Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2007 р.                                                           Справа № 33/230-07

Колегія суддів у складі:

головуючого судді  Погребняка В.Я., суддів - Істоміної О.А, Лащенко Л.Д.

при секретарі  Андросовій О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Коваль А.М.  - директора, Бережної Т.В. - довіреність  б/н  від 01.02.2007 р.,

відповідача: Савченко М.І. - директора, Бездітко А.М. - довіреність №2 від 20.09.2007 р., Харченко О.В. - довіреність б/н від 24.09.2007 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, ТОВ “Агрокомплекс Заповіт”, с. Сидоренкове (вх. № 3369Х/2-6 від  09.11.07 р.)  на рішення господарського  суду Харківської  області від   18.10.2007 р.  по справі №   33/230-07

за позовом    Іноземного підприємства “Омбілік Інвестментс”, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрокомплекс Заповіт”, с. Сидоренкове  Валківського району Харківської області

про стягнення   38711,23 грн.,

встановила:

.

Позивач 04.07.2007 р. звернувся до господарського суду з позовом   про стягнення з відповідача 38711,23 грн., з яких  1503,15 грн. пені, 29155,00грн. штрафу, 8053,08грн. упущеної вигоди за договором уступки вимоги, укладеним між Суб’єктом підприємницької діяльності –фізичною особою Середа О.Є. (Кредитор) та Іноземним підприємством «Омбілік Інвестментс»(Новий кредитор), відповідно до якого позивач по справі одержав  право вимоги виконання ТОВ «Агрокомплекс Заповіт»(Боржник) зобов’язань за договором купівлі-продажу №17-0104, укладеним між Кредитором та Боржником 17.04.2006р., та додатковою угодою №1 до нього від 19.04.2006р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.10.2007 р.  позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс заповіт»на користь Іноземного підприємства «Омбілік Інвестментс» суму пені у розмірі 1503,15 грн., суму штрафу у розмірі 29155,00 грн., збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 8053,08 грн., 387,11 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення прийняте з посиланням на те, що відповідач не виконав належним чином свої договорні  зобов*язання з поставки  позивачу належної кількості сахарного буряку, не надав суду належних доказів наявності у його власності відповідної кількості товару на час, коли він  повинен був передати товар позивачу, тому згідно з відповідними пунктам договору купівлі-продажу та  віповідно до вимог ст.ст. 610, 611, 623  ЦК України  має  сплатити позивачу неустойку у вигляді пені в розміпі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент розрахунку  у розмірі 1266,85 грн. та штрафу у розмірі 50% від суми недопоставленого товару, а саме 29155,00 грн., а також відшкодувати кредиторові завдані збитки в розмірі 8053,08 грн.

Відповідач не погодився з рішенням господарського суду Харківської області від 18.10.2007 р., подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій вважає, що при постановленні рішення судом були невірно застосовані норми матеріального і процесуального права,  висновки суду не відповідають обставинам справи, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, недоведені, судом неповно  з*ясовані обставини, що мають значення для справи, тому зазначене рішення незаконне та необгрунтоване, а отже,  просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2007 р. повністю та прийняти нове рішення про відмову позивачеві в задоволенні його позовних вимог. Апеляційну скаргу відповідач обгрунтовує тим, що він зі свого боку обов*язки за зазначеним договором купівлі-продажу  виконав належним чином, проінформувавши позивача про готовність буряку до вибірки з запропонованих ним полів, на час виконання договору у нього  була в наявності достатня кількість буряку, позивач затягнув вивезення буряку з поля своїм транспортом, отже, саме з боку позивача відбулося порушення умов договору, тому в нього немає законних підстав для задоволення вимог стосовно компенсації процентної ставки, крім того, відсутні правові підстави для нарахування пені та штрафу.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає, що  відповідач безпідставно  стверджує про незаконність рішення суду 1-ої інстанції, оскільки більшість обставин справи, які викладені відповідачем в скарзі, не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені належними доказами, а деякі твердження відповідача взагалі є суперечливими, тому просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення  господарського суду Харківської області від 18.10.2007 р. –без змін.

