ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
УХВАЛА

"17" жовтня 2007 р.
Справа №  8/119/05-нр(06)

Миколаїв

за позовом
Приватного підприємства “Баядера”, 84646, Донецька область,                          м. Горлівка, вул. Кірова, 33.

до відповідача
Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕВЕРЕСТ-ТРАНС”,
54036, м. Миколаїв, вул. Очаківська, 1-б.

про

Стягнення 12558 грн. 00 коп.

Суддя  А.К.Семенов.

Представники:

Від позивача
Тимошенко А.А. –дов. від 30.06.07 року.

Від відповідача
Від третьої особи

Євтєєва Т.В. –довір. від 12.01.07 року.
Не присутні.

СУТЬ СПОРУ :

Позов поданий 18.04.05 року приватним підприємством “Баядера” до ТОВ “ЕВЕРЕСТ-ТРАНС” про відшкодування 12588 грн. 00 коп. матеріальних збитків, котрі завдані позивачеві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач витребувані судом документи і письмовій відзив надав, проти позову заперечує.

При новому розгляді, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 30.07.07 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача, залучений Терлецький Василь Васильович. Проте, третя особа без самостійних вимог (Терлецький В.В.) в судове засідання 17.10.07 року не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час і місце роз-гляду справи. Терлецький В.В. просить розглянути справу без його участі. Це під-тверджується його розписом на копії ухвали від 21.08.07 року.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, господар-ський суд встановив.

10.12.04 року у м. Горлівка Донецької області на території оптової бази ПП “Баядера”(Донецька область, м. Горлівка, вул. Озерянська,2) автомобіль “Мерседес - Бенц 1838” державний номер 11679 НІ під керуванням водія ТОВ “ЕВЕРЕСТ-ТРАНС” Терлецького Василя Васильовича напівпричепом –рефрижератором  марки SCHMITZ державний номер 14294 НІ здійснив наїзд на складські приміщення ПП “Баядера”, внаслідок чого зруйновано два прольоту навісу та залізобетонна стійка.

Відповідач володіє вказаними автомобілем та напівпричепом на підставі дого-ворів оренди від 01.03.04 року (т.1, аркуші справи 34,35,37,38). Транспортні засоби пе-редані ТОВ “ЕВЕРЕСТ-ТРАНС” 03.03.04 року згідно актів приймання - передачі (т.2, аркуші справи 76,77).

По даній дорожньо-транспортній пригоді працівниками ДАІ була здійснена пе-ревірка, матеріали направлені у Баштанський районний суд Миколаївської області.

Постановою від 20.01.05 року по справі № 3-96/2005 Баштанський районний суд Миколаївської області визнав водія Терлецького В.В. винним у порушенні правил дорожнього руху, а саме п.п.3.18 ПДР і наклав на нього відповідно до статті 124 КУ-АП адміністративне стягнення (т. 1 аркуш справи 11).

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди ПП “Баядера” були завдані збитки у вигляді пошкодження майна на суму 11868 грн. 00 коп. Це підтверджується звітом ТОВ “Укравтоекспертиза –Холдинг” від 29.12.04 року (т. 1 аркуші справи 12-15). Експертні послуги становлять 720 грн. 00 коп. (т. 1 аркуші справи 16,17).

Відповідач, як вже вищезгадане, проти позову заперечує, просить провадження в справі припинити на підставі п. 1 статті 80 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, господарсь-кий суд дійшов до висновку про припинення провадження в справі (оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України) на підставі нижченаведеного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шко-да, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайно-вим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завда-на джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній  пра-вовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) во-лодіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання  якого створює підвищену небезпеку. Проте, відповідно до частини 3 статті 1187 Цивільного кодексу України особа, яка неправомірно заволоділа транс-портним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних під-ставах. Частиною 4 статті 1187 Цивільного Кодексу України встановлено: " Якщо не-правомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання,  відшкодовується ними спільно, у част-ці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне зна-чення.

