СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

08 листопада 2007 року
Справа № 2-23/10389-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

без участі представників сторін;

розглянувши  апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії  Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду АР Крим від 28 серпня 2007 року у справі 32-23/10389-2007А (суддя Іщенко Г.М.)

за позовом  Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії  Автономної Республіки Крим (вул. Українська, 44, Феодосія, 98100)

до          Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Феодосія (вул. Куйбишева, 28-а, Феодосія, 98100)

про спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2007 року Управління Пенсійного фонду України в м. Феодосія звернулось до господарського суду АР Крим із адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Феодосія про відшкодування суму понесених витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності, внаслідок нещасного випадку на виробництві, втратою годувальника або професійного захворювання  за період з 01 жовтня 2005 року по 30 червня 2007 року у розмірі 76040,20 грн. шляхом прийняття актів щомісячної звірки затрат по особистим справам потерпілих, які не прийняті до заліку Фондом  (а.с. 3-7).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійному захворюванні, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року за №1105-1V  та Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійному захворюванні»від 22 лютого 2001 року за №2272-111, відповідно до яких відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду, що заподіяна працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у випадку його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, що перебувають на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійному захворюванні й пенсій у зв'язку із втратою годувальника, що вмер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійному захворюванні. так як ПФУ за вказаний період виплатило пенсій на суму 76040,20 грн., ця сума повинна бути відшкодована, чого відповідач не виконує, так як не приймає до заліку акти звірок на громадян, отримавших виробничі травми у країнах СНД, та  тих осіб, документи яких не передані до фонду. Фонд виплачує страхові виплати й надає соціальні послуги певній категорії осіб при наявності необхідного переліку документів. Якщо потерпілим документи не передані у Фонд, він продовжує одержувати належні йому суми пенсій з Пенсійного фонду України, а між фондами надалі провадяться відповідні розрахунки. Відшкодування виплат по вищезгаданих пенсіях, призначеним раніше відділами соціального захисту населення й відділами пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України і виплаченими Пенсійним фондом України після 01 квітня 2001 року відноситься до страхових виплат.

Відповідач у відзиві  на позов зазначив, що основним юридичним фактом виникнення зобов'язань Фонду по здійсненню страхових виплат є наявність у Фонді документів, що підтверджують право застрахованого на страхові виплати.  Основами законодавства України про обов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року за № 16/98-ВР (далі Основи), згідно Конституції України визнаються принципи, а також правові, фінансові і організаційні заходи обов'язкового державного соціального страхування.

Правове значення Основ визначається тим, що ними закріплено виконання абсолютно нових, раніше не існуючих правовідносин в області обов'язкового державного соціального страхування. Стаття 4 Основ визначає порядок і час виникнення правовідносин області обов'язкового державного соціального страхування.

З 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про обов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні,  яке спричинило втрату працездатності». Нормами Закону визначено дві підстави, згідно яким працівники органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві призначають і виплачують виплати страхових внесків:

Перше - має на увазі перехід (передачу) зобов'язань від підприємства робочим органам по нещасних випадках, які відбулися до 01 квітня 2001 року, по яких виплачується збиток, у зв'язку з втратою здоров'я на виробництві проводилися підприємствами за Правилами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України  за №472 від 23 червня 1993 року. Передача зобов'язань від підприємства робочим органам регламентована абзацом 5 пункту 3 розділу XI «Заключні положення»Закону, згідно якому форма акту, перелік документів, а також термін передачі встановлюються Фондом. Механізм реалізації даної норми визначається Інструкцією, затвердженою постановою Фонду за  № 10 з 20 квітня 2001 року.

Друга підстава: допускає призначення і виплату виплат страхових внесків тільки за заявою потерпілого (після смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві –за заявою утриманців) по нещасних випадках на виробництві, які відбулися після 01 квітня 2001 року.

Нормами статей 35-36 Закону визначений порядок розгляду справ про виплати страхових внесків робочими органами Фонду і перелік основних документів, які додаються до заяви.

Крім того, відшкодуванню підлягають пенсії призначені відповідно до п. «а», «в», «г» статті 26 і статей 37, 38, 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення»від 05 листопада 1991 року за №1788-Х11. Пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання, призначені по актах країн СНД відшкодуванню не підлягають. Про що також викладено у роз'яснювальному листі Пенсійного Фонду України Головного управління в Автономній Республіці Крим за вих. № И-5/1304 від 21 березня 2003 року.

Вказані в позові документи не відповідають нормам чинного законодавства і не можуть бути прийнятий до виконання відділенням Фонду  (а.с. 79-80).

Постановою господарського суду АР Крим від 28 серпня 2007 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить постанову суду скасувати, як прийняту в порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Розпорядженням керівництва суду від 08 листопада 2007 року суддя Градова О.Г. у зв’язку з відпусткою, замінена на суддю Антонову І.В.

