ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.
№ 11-27/72-07-2110

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Кравчука Г.А.,

суддів:
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Одеської залізниці

на рішення
господарського суду Одеської області від 27.08.2007 р.

у справі
№ 11-27/72-07-2110

за позовом
Акціонерного товариства закритого типу
"Виробниче об'єднання "Облпаливо"

до
Одеської залізниці

про
стягнення 8 341,68 грн.

в судовому засіданні взяли участь  представники:

позивача:
— не з'явились;

відповідача:
Слюсар М.М., дов. № 407 від 15.09.2005 р.;

В С Т А Н О В И В:

У березні 2007 р. Акціонерне товариство закритого типу "Виробниче об'єднання "Облпаливо" (далі –Товариство) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою, у якій просило стягнути з Одеської залізниці (далі –Залізниця) штраф за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 8 341,68 грн.

Позовні вимоги Товариство обґрунтовувало тим, що вантажі згідно накладних №№ 48364853, 48364855, 48750028, 48940972, 48940975, 48611082, 48611163, 48611014, 48596075, 52642005, 49157529 та 48604008 були доставлені Залізницею із запізненням, у зв’язку з чим Залізниця має сплатити штраф у відповідності до ст. 116 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 06.04.1998 р. № 457 (далі –Статут залізниць України).

Рішенням господарського суду Одеської області від 27.08.2007 р. (суддя Власова С.Г.) позовні вимоги Товариства задоволено. Рішення прийнято з мотивів, наведених Товариством у позовній заяві.

Залізниця звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить рішення господарського суду Одеської області від 27.08.2006 р. скасувати частково, звільнивши її від відповідальності за прострочення доставки вантажу за двома випадками на загальну суму 673,32 грн. Викладені у касаційній скарзі вимоги Залізниця обґрунтовує тим, що господарським судом першої інстанції при прийнятті рішення, яке оскаржується, було неправильно застосовано ст. 116 Статуту залізниць України.

Товариство не скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу Залізниці до Вищого господарського суду України не надіслало, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 11.12.2007 р. розгляд касаційної скарги здійснюється Вищим  господарським судом України у складі колегії суддів Кравчука Г.А. –головуючого, суддів Мачульського Г.М. та Шаргала В.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Залізниці не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарським судом першої інстанцій встановлено, матеріалами справи підтверджується та не заперечується Залізницею у касаційній скарзі те, що:

– за накладною № 52642005 вантаж у вагоні № 60019452 був навантажений 15.12.2006 р., а на станцію призначення прибув 23.12.2006 р., тобто з простроченням на дві доби;

– за накладною  № 49157529 вантаж  у вагоні № 65350084 був навантажений 19.01.2007 р., а на станцію призначення прибув 27.01.2007 р., тобто з простроченням на дві доби.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам –суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати –за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати –за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати –за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Посилання Залізниці у касаційній скарзі на порушення місцевим господарським судом частини другої вказаної статті Статуту залізниць України є безпідставним, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що Товариство не вивезло вантаж за накладними № 52642005 та № 49157529 впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу.

Такими доказами можуть бути, зокрема, відомості плати за користування вагонами (щодо вагонів № 60019452 та № 65350084), які, згідно з п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113, складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, за маневрову роботу та за подавання й забирання вагонів.

Частина перша ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Одеської області від 27.08.2007 р. ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Залізниці не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, у зв’язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Одеської залізниці залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 27.08.2007 р. у справі № 11-27/72-07-2110 –без змін.

Головуючий суддя                                                       Г.А. Кравчук

Суддя                                                                         Г.М. Мачульський

Суддя                                                                         В.І. Шаргало