Із матеріалів справи вбачається, що водій ТОВ “ЕВЕРЕСТ –ТРАНС” Терлець-кий В.В., який скоїв дорожньо-транспортну пригоду 10.12.04 року, заволодів транс-портним засобом неправомірно. Це підтверджується наступним.

Згідно наказу №8-к від 10.03.03 року Терлецький В.В. був прийнятий на роботу у ТОВ “ЕВЕРЕСТ-ТРАНС” водієм на сідельний тягач “Мерседес –Бенц” 1838 (т. 1, ар-куш справи 171).  06.12.04 року Терлецький В.В. звернувся до керівництва ТОВ “ЕВЕ-РЕСТ –ТРАНС” із заявою про надання відпустки за свій рахунок, тобто, без збережен-ня заробітної плати (т.1, аркуш справи 122). Заява Терлецького В.В. була задоволена: згідно наказу №206 від 06.12.04 року, йому була надана відпустка за свій рахунок (без збереження заробітної плати) на період з 06.12.04 року по 15.12.04 року (т. 1, аркуш справи 121). З цим наказом Терлецький В.В. був ознайомлений під розпис. Факт зна-ходження Терлецького В.В. у відпустці у вказаний період також підтверджується табе-лем обліку робочого часу за грудень 2004 року (т.1, аркуш справи 125).

У період відпустки Терлецький В.В. свавільно, без повідомлення керівництва ТОВ “ЕВЕРЕСТ-ТРАНС”, використав транспортні засоби (автомобіль “Мерседес - Бенц 1838” державний номер 11679 НІ і напівпричіп –рефрижератор марки SCHMITZ державний номер 14294 НІ) для поїздки у м. Горловку Донецької області в особистих цілях, де здійснив вищевказану дорожньо-транспортну пригоду та заподіяв приватно-му підприємству “Баядера” збитки. З метою поїздки в м. Горлівку Терлецький В.В. без відома керівництва ТОВ “ЕВЕРЕСТ-ТРАНС” використав бланки відповідних доку-ментів (подорожній лист вантажного автомобіля і посвідчення про відрядження), які сам заповнив і сам же вніс необхідний запис в журнал реєстрації путьових листів (т. 1, аркуші справи 142,143, 161,162).

Факт неправомірного заволодіння Терлецьким В.В. транспортними засобами та відповідними документами (подорожнім листом вантажного автомобіля і посвідчен-ням про відрядження) підтверджується також такими доказами:

-          письмовими поясненнями Терлецького В.В. (т. 1, аркуші справи 124, 170);

-          письмовим поясненням керівника ТОВ “ЕВЕРЕСТ-ТРАНС” Албула В.І.(т.1. аркуш справи 169).

В судовому засіданні 17.10.07 року представник відповідача надав господарсь-кому суду письмові пояснення Терлецького В.В. від 11.10.07 року, котрими він ще раз підтвер-див неправомірність заволодіння транспортним засобом, яке належить ТОВ "ЕВЕРЕСТ-ТРАНС" у грудні 2004 року.

Журнал реєстрації відряджень ТОВ “ЕВЕРЕСТ-ТРАНС” не містить даних про відрядження Терлецького В.В. в м. Горлівку в період з 06.12.04 року по 15.12.04 року (т. 1, аркуш справи 159,160). Наказ про відрядження В.В. Терлецького в м. Горлівку у вказаний період керівництвом ТОВ “ЕВЕРЕСТ-ТРАНС” не віддавався (т.1, аркуші справи 163, 164,167).

За клопотанням позивача господарським судом була витребувана форма звіт-ності “ІНДАН” (т.1, аркуш справи 180, т. 2 аркуші справи 79-81). Проте, за своїм зміс-том ця форма не містить відомостей щодо перебування Терлецького В.В. у грудні 2004 року у відпустці. Отже, як доказ по цієї справі використана бути не може.

