ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" листопада 2007 р.
Справа  № 31-3/233-07-6560

За позовом: ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО”

До відповідача: СВК „ім. Димитрова”

про стягнення 33 618 грн. 57 коп.

Суддя господарського суду

Одеської області Лєсогоров В.М.

В засіданні приймали участь представники:

від позивача: Грищенко О.М.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: остаточно позивач вимагає стягнення з відповідача 33 618 грн. 57 коп.   заборгованості по договору з урахуванням інфляційних, 3% річних, пені, штрафу.

З відзиву на позов убачається, що відповідач позов визнав частково на суму 24 290 грн.

Представник позивача позов підтримав.

Матеріалами справи встановлено:

01.04.2006 року сторони уклали договір № 26/04/2006, відповідно до умов якого позивач зобов`язався продавати відповідачеві засоби захисту рослин, щодо яких асортимент, кількість, ціна визначаються за накладними. Розрахунки за товар здійснюються шляхом оплати 20% ціни партії товару протягом 3 робочих днів з моменту виставлення рахунку і 80% ціни партії товару в строк до 15.10.2006 року. За прострочення оплати відповідач сплачує пеню в розмірі 0,08% від простроченої суми за кожен день прострочення. За прострочення оплати відповідач сплачує штраф в розмірі 7% від вартості товару. Крім того сторони домовилися про те, що відповідно до ст. 259 ЦК України строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Також сторони домовилися про те, що відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань здійснюється без обмеження строку.

На виконання умов договору, за накладною № РН-ОД00052 від 31.05.2006 року позивач передав відповідачу товар на суму 39 290 грн. 40 коп.

Відповідач частково оплатив товар на суму 15 000 грн. 26.04.2006 року, що підтверджено випискою по рахунку позивача.

Цим платежем відповідач повністю сплатив 20% ціни товару і на суму 7 141 грн. 92 коп. сплачена частина з 80% ціни товару.

Основна заборгованість відповідача яка прострочена складає 24 290 грн. 40 коп.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 24 290 грн. 40 коп. основної заборгованості.

В зв’язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов’язання позивач нарахував відповідачу штраф в сумі 2 750 грн. 32 коп. Об`єктом для нарахування штрафу позивач визначив 39 290 грн. 40 коп. (загальна сума поставки) із застосуванням 7%.

Перевіривши розрахунок штрафу суд встановив його помилковість виходячи  з наступного.

Відповідно до умови договору яка передбачає нарахування штрафу за прострочення оплати в розмірі 7% від вартості товару, штраф нараховується на прострочену суму.

В даному випадку встановлено, що відповідач прострочив оплату на суму 24 290 грн. 40 коп., 7% від якої складають 1 700 грн. 32 коп.

Підстав для нарахування штрафу на суму 15 000 грн. яка складає оплачену відповідачем різницю між сумою поставки та сумою основної заборгованості немає з огляду на наступне.

За умовами договору відповідач оплачує 20% ціни партії товару протягом 3 робочих днів з моменту виставлення рахунку і 80% ціни партії товару в строк до 15.10.2006 року. При цьому асортимент, кількість, ціна товару визначаються за накладними.

З цього виходить, що сторони з початку складають накладну в якій досягають згоди щодо таких істотних умов договору як асортимент, кількість, ціна товару. Внаслідок цього договір стосовно такої накладної стає укладеним (ст. 180 ГК України). Лише після цього позивач виставляє відповідачеві рахунок на оплату 20% товару.

В даному випадку позивач виставив рахунок № 39 на оплату 16.04.2006 року, тобто до 31.05.2006 року коли сторони в накладній № РН-ОД00052 дійшли згоди щодо таких істотних умов договору як асортимент, кількість, ціна товару, внаслідок чого договір стосовно цієї накладної став укладеним з дати складання накладної.

Виставлення позивачем рахунку до досягнення сторонами згоди щодо таких істотних умов договору як асортимент, кількість, ціна товару, тобто до складання сторонами накладної № РН-ОД00052 від 31.05.2006 року є таким, що суперечить умовам договору, в зв`язку із чим вказаний рахунок юридичної сили не має.

Після оформлення сторонами накладної № РН-ОД00052 від 31.05.2006 року позивач на виконання умов договору рахунок на оплату 20% ціни товару відповідачеві не виставляв.

Як указано вище відповідач частково оплатив товар на суму 15 000 грн. 26.04.2006 року, і цим платежем відповідач повністю сплатив 20% ціни товару і на суму 7 141 грн. 92 коп. сплачена частина з 80% ціни товару.

