/23-712 від 28.12.2005р. та № 9241/7/23-712 від 28.12.2005р. та листа ДПІ у  Дзержинському районі м. Харкова № 12166/7/23-416 від 30.12.2005р. -  Товариства з обмеженою відповідальністю  «Діана» м. Харків, код 22718488; «Кристал» , с. Ков’яги Харківської області , код 02154673 ; «Промсистеми» м.Харків, код 23648291; «Ніка» м.Харків, код 08565078 на обліку у ДПА Харківської області не перебувають  та   Свідоцтво платника ПДВ   їм не видавалися.

Згідно п.п. 7.2.3, 7.2.4 ст. 7 Закону України « Про податок на додану вартість»  № 168/97 -ВР від 03.04.97р. із змінами та доповненнями,  право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку. Податкова накладна складається в момент виникнення податкових зобов’язань продавця у 2-х примірниках. Оригінал податкової накладної передається покупцю, а копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Отже, ТОВ «Діана», ТОВ «Ніка», ТОВ «Кристал» та ТОВ «Промсистеми» не мали право виписувати податкові накладні, а позивач не мав права дані податкових накладних відносити до книги обліку придбання, товарів (робіт, послуг) до податкового кредиту податкових декларацій з ПДВ за відповідний період.

Крім того,  як свідчать матеріали перевірки, на податкових накладних ТОВ „Ніка" зазначено індивідуальний податковий номер 95 та відтиснута печатка з кодом 08565078. Індивідуальний податковий номер 95, не відповідає вимогам п.1.3 Положення про Реєстр платників податку на додану вартість", затвердженого наказом ДПА України За №79 від 01.03.2000 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України  за №2084429 від 03.04.2000 року, а саме індивідуальний податковий номер для юридичних осіб становить 12-ти розрядний числовий  код.

Відповідно до п.4 зазначеного Положення використання індивідуального податкового номера, наданого при реєстрації є  обов’язковим при оформленні й користуванні всіма видами документів, які пов’язані з розрахунками при придбанні товарів, обліком, звітністю про податок на додану вартість при оформленні податкового кредиту.

Також у ТОВ "Кристал" (код 02154673, іпн. 36), ТОВ "Діана" ( код 22718488, іпн 67), ТОВ "Промсистеми" ( код 23648291,    іпн    85)    індивідуальний    податковий    номер    не відповідає

вимогам вищевказаного Положення,  а саме  8-й та 9-й знаки не відповідають коду області за системою кодування, прийнятої в органах державної податкової служби.

Як зазначено в п.п.  3.1.1п. 3.1   ст.  3, пп..7.1, 7.2 ст.7 Закону  України  „Про  податок   на   додану  вартість" № 168/97 -ВР від 03.04.97р. із змінами та доповненнями  , об'єктом оподаткування цим податком є операції платників   податків   із продажу  товарів (робіт, послуг) на  митній  території України; продаж товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з   додатковим   нарахуванням  ПДВ;   особа-продавець   ,   зареєстрована   як платник ПДВ зобов'язана на кожну повну або часткову  поставку товарів (робіт,   послуг) нарахувати   покупцю ПДВ   та  скласти   і  передати  йому податкову накладну, яка є підставою для внесення вказаної в ній суми ПДВ до податкового кредиту.

Отже,  податкові  накладні    видані  не у встановленому Законом порядку, а саме ТОВ „Діана", ТОВ „Ніка", ТОВ «Кристал», ТОВ «Промсистеми»  не мали права  виписувати податкові накладні, а позивач   не повинен був  суми ПДВ визначені в   податкових накладних відносити по податкового кредиту.

Посилання позивача на порушення відповідачем ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181 щодо застосування строків давності, суд вважає необґрунтованими, так як відповідно до п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст.15 зазначеного Закону податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

В межах зазначеного в ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181  терміну, а саме за період з 01.01.2003 року по 30.06.2004 року відповідачем було  визначено позивачу в податковому повідомленні-рішенні від 24.01.2006 року за №/0 податкове зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 1900607,00 грн..

Таким чином,   податкове зобов’язання, зазначене в податковому повідомленні-рішенні відповідачем  - Роменською міжрайонною державною податковою інспекцією визначалося відповідно до змісту ст.15 вищевказаного Закону за період з 01.01.2003р. по 30.06.2004р. , в акті перевірки ( стр.8) зазначено , що за перевіряємий  період встановлено заниження ПДВ в сумі 2050394,58 грн., тоді як  в  оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні вказана сума основного платежу – 950303,50 грн.

Отже, посилання позивача на те. що відповідачем порушувалися норми ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181  є помилковими, адже зазначена норма вказує на період за який  податковий орган має право визначити податкові зобов’язання, а не на період проведення перевірки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.В задоволенні адміністративного позову Роменської виправної колонії № 56 державного департаменту України з питань виконання покарань в Сумській області ( 42073, Сумська обл., Роменський район, с. Перехрестівка) щодо визнання  нечинним податкового повідомлення –рішення  Роменської міжрайонної державної податкової інспекції від 24.01.2006р. № 1/01  про визнання суми  податкового зобов’язання по сплаті  податку на додану вартість в сумі 950303 грн.50 коп. , штрафних санкцій в сумі 950303 грн.50 коп., всього 1900607 грн. - відмовити.

2. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ                                         В.М.МОЇСЕЄНКО

СУДДІ                                                                           О.Ю.РЕЗНИЧЕНКО

І.В.МАЛАФЕЄВА

В судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складений і підписаний 07.11.2007р,