Представники сторін у судове засідання не з’явились, належним чином сповіщені про час і місце розгляду скарги, поштові повідомлення у матеріалах справи.

Відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду,  не перешкоджає  судовому  розгляду справи.

Судова колегія вважає  можливим розглянути справу за відсутності не з’явившихся представників сторін.

Відповідно до вимог статті 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, судова колегія вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що предметом  спору у даній  справі  є спонукання  Відділення  виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в місті Феодосія прийняти акти щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, які не прийняті до заліку Фондом і відшкодувати суму невідшкодованих витрат на виплату та достав пенсій з інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійно захворювання і пенсії, у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в розмірі 76040,20 грн. за період 01 жовтня 2005 року по 30  червня 2007 року (а.с. 9).

Підпунктами «г»і «д» пункту 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державі соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, передбачено, що  Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності наслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державі соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»  від 22 лютого 2001 року, Фонд здійснює страхові виплати і надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), потерпілим на виробництві до 01 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати і соціальні послуги, або, коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплат від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування Україні. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Матеріали справи свідчать, що пенсіонери: Жавжарова М.І., Баранов В.А., Кукінов В.І., Пестов П.П., Бронніков О.В., Румянцев О.Г., Лавров Р.І., Шадрін С.Ю., Павєлкін В.В., Блах В.К., Григорьєва (Некрасова) Р.І., Жидков А.О., Казані М.І., Емєрсаєв А., Макрополов В.І., Зав'ялова О.І., Пахомов Л.В., Чернюх А.Ф., Пестов П.П., Островерх О.В., Хорунженко І.М., Подрезов О.І, Абільванов С, Гузь Г.О., Заманов М.Г., Румянцев О.Г., Заманов М.Г-Огли. одержали травму на виробництві в Україні (а.с. 10-76), пенсіонери: Гущина Л.П., Бездєнєжних В.З., Геря П.С., Нетреба С.М., Байгозін Ю.В., Кирилов О.В., одержали травму на виробництві за межами України в Російській Федерації (а.с. 32, 38, 44, 62, 73) Тупалов С. Абібулаєв Т.Ф. - в Узбекистані (а.с. 26, 66).

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президент України від 01 березня 2001 року за №121/201, Положення про управління Пенсійного фонду України районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонд України від 30 квітня 2002 року за №8-2, Пенсійний фонд України та його органи у тому числі управління в районах та містах, хоча входять до єдиної системи, але є окремими юридичними особами, які неможливо ототожнювати та вважати однією особою.

Спільною Постановою №5-4/4 від 04 березня 2003 року Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України затверджено "Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на   виробництві та професійного захворювання", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за №376/7697.

Вищевказаним Порядком встановлений механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат.

Відповідно до Порядку, управління Пенсійного фонду в районах, містах і  області, та відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування у цих районах та містах у встановлений Порядком термін проводять звірку на предмет визначення сум витрат та подають акт звірки головному обласному управлінню Пенсійного фонду та обласному управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування. Головне управління обласного Пенсійного фонду та обласне відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у встановлений Порядком термін узгоджують суми, що підлягають відшкодуванню та подають свою довідку відповідно до Пенсійного фонду та фонду соціального страхування.

Згідно з пунктом 7 зазначеного Порядку, Фонд  соціального  страхування  від  нещасних випадків на підставі  довідки про відшкодування Фондом соціального страхування від  нещасних  випадків  на виробництві та професійних захворювань України  Пенсійному  фонду  України  витрат, пов'язаних з виплатою пенсій  по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або  професійного  захворювання  та  пенсій  у  зв'язку із втратою годувальника,   який   помер   внаслідок   нещасного   випадку  на виробництві   або   професійного   захворювання,  на централізованому  рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Отже, у зазначеному Порядку відшкодування витрат передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України, а не в судовому порядку.

Цю позицію неодноразово виклав Верховний Суд України у своїх постановах, починаючи з 2004 року (наприклад, справа №04-546 від 30.11.04 та інші).

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійних захворювань України передбачено, що у випадку якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші норми, ніж передбачені законодавством про страхування від нещасного випадку, то застосовуються норми міжнародного права.

Згідно з частиною 4 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки, так як  всі суб'єкти права власності  є рівними перед законом.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державні влади, органи місцевого самоврядування. їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законам України.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає постанову суду без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Так як при вирішенні даної справи судом першої інстанції норми матеріального і процесуального права не порушено, підстави для скасування зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії  АР Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду АР Крим від 28 серпня 2007 року у справі №2-23/10389-2007А залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, за наслідками перегляду, набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                    підпис

Судді                                                  підпис

підпис