Відповідно до ст. 531 ЦК України - боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Таким чином оскільки після оформлення сторонами накладної № РН-ОД00052 від 31.05.2006 року позивач на виконання умов договору рахунок на оплату 20% ціни товару (7 858 грн. 08 коп.) відповідачеві не виставляв, це означає, що платежем на суму 15 000 грн. від 26.04.2006 року відповідач достроково оплатив позивачу 20% ціни товару у сумі 7 858 грн. 08 коп. і в цієї частині прострочення з боку відповідача немає.

Із платежу від 26.04.2006 року на суму 15 000 грн. на подальший платіж в частині 80% ціни товару приходиться сума 7 141 грн. 92 коп. 80% ціни товару підлягають оплаті в строк до 15.10.2006 року. Таким чином відповідач достроково оплатив позивачу з 80% ціни товару суму 7 141 грн. 92 коп. і в цієї частині прострочення з боку відповідача немає.

В зв’язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов’язання позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 3 696 грн. 79 коп. за 333 дня.

Перевіривши розрахунок пені суд встановив його правильність. При цьому суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 259 ЦК України - позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 230 ГК України - штрафними санкціями у цьому Кодексі   визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми  (неустойка,  штраф, пеня).

Відповідно до ст. 232 ГК України - 6. Нарахування штрафних санкцій за  прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В договорі сторони домовилися про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, та про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань здійснюється без обмеження строку.

Таким чином нарахування пені за 333 дня а не за 6 місяців є обґрунтованим.

В зв’язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов’язання позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 662 грн. 67 коп. за 333 дня.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив його правильність.

В зв’язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов’язання позивач нарахував відповідачу інфляційні в сумі 2 218 грн. 39 коп. за період з листопада 2006 року по серпень 2007 року включно.

Перевіривши розрахунок інфляційних суд встановив його правильність.

Перевіряючи розрахунки штрафу, пені, інфляційних і 3% річних суд виходив: з приписів Розділу V ЦК України - СТРОКИ ТА ТЕРМІНИ. ПОЗОВНА ДАВНІСТЬ, ст. 625 ЦК України, терміну та строку прострочення виконання грошового зобов’язання, переривання перебігу строку позовної давності, листа Верховного суду України № 62-97р від 03.04.1997 року „Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ”, Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”.

Відповідно до ст. 193 ГК України - суб'єкти господарювання та  інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання  зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Загальна сума до стягнення складає 32 568 грн. 57 коп. (основний борг, штраф, пеня, 3% річних,  інфляційні), що зумовлює часткове задоволення позову.

Судові витрати у справі по держмиту та за ІТЗ судового процесу покладаються на сторони пропорційно задоволеної вимоги.

Позивач повинен був сплатити державне мито у справі за 1% ставкою з 33 618 грн. 57 коп. (ціна позову), що складає 336 грн. 18 коп.

Однак позивач помилково сплатив держмито в сумі 350 грн., що підтверджено платіжним дорученням №  2259 від 26.07.2007 року.

Таким чином позивач надмірно сплатив до державного бюджету державне мито в сумі 13 грн. 82 коп. які підлягають поверненню позивачу з державного бюджету відповідно до ст. 8 ДКМУ “Про державне мито”, яка передбачає, що сплачене  державне мито підлягає  поверненню частково або повністю у випадку внесення мита в більшому розмірі, ніж  передбачено  чинним законодавством.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з СВК „ім. Димитрова” код 03765944 (Одеська область, Арцизький район, с. Острівне, вул. Леніна, 187) на користь ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО” код 25591321 (м. Київ, вул. Шовкуненка, 6) –32 568 грн. 57 коп., 325 грн. 68 коп. по держмиту, 114 грн. 31 коп. за ІТЗ судового процесу.

Покласти на ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО” судові витрати у справі по держмиту в сумі 10 грн. 50 коп. та за ІТЗ судового процесу в сумі 3 грн. 69 коп.

Повернути з державного бюджету України на користь ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО” код 25591321 (м. Київ, вул. Шовкуненка, 6) –надмірно сплачене державне мито в сумі 13 грн. 82 коп.

В іншої частині в задоволенні позову –відмовити.

Датою складання рішення відповідно ст. 84 ГПК України визначити 23.11.2007                                                          року.

Рішення набуває законної сили з 04.12.2007 р.

Суддя                                                                                       Лєсогоров В. М.