Перевіривши повноту встановлених судом обставин справи, надану в постанові суду їх юридичну оцінку, дослідивши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення   представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.04.2006р. між СПДФО Середа О.  Є. та  ТОВ "Агрокомплекс Заповіт" було укладено договір купівлі-продажу №17-0104, відповідно до п.1.1 якого відповідач (продавець) продає, а  СПДФО Середа О.Є. (покупець) зобов’язується прийняти та оплатити цукровий буряк, що відповідає вимогам Державного стандарту 17421-82 в кількості та за цінами, що вказані в даному договорі. При укладанні договору сторони погодили, зокрема, умови про здійснення покупцем 100% передплати за цукровий буряк шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця згідно з узгодженим графіком платежів.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 3.1    та п.п.  1 та  2 додаткової угоди № 1 від 19.04.2006р.  відповідач (продавець) повинен був  поставити позивачу цукровий буряк  кількістю 513,00 тн.  в заліковій вазі при базовій цукровості 16%  на загальну суму 100035,00 грн. При цьому поставка цукрового буряку мала здійснюватися на складі  відповідача у термін не пізніше  01.10.2006 р.

З матеріалів справи вбачається, первісний покупець - СПДФО Середа О.Є. здійснив 100% оплату за товар у розмірі 100035,00 грн. на рахунок відповідача в обумовлений договором строк, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (т.1, а.с. а.с. 34-38) . Отже, покупець свої зобов*язання за договором купівлі- продажу № 17-0104 виконав повністю.

17.08.2006р. СПДФО Середа О.Є. з позивачем по даній справі, Іноземним підприємством “Омбілік Інвестментс”, м. Харків  уклав   договір уступки вимоги б/н, згідно якого позивач є новим кредитором та одержує право вимоги виконання відповідачем, ТОВ "Агрокомплекс Заповіт", договору купівлі-продажу №17-0104 від 17.04.2006р. в частині виконання основного зобов’язання з поставки цукрового буряку, сплати процентів, штрафних санкцій та інфляційних збитків за прострочення виконання зобов’язань за зазначеним договором.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити на те, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що хоча згідно п. 9.2. договору купівлі-продажу №17-0104 жодна із сторін не може передавати свої права та обов'язки за договором, але ТОВ «Агрокомплекс Заповіт», надіславши позивачу (новому кредитору) у листі №8 від 22.09.2006р. графік поставки цукрового буряку в кількості 550,00 тон та розпочавши на користь останнього виконання своїх обов'язків за договором купівлі-продажу №17-0104, тим самим фактично погодився на заміну кредитора і визнав кредитором позивача.

Як свідчать матеріали справи,  у пунктах 1 та 2 додаткової угоди  №1 від 19.04.2006 р. до договору купівлі-продажу №17-0104 сторони встановили обов’язок відповідача здійснення позивачу компенсації процентної ставки та строк її сплати.

Відповідач у скарзі стверджує про те, що у   договорі купівлі-продажу №17-0104 та додатковій угоді №1 від 19.04.2006 р. до нього чітко не прописані положення щодо «компенсації процентної ставки», що свідчить про недосягнення між сторонами остаточної домовленості з цієї умови. Також посилається на відсутність у діючому законодавстві норм, які б передбачали можливість компенсації процентної ставки.

Колегія суддів зазначає, що зазначені твердження відповідача не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи та положеннями ч. 3 ст. 693 та ст. 536 ЦК України.

Згідно з частиною 3 ст. 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Таким чином, вищенаведеними нормами законодавства закріплено загальне правило про сплату процентів за користування чужими грошовими коштами. При цьому цивільне законодавство залишає за сторонами право визначення у договорі розміру цих процентів та особливості їх сплати.

