ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  18/491

12.12.07

За позовом:          Державного департаменту з питань зв”язку та інформатизації;

До:                    Інституту телекомунікації і глобального інформаційного простору

НАН України;

Про:                     стягнення 42 928,08 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Запольська Л.А., представник, довіреність №7278/10-01-06

від 11.12.2007 р.;

Висоцький М.В., представник, довіреність №6330/10-01-06

від 01.11.2007 р.;

Від відповідача:            Рудик І.О., представник, довіреність №161/11.12.07-2 від 11.12.2007 р.;

Сіверський П.М., представник, довіреність №161/11.12.07-1

від 11.12.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить зобов”язати відповідача повернути спеціальне стандартне устаткування вартістю 32 112,70 грн.; стягнути з відповідача 10 815,38 грн. пені, 531,75 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представники останнього у судових засіданнях позовні вимоги позивача заперечують, у задоволенні позову просять відмовити, посилаючись на наведене нижче:

—спецустаткування було встановлено відповідачем згідно з контрактом №4/1120-02 від 14.10.2002 р. на створення (передачу) науково-технічної продукції „Розробити та впровадити пілотний проект системи інформаційно-аналітичного забезпечення місцевих органів виконавчої влади” та додаткових угод до нього, укладених між сторонами;

—в главі 7 Технічного завдання на виконання робіт від 14.10.2002 р., яке є невід”ємним додатком до контракту вказано, що у разі відсутності у достатній кількості обчислювальної техніки у місцях впровадження макетів, програмно-технічні комплекси будуть постачатися замовником для тимчасового використання у визначених замовником органах місцевої виконавчої влади;

—вказане устаткування (макетні зразки) по вказівці замовника було передано та залишено Закарпатській обласній державній адміністрації, як органу місцевої виконавчої влади, визначеному замовником, згідно з протоколом впровадження та дослідної експлуатації науково-технічної продукції від 20.09.2004 р., та підписаного замовником і представником Закарпатської обласної державної адміністрації;

—фактично замовник в односторонньому порядку прийняв рішення про передачу спецустаткування Закарпатській обласній державній адміністрації, а Інститут виступив в ролі технічного виконавця;

—Інститут неодноразово звертався до Закарпатської обласної державної адміністрації з проханням повернути вказане спецустаткування, однак ці звернення не були задоволені з посиланням на різні причини;

—відповідач зазначає про те, що є неналежним відповідачем у справі, та про те, що належним відповідачем у справі повинна виступати Закарпатська обласна державна адміністрація.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

14.10.2002 р. між сторонами укладений контракт №4/1120-02 на створення (передачу) науково-технічної продукції „Розробити та впровадити пілотний проект системи інформаційно-аналітичного забезпечення місцевих органів виконавчої влади”, за умовами якого позивач доручає, а відповідач бере на себе виконання робіт по створенню науково-технічної продукції „Розробити та впровадити пілотний проект системи інформаційно-аналітичного забезпечення місцевих органів виконавчої влади”.

Відповідно до п. 1.2. контракту наукові, технічні, економічні та інші вимоги до продукції, яка є предметом контракту, викладені в Технічному завданні, що виконується згідно з відповідними нормативними документами та є невід”ємною частиною даного договору.

Строк здачі робіт за контрактом встановлений 31.08.2003 р. (п. 1.3. контракту).

Відповідно до п. 3.8. контракту відповідач протягом 15 днів після завершення робіт повинен був передати позивачеві спецустаткування, яке було придбане за кошти позивача.

Додатковою угодою №6 від 31.12.2004 р. були внесені зміни до п. 3.8. контракту, згідно з якою частина спецустаткування, придбаного за кошти позивача для проведення робіт за даним контрактом, згідно з переліком (додаток №15 до контракту) залишається у відповідача в тимчасовому використанні та передається позивачеві за актом прийняття-передачі спецустаткування до затвердження акту здавання-приймання робіт.

Додатком №15 до контракту затверджений перелік спецустаткування, що залишається у відповідача для продовження дослідної експлуатації:

—комп’ютер „Пентіум” 4, 2,6 GHz, 256 MB, 40 GB вартістю 4 542,54 грн. за одиницю;

—ПЗ Foss Dos+Foss Mail вартістю 9 400,00 грн.

Відповідно до акту прийняття-передачі спеціального, стандартного устаткування від 27.07.2006 р. відповідачем було передано позивачеві частину обладнання вартістю 27 255,24 грн.

Відповідачем станом на день подання позовної заяви не повернуто 5 комп”ютерів „Пентіум” 4, 2,6 GHz, 256 MB, 40 GB вартістю 4 542,54 грн. за одиницю, загальною вартістю 22 712,70 грн.; та програмне забезпечення ПЗ Foss Dos+Foss Mail вартістю 9 400,00 грн.

Пунктом 5.1. контракту встановлено, що власником продукції, розробленої відповідно до даного контракту, є позивач.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наведеного нижче.

Відповідно до частини третьої статті 48 Закону України „Про власність” захист прав власності здійснюється судом.

Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною другою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи підтверджується, що позивачем неналежним чином виконані умови контракту відносно передачі позивачеві 5 комп”ютерів „Пентіум” 4, 2,6 GHz, 256 MB, 40 GB вартістю 4 542,54 грн. за одиницю, загальною вартістю 22 712,70 грн.; та програмного забезпечення ПЗ Foss Dos+Foss Mail вартістю 9 400,00 грн.

За прострочку платежу позивачем нарахована пеня у розмірі 10 815,38 грн., передбачена п. 4.2. контракту. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи, умовам договору та підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Вина відповідача повністю підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи.

Посилання відповідача на те, що останній є неналежним відповідачем у справі є недоцільними, оскільки сторонами контракту є саме позивач та відповідач; за умовами контракту саме останній зобов’язався протягом 15 днів після завершення робіт передати позивачеві спецустаткування, яке було придбане за кошти позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Зобов”язати Інститут телекомунікацій і глобального інформаційного простору НАН України (інд. 03186, м. Київ, бул. Чоколівський, 13, ) повернути Державному департаменту з питань зв”язку та інформатизації (інд. 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) спеціальне стандартне устаткування, а саме, 5 комп”ютерів „Пентіум” 4, 2,6 GHz, 256 MB, 40 GB вартістю 4 542 (чотири тисячі п’ятсот сорок дві) грн. 54 коп. за одиницю, загальною вартістю 22 712 (двадцять дві тисячі сімсот дванадцять) грн. 70 коп.; та програмного забезпечення ПЗ Foss Dos+Foss Mail вартістю 9 400 (дев”ять тисяч чотириста) грн., загальною вартістю 32 112 (тридцять дві тисячі сто дванадцять) грн. 70 коп. Видати наказ.

3.          Стягнути з Інституту телекомунікацій і глобального інформаційного простору НАН України (інд. 03186, м. Київ, бул. Чоколівський, 13, ) на користь Державного департаменту з питань зв”язку та інформатизації (інд. 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) 10 815 (десять тисяч вісімсот п’ятнадцять) грн. 38 коп. пені, 531 (п’ятсот тридцять одна) грн. 75 коп. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

4.          Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
О.В. Мандриченко