Відповідачем надана довідка згідно якої платежі товариству з обмеженої відпо-відальністю "ЕВЕРЕСТ-ТРАНС" від приватного підприємства "Баядера" за надані в грудні 2004 року транспортні послуги не надходили (т.1. аркуш справи 165).

Згідно довідки ТОВ "ЕВЕРЕСТ-ТРАНС" ніякі заявки від приватного підприєм-ствва "Баядера" на надання йому послуг в грудні 2004 року до відповідача  не надхо-дили. Договори про надання транспортних послуг товариством з обмеженою відпові-дальністю "ЕВЕРЕСТ-ТРАНС" з приватним підприємством "Баядера" у грудні 2004 року не укладались (т.1, аркуш справи 166).

Таким чином, відповідачем за даним позовом повинний бути Терлецький Ва-силь Васильович.

Позивач щодо визнання Терлецького В.В. відповідачем за цим позовом і щодо припинення справи заперечує, мотивуючи це тим, що неправомірне заволодіння транс-портним засобом може бути доведено тільки вироком суду про кримінальній справі.

Вказане заперечення необґрунтовано з нижченаведеного.

У статті 15 КПК України зазначено: ”Правосуддя в кримінальних справах здій-снюється тільки судом. Ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а та-кож підданий кримінальному покаранню інакше як за вироком суду й відповідно до закону.”

Проте, господарський суд по даній справі не вирішує питання про притягнення Терлецького В.В. до кримінальної відповідальності.

Звернення зі заявою про злочин це право, а не обов’язок потерпілої особи.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні да-ні, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює на-явність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарсько-го спору. Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

- поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судово-му процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Терлецький В.В. вже будучи залучений до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ще раз надав письмові пояснення, котри-ми визнав факт неправомірного заволодіння ним транспортним засобом і відповідни-ми документами (подорожнім листом вантажного автомобіля і посвідченням про від-рядження в м. Горлівку Донецької області) в період відпустки.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Факт неправомірного заволодіння Терлецьким В.В. транспортними засобами та відповідними документами доведений відповідачем на підставі вищенаведених дока-зів, визначених у статті 32 ГПК України. Ці докази відповідно до статті 34 ГПК Украї-ни є належні та допустимі.

Згідно статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта  підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з   встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або  оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно статті 18 ГПК України до складу учасників судового процесу входять: сторони, треті особи, прокурор, інші особи, які беруть участь у процесі у випадках, пе-редбачених цим Кодексом.

Згідно статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі –позивачами і від-повідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього ко-дексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов про захист поруше-ного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Вина Терлецького В.В. в заподіянні шкоди приватному підприємству "Баядера" встановлена судовим рішенням – постановою Баштанського районного суду Микола-ївської області від 20 січня 2005 року і відповідно до статті 35 ГПК України не дово-диться знову при вирішення справи №8/119/05-НР.

Отже, Терлецький В.В., який заподіяв шкоду майну ПП “Баядера” як фізична особа, не може бути відповідачем або співвідповідачем по справі, яка розглядається господарським судом.

У листі Верховного суду України і Вищого арбітражного суду України № 01-8/518а від 20.07.95 року “Щодо визначення підвідомчості цивільних справ та госпо-дарських спорів” зазначено: “За загальним правилом підвідомчість цивільних справ   та господарських спорів визначається законодавчими актами України. Однак, у випад-ках, коли в законодавчих актах підвідомчість спорів визначена нечітко, слід виходити із суб'єктного складу учасників спору.”

Визначення складу учасників спору не є виключним правом позивачів.

Враховуючи викладене, провадження в справі №8/119/05-НР підлягає припи-ненню на підставі п.1 ст. 80 ГПК України –за непідвідомчістю господарським судам.

Керуючись ст.ст. 1,18,21,32-35,44,49,69,77, п.1ст.80, ст. 86 ГПК України, госпо-дарський суд

У Х В А Л И В :

Провадження в справі припинити.

Суддя