ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

29.11.2007
Справа №2-29/10206-2007

За позовом – Заступник прокурора АР Крим, м.Сімферополь в інтересах держави в особі Фонду майна АР Крим, м.Сімферополь.

До відповідачів – 1. Грущенко Юрія Вікторовича, м.Сімферополь;

2. Гвардеєва Гамаля Моафаковича, м.Сімферополь;

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс», м.Сімферополь.

Про визнання недійсним протоколу загальних зборів, запису про проведення державної реєстрації та припинення юридичної особи.

Суддя О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідачів – 1. не з’явився.

2. не з’явився.

3. Марть’янов О.В. – представник по довіреності.

За участю прокурора – Кулібаба С.Є.

Суть спору: Заступник прокурора АРК в інтересах держави в особі Фонду майна АР Крим звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідачів: Грущенко Юрія Вікторовича, Гвардеєва Гамаля Моафаковича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» про визнання недійсним протоколу №1 загальних зборів учасників ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» від 02.04.07р., статут ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс»; визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» від 12.04.2007р. за №0011979, яку здійснено державним реєстратором виконкому Сімферопольської міської ради Савічевою К.В.; припинення ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» як юридичну особу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дії Грущенко Ю.В. з відчуження шляхом внесення до статутного фонду ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» об'єкта незавершеного будівництва - блок № 5 (інженерно-лабораторний корпус), який знаходиться за адресою: м.Сімферополь, вул.Нестерова, 30, суперечать вимогам законодавства про приватизацію, а саме: ст.19 Закону України «Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва», п.2 ст.27 Закону України «Про приватизацію державного майна». Прокурор вважає, що Грущенко Ю.В. не мав права без погодження з Фондом майна АР Крим відчужувати об'єкт незавершеного будівництва - блоку № 5 (інженерно-лабораторний корпус) шляхом внесення його до статутного фонду ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс».

Відповідач - Грущенко Ю.В. відзив на позов не представив, однак проти позову заперечує.

Відповідач - Гвардеєв Г.М. у відзиві на позов заперечує, посилається на те, що норми закону на які посилається прокурор не повинні поширюватися на спірні правовідносини, оскільки закон зворотної сили не має. Крім того, відповідач вважає, що якщо, на даний час, Фонд майна має право ініціювати лише розірвання договору у разі наявності обставин невиконання зобов’язань по завершенню будівництва, а обставини що мають місце не є такими, що є підставою для звернення до суду із цім позовом.

Аналогічної позиції дотримується відповідач - ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» у відзиві на позов.

За клопотанням сторін строк вирішення спору продовжувався відповідно до ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні оголошувалась перерва, розгляд справи відкладався відповідно до ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, суд, -

В С Т А Н О В И В:

За результатами аукціону, результати якого затверджені наказом Фонду майна АР Крим № 830 від 26.05.1998р., Фондом майна АР Крим в особі головного фахівця відділу малої приватизації та незавершеного будівництва Солодовника С.Л. (Продавець) з фізичною особою - Грущенко Ю.В. (Покупець) 28.05.1998р., укладений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - блоку № 5 (інженерно-лабораторний корпус), який знаходиться за адресою :м.Сімферополь, вул.Нестерова на земельній ділянці площею 0,26 га.

Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» від 02.04.07р. Грущенко Ю.В. та Гвардеєвим Ю.В. прийнято рішення створити ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс». В якості внеску до статутного фонду Грущенко Ю.В. зобов'язався передати об'єкт незавершеного будівництва - блок № 5 (інженерно-лабораторний корпус), який знаходиться за адресою : м.Сімферополь, вул. Нестерова, 30.

02.04.2007р. відповідач - Грущенко Ю.В. передав у якості свого внеску до статутного фонду ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» об'єкта незавершеного будівництва - блоку № 5 (інженерно-лабораторний корпус), який знаходиться за адресою :м.Сімферополь, вул.Нестерова на земельній ділянці площею 0,26 га, що підтверджується актом прийому передачі (а.с. 22).

Державну реєстрацію ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» проведено 12.04.2007р., номер запису 0011979.

Відповідно до акту від 10.05.07 перевірки Фондом майна АР Крим виконання умов договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - блоку № 5 (інженерно-лабораторний корпус) роботи по завершенню будівництва не проводились. Роботи по консервації об'єкта не виконані, конструктивні елементи руйнуються.

Прокурор посилається на те, що за інформацією виконавчого комітету Сімферопольської міської ради рішень, пов'язаних зі зміною забудовника незавершеного будівництвом блоку № 5 (інженерно-лабораторного корпусу) по вул.Нестерова, 30 у м.Сімферополі ним не приймалося, дозвіл на розробку проекту землеустрою, передачу земельної ділянки в оренду не приймалося.