Що ж до доводів відповідача про відсутність поміж сторонами чіткої домовленості з приводу компенсації процентної ставки, то, як правомірно вказує позивач, а також підтверджується матеріалами справи, відповідачем було запропоновано позивачу графік продажу цукрового буряку, в якому останній визначив належний до поставки цукровий буряк у кількості 550,00 тон в заліковій вазі, тобто з урахуванням додаткової кількості цукрового буряку в якості компенсації процентів.

Отже, умови щодо сплати процентної ставки погоджені сторонами у додатковій угоді №1 від 19.04.2006 р. до договору купівлі-продажу №17-0104 і підтверджені відповідачем у графіку продажу цукрового буряку та базуються на положеннях чинного законодавства.

Враховуючи наведене, відповідач за додатковою угодою №1 від 19.04.2006 р. до договору купівлі-продажу №17-0104 мав здійснити позивачу компенсацію процентної ставки 20% відповідною поставкою цукрового буряку, що дорівнює 41,38 тоннам в заліковій вазі при базовій цукровості 16% за ціною в заліковій вазі без ПДВ на суму 8069,34 грн.

Таким чином, взагалі відповідач до 01.10.2006р. з урахуванням 20% річних повинен був здійснити поставку позивачу цукрового буряку у кількості 554,38 тон в заліковій вазі при базовій цукровості 16% на загальну суму 108104,34 грн. на складі продавця (відповідача).

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст.664 ЦК України товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець проінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач станом на 01.10.2006 р. поставив позивачу 195,422 т цукрового буряку в заліковій вазі на суму 38383,80 грн. Зокрема, відповідач поставив товар позивачу 26.09.2006р.  18,710 т. в заліковій вазі на суму 3892,80 грн., 28.09.2006р. -135,481 т. в заліковій вазі на суму 27079,94 грн., 30.09.2006р. - 16,995 т. в заліковій вазі на суму 3204,58 грн., 01.10.2006р. - 24,236 т. в заліковій вазі на суму 4806,48 грн. У подальшому відповідач здійснював поставки товару наступним чином:  02.10.2006р. - 33,782 т. в заліковій вазі на суму 6752,01 грн., 05.10.2006р. - 11,851 т. в заліковій вазі на суму 2368,66 грн., 11.10.2006р. - 8,666 т. в заліковій вазі на суму 1689,87 грн., 26.10.2006р.- 81,079 т. в заліковій вазі на суму 15936,89 грн., 05.11.2006р. -51,716 т. в заліковій вазі на суму 10003,94 грн., 07.11.2006р. - 79,753 т. в заліковій вазі на суму 15427,42 грн., 22.11.2006р. - 46,370 т. в заліковій вазі на суму 8888,67 грн. Загальна сума товару, який поставив відповідач, складає 100051,26 грн.

Отже, відповідачем в порушення умов договору купівлі-продажу №17-0104 було недопоставлено товару на загальну суму 8053,08 грн.

Як вже зазначалося вище, відповідно до п.3.1. договору купівлі-продажу №17-0104 місцем поставки цукрового буряку є склад відповідача. Але всупереч наведеним умовам договору, відповідач своїми телеграмами запропоновував позивачу отримувати товар із різних полів, які не належали відповідачу. Тобто, в порушення п.3.1. договору купівлі-продажу №17-0104 відповідач фактично здійснював постачання товару з визначених ним полів.

Доводи відповідача про те, що стаття 664 ЦК України надає продавцю право змінити місце поставки товару шляхом інформування покупця про це, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать загальним приписам цивільного законодавства, зокрема, ч. 1 статті 651 ЦК України, відповідно до якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, та статями 525, 526 ЦК України, згідно яких зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Слід також зазначити, що ст. 664 ЦК України пов’язує виконання продавцем обов’язку передати товар з моментом, коли товар готовий до передання покупцеві в належному місці. При цьому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, місце виконання зобов’язання встановлюється у договорі (ч. 1 ст. 532 ЦК України), і якщо місце виконання зобов’язання визначено у договорі, саме це місце вважається належним.

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду про те, що відповідач не здійснив всі належні дії щодо виконання ним договору купівлі-продажу №17-0104.

Крім того, у графіку продажу цукрового буряку, який мав відбуватись в період з 21.09.2006р. по 30.09.2006р. включно, відповідач зазначив, що місце та час відгрузки цукрового буряка погоджується в письмовому виді напередодні дня відгрузки. Але такого письмового погодження не було.

В матеріалах справи відсутнє письмове повідомлення відповідачем позивача до 25.09.2006 р. про  можливість отримання визначеної у графіку кількості буряка, на яке посилається відповідач. Взагалі, відповідач направив позивачеві дві телеграми, а саме 23.09.2006р. про передачу 100 тн. буряка згідно графіку, починаючи з 25.09.2006р., с. Дмитрівка, поле № 2 та 25.09.2006р. про продаж 100 тн. 26.09.2006р., с. Дмитрівка, поле №2. Належних доказів надсилання на адресу позивача інших повідомлень про місце та час отримання у запропонованому періоді решти кількості буряку відповідач не надав.

Слід зауважити, що згідно зі ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Але відповідач не надав суду і в матеріалах справи відсутні докази наявності у власності відповідача відповідної кількості цукрового буряку на час, коли він повинен був передати товар позивачу.

Посилання відповідача на те, що порушення терміну поставки цукрового буряку сталося з вини позивача, належними документами не підтверджені, а саме документальні докази того факту, що останній будь-яким чином перешкоджав або уникав прийняття цукрового буряку від відповідача, в матеріалах справи відсутні.

Отже, відповідач свої зобов’язання за договором купівлі-продажу №17-0104 не виконав належним чином.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України виконання зобов'язання з порушенням умов, визначених його змістом, і/або неналежне виконання зобов'язання є порушенням зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки та відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За приписами ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження його майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Аналогічна норма права міститься у ст.22 ЦК України.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи заяву позивача про втрату інтересу до виконання відповідачем обов’язку в натурі і сплату збитків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про  обгрунтованість вимог позивача щодо відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 8053,08 грн.

Щодо правомірності пред’явлених до стягнення сум пені та штрафу,   колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 6.2. договору купівлі-продажу №17-0104 за порушення строків поставки відповідач має сплатити позивачу неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент розрахунку, за кожен день прострочення від суми сплаченого, але не поставленого товару. Період нарахування пені рахується з моменту отримання відповідачем передплати. Отже, пеня за прострочення у поставці товару складає 1503,15 грн.

У випадку прострочення поставки більш ніж 10 банківських днів відповідач додатково сплачує штраф у розмірі 50% від суми недопоставленого товару. На 01.10.2006р. відповідач поставив позивачу 195,422 т. товару в заліковій вазі на суму 38383,80 грн. На 16.10.2006р. відповідач поставив позивачу товару 249,721 т. в заліковій вазі на загальну суму 49794,34 грн. Тому сума не поставленого вчасно позивачу товару, виходячи із якої позивачем відповідачу був нарахований штраф, склала 58310,00 грн. Розмір штрафу від суми не поставленого вчасно цукрового буряку складає 29155,00 грн.

За цих обставин колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги про стягнення пені в розмірі 1503,15 грн. та штрафу у розмірі 29155,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 18.10.07 р. по справі № 33/230-07 прийняте при повному з*ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні суду висновки відповідають обставинам справи, тому рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача –без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст.105   Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу відповідача - ТОВ "Агрокомплекс Заповіт", Харківська область, Валківський район, с. Сидоренкове –залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2007 р. по справі № 33/230-07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                        Погребняк В.Я.

Суддя                                                        Істоміна О.А.

Суддя                                                         Лащенко  Л.Д.