Прокурор вважає, що Грущенко Ю.В. відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва», п.2 ст.27 Закону України «Про приватизацію державного майна», не мав права без погодження з Фондом майна АР Крим відчужувати об'єкт незавершеного будівництва - блоку № 5 (інженерно-лабораторний корпус) шляхом внесення його до статутного фонду ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс».

Саме з цих обставин прокурор вважає, що протокол № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» від 02.04.2007р. та статут ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» повинні бути визнані недійсними на підставі ст.ст. 203,215 ЦК України, оскільки не відповідають закону.

Прокурор вважає, що вказані порушення, допущенні при створенні ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» та є такими, що не можна усунути, у зв’язку з чим, відповідно до ст.38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», товариство має бути припинено, та скасована його державна реєстрація, при цьому прокурор також посилається на ст. 110 ЦК України.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, у зв’язку з наступним.

Статтею 19 Закон України «Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва» (в редакції на день розгляду справи) встановлено обов'язкові умови приватизації об'єктів незавершеного будівництва, крім продажу під розбирання, а саме: встановлення строку завершення будівництва об'єкта незавершеного будівництва; заборона відчуження об'єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, до завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію; забезпечення вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об'єкта приватизації.

Пунктом 2 ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції на день розгляду справи) передбачено, що до договору купівлі-продажу повинні включатися передбачені бізнес-планом чи планом приватизації зобов'язання або зобов'язання сторін, які були визначені умовами аукціону, конкурсу чи викупу, щодо: здійснення програм технічного переозброєння виробництва, впровадження прогресивних технологій; здійснення комплексу заходів  щодо  збереження  технологічної єдності виробництва та технологічних циклів; збереження та раціонального використання робочих місць; виконання вимог законодавства про захист  економічної конкуренції; збереження номенклатури та обсягу виробництва продукції (послуг) відповідно до бізнес-плану; завершення будівництва жилих будинків; утримання об'єктів соціально-побутового призначення; виконання заходів щодо створення безпечних і нешкідливих умов праці та охорони навколишнього середовища; внесення інвестицій виключно у грошовій формі,  їх розміру та строків; виконання встановлених мобілізаційних завдань; погашення боргів; подальшого використання земельної ділянки відповідно до вимог Земельного  кодексу України.

До договору купівлі-продажу об'єкта  приватизації  також включаються: відомості про розподіл  відповідальності  за шкоду, завдану навколишньому природному середовищу внаслідок  господарської діяльності підприємства до проведення його приватизації; вимоги та додаткові обмеження природоохоронного законодавства до користування об'єктом.

Включення до  договору інших зобов'язань покупця допускається за згодою сторін.

Термін дії зазначених  зобов'язань, за винятком виконання встановлених мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п'ять років, а щодо підприємств-монополістів, підприємств військово-промислового комплексу, що підлягають конверсії, галузевих науково-дослідних інститутів та проектно-конструкторських  бюро, інших підприємств і установ, приватизація яких здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України, порядок контролю за їх діяльністю затверджується Кабінетом Міністрів України.

Зазначені в цій частині зобов'язання зберігають свою дію для осіб,  які  придбають  об'єкт  у  разі  його подальшого відчуження протягом терміну дії  цих зобов'язань. Відчуження майна (акцій), обтяжених  передбаченими у цій частині зобов'язаннями, можливо виключно за згодою державного органу приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням. У разі подальшого відчуження приватизованого  об'єкта  новий власник у двотижневий термін з дня переходу  до  нього  права  власності  на  цей об'єкт зобов'язаний подати  до  державного  органу  приватизації  копії документів, що підтверджують  перехід  до  нього права власності. Державний орган приватизації зобов'язаний вимагати від нового власника виконання зобов'язань, визначених договором купівлі-продажу об'єкта приватизації і застосовувати до нього у разі їх невиконання санкції згідно із законом.  Емітент  або  реєстратор, який веде реєстр  власників  іменних  цінних  паперів, зобов'язаний подати органу приватизації відомості про нового власника приватизованого об'єкта на письмову вимогу державного органу приватизації.

Договори про подальше відчуження майна (акцій), обтяжених передбаченими у цій частині зобов'язаннями, підлягають нотаріальному посвідченню та у випадках, передбачених законодавством, державній  реєстрації.

Контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу здійснює державний орган приватизації.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час  їх  вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Враховуючи наведену норму, та те, що Закон України «Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва» набрав законної сили 18.10.2000р. (публікація в Урядовому кур'єрі), суд вважає, що у відповідача Грущенко Ю.В., взагалі не виникали обов’язки передбачені ст. 19 Закону України «Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва», оскільки на момент, укладення договору купівлі-продажі об'єкта незавершеного будівництва - блоку № 5 (інженерно-лабораторний корпус), який знаходиться за адресою :м.Сімферополь, вул.Нестерова, цей закону взагалі не був прийнятий у встановленому законом порядку.

Суд встановив, що редакція статті 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» (станом на день укладення договору купівлі продажу від 28.05.1998р.) не передбачала обов’язку покупця державного майна узгоджувати подальше відчуження такого майна третім особам.

Такого обов’язку також не передбачає сам договір купівлі-продажу.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що право власності на об’єкт незавершеного будівництва переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення договору.

З договору купівлі-продажу (а.с. 8-13) вбачається, що цей договір 28.05.1998р. посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Шевченко М.З., відповідно Грущенко Ю.В. набув право власності на об'єкта незавершеного будівництва - блоку № 5 (інженерно-лабораторний корпус), який знаходиться за адресою :м.Сімферополь, вул.Нестерова на земельній ділянці площею 0,26 га.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну  спрямованість економіки.

Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.4 Закону України „Про власність” (в редакції, що діяла на момент прийнятті рішення про створення ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс») оформленого протоколом №1 від від 02.04.2007р.) передбачала, що власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування, а також у довірчу власність іншим особам.

Таким чином, відповідач Грущенко Ю.В. має право використовувати своє право власності на майно відповідно до вказаних норм закону, що і зробив, шляхом внесення, у якості свої частки до статутного капіталу ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс», вказаний об’єкт незавершеного будівництва.

Згідно ст. 50 Закону України «Про господарські товариства», товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство,  що  має  статутний (складений) капітал, розділений на

частки, розмір яких визначається установчими документами.

Стаття 51 Закону України «Про господарські товариства» встановлює, що установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей, зазначених у статті 4 цього Закону, повинні містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів, розмір і порядок формування резервного фонду, порядок передання (переходу) часток у статутному  (складеному)  капіталі.

Зміни вартості майна, внесеного як вклад, та додаткові внески учасників не впливають на розмір їх частки у статутному (складеному) капіталі, вказаної в установчих документах товариства, якщо інше не передбачено установчими документами.

Зі спірного протоколу та статуту ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» вбачається, що його засновники: Грущенко Ю.В. та Гвардеєв Г.М., дотрималися вказаних вимог закону.

Крім того, Грущенко Ю.В. та Гвардеєв Г.М. виконали вимоги ст.ст. 13,52 Закону України «Про господарські товариства» щодо формування статутного капіталу.

Судом встановлено, що статут ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» нотаріально посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку, що свідчить про його відповідність положенням закону.

Так, враховуючи положення ст. 58 Конституції України, суд вважає необґрунтованим посилання прокурора на те, що при створенні ТОВ «Міжнародний розважальний комплекс «Гаюс» порушені положення ст. ст.19 Закону України «Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва» та п.2 ст.27 Закону України «Про приватизацію державного майна», та відповідно відсутні підстави передбачені ст. 110 ЦК України.

Відповідно до п.2 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» підставами для постановлення судового рішення щодо припинення  юридичної  особи,  що  не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є:

- визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону,  допущені при створенні  юридичної  особи, які не можна усунути;

- провадження нею    діяльності,   що   суперечить   установчим документам, або такої, що заборонена законом;

- невідповідність мінімального   розміру    статутного    фонду юридичної особи вимогам закону;

- неподання протягом  року  органам державної податкової служби податкових декларацій,  документів фінансової звітності відповідно до закону;

- наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Судом встановлено, що підстави для припинення юридичної особи передбачені наведеною нормою також відсутні.

Крім того, суд вважає, за необхідне зазначити, що якщо на думку прокурора та позивача,  мають місце факти невиконання покупцем об’єкту незавершеного будівництва, договірних зобов’язань по завершенню такого будівництва, то у цьому випадку слід керуватися положеннями закону про розірвання договірних відносин та застосування відповідних наслідків, а не визнання правочину про створення юридичної особи недійсним та припинення цієї особи, оскільки невиконання договірних зобов’язань не є підставою в розумінні ст. 203,215 ЦК України, для визнання правочину про створення юридичної особи недійсним. Крім того, невиконання договірних зобов’язань, не пов’язаних із створенням юридичної особи, не може бути підставою для її припинення.

За викладених обставин, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 82-84 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.