Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2007 р.                                                           Справа № 08/119-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Чуба В.Б. (директор)

відповідача -  Заварзіної Н.М. (дов. № 48 від 15.02.07р.)

третьої особи - Муригіна О.О. (№161/29 від 24.01.07р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Кочетоцького Виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, смт. Кочеток, Чугуївський район, Харківська область (вх. № 2497 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 11.07.07р. по справі № 08/119-07

за позовом Кочетоцького Виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, смт. Кочеток, Чугуївський район, Харківська область

до Міжгалузевої регіональної корпорації "Теплоенергія" в особі філії міжгалузевої  регіональної  корпорації "Чугуївтеплоенергія", м. Чугуїв, Харківська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виробниче управління водопровідного господарства "Донець", смт. Кочеток, Чугуївський район, Харківська область

про стягнення 36 125,23 грн., -

встановила:

У квітні 2007 року Кочетоцьке Виробниче комунальне підприємство  водопровідно-каналізаційного господарства звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою та після уточнення до неї просило стягнути з Міжгалузевої регіональної корпорації "Теплоенергія" в особі філії міжгалузевої  регіональної  корпорації "Чугуївтеплоенергія" суму боргу за невиконане договірне зобов'язання в сумі 36125,23 грн., мотивуючи свої вимоги с. ст. 629, 610, 611 Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору № 04 від 01.10.06р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.07.2007р. по справі № 08/119-07 (суддя Лаврова Л.С.) в позові відмовлено.

Позивач з рішенням місцевого господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, просить дане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у своїх запереченнях на апеляційну скаргу вважає рішення обґрунтованим та законним, прийнятим при всебічному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, в зв'язку з чим просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення, як безпідставну.

Третя особа надала пояснення у справі, в яких наголошує на той факт, що на даний момент стічні води від котельні відповідача надходять до мережі водовідведення ВУВГ "Донець" та потрапляють до загальної каналізаційної мережі селища.

Заслухавши уповноважених представників позивача, відповідача та третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

При винесенні оскарженого рішення господарський суд Харківської області виходив з того, що 01 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем у даній справі укладено договір № 04 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався приймати від відповідач стічні води, а останній в свою чергу –здійснювати оплату за надані позивачем послуги.

Відповідно до п. 2.1. Договору розрахунки за стічні води здійснюються згідно рахунків платіжними документами. Нарахування здійснюється по загальним пристроям обліку, встановлених на вводах будинків, на підставі діючих тарифів та об'ємів водоспоживання, встановлених згідно приладів обліку та норм  водоспоживання, затвердженим місцевими органами державної влади, в трьохденний строк після отримання рахунку.

Згідно з п. 3.2. "а" Договору позивач прийняв на себе зобов'язання  приймати від відповідача стічні води у розмірі встановленого ліміту в кількості 9636 куб.м/год.

Відповідно до п. 7.1. Договору кількість стічних вод, що відводяться від відповідача, приймається рівним 40% від кількості використаної води за показами лічильників води, встановлених на вводах котельних №№ 9, 12, 24.

Згідно п. 7.2. Договору межі відповідальності за стан та використання каналізаційних мереж встановлюються за балансовою належністю.

В обґрунтування вимог по стягненню заборгованості позивач надав господарському суду підписаний 01.02.2007 року ним та відповідачем акт звірки розрахунків, який підтверджує наявність кредиторської заборгованості в сумі 36125,23 грн. При цьому господарським судом встановлено, що даний акт звірки  не містить позначок за яким саме договором відповідачем підтверджено заборгованість станом на 01.02.2007 року та за які послуги.

Господарський суд також визначився, що стічні води від котельні № 24 до каналізаційних мереж селища не потрапляють через наявність заглушок на вхідному колекторі, що підтверджується актом обстеження каналізаційних мереж від котельної № 24 по вул. Чугуївській, розташованій на території ВУВГ "Донець" та належній МРК "Теплоенергія".

Крім того, оцінивши доводи сторін у справі, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачем не доведено факту надання послуг відповідачу, не надано доказів направлення на адресу відповідача рахунків за надані послуги, як передбачено п. 1.2. Договору, та отримання їх відповідачем за договором від 01.10.2006 року.

Але з такими висновками господарського суду не може погодитись колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ст.  43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,  що ґрунтується на всебічному,  повному  і  об'єктивному  розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду  є  законним тоді,  коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами  матеріального права,  що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх  відсутності  -  на  підставі  закону,  що регулює  подібні  відносини,  або  виходячи  із  загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржене рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає, оскільки суд при його прийнятті не взяв до уваги обставини, суттєві для розгляду цього спору, що призвело до винесення неправомірного рішення.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду України враховує, що відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обов’язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, а також обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з приписами ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної    скарги і перевіряє   законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського  суду  у  повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, здійснивши юридичну оцінку оскарженого рішення суду першої інстанції, та надані сторонами до справи матеріали, дійшла висновку, що всупереч вимог ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України відповідачем не було надано до суду доказів на підтвердження його заперечень проти позовних вимог, у зв’язку з чим фактично не доведено їх підставність, а доводи позивача навпаки підтверджуються наявними у справі доказами та є правомірними.

Із матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем у даній справі укладено договір № 04 (далі - Договір), який регламентує правовідносини між позивачем та відповідачем у справі по прийому стоків в комунальну каналізацію за встановленими тарифами, та визначає зміст  відносин, прав та обов'язків сторін, які відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу  України мають виконуватися належним чином обома сторонами відповідно до умов  Договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до умов даного Договору кількість стічних вод, що відводяться від відповідача, приймається рівним 40% від кількості використаної води за показами лічильників води, встановлених на вводах котельних №№ 9, 12, 24 (пункт 7.1. Договору).

Матеріали справи свідчать про те, що стічні води, які відводяться від котельні №№ 9, 12 приймалися позивачем відповідно до умов Договору, про що відповідач не заперечував та здійснював оплату цих послуг.

Разом з цим, в обґрунтування неправомірності нарахування позивачем    суми заборгованості за надані послуги з водовідведення стічних вод від котельної № 24 за період з жовтня, листопада, грудня 2006 року в сумі 36125,23 грн. відповідач вказує на те, що в даному випадку, стічні води до належних позивачу каналізаційних мереж не потрапляють внаслідок заглушення вхідного колектору з жовтня 2006 року. В підтвердження цього факту відповідач надав акт обстеження 10 січня 2007 року представниками відповідача та ВУВГ "Донець" каналізаційних мереж від котельної № 24 по вул. Чугуївській, розташованій на території ВУВГ "Донець" та належній МРК "Теплоенергія".

Однак вказані доводи не приймаються до уваги колегією суддів апеляційної інстанції, оскільки наданий відповідачем акт від 10.01.07р. в підтвердження його позиції у справі не має юридичної сили, так як обстеження каналізаційних мереж від котельної № 24 проводилось без участі представника позивача, з підприємством якого відповідач безпосередньо знаходиться у договірних відносинах. Докази заглушення вхідного колектору котельної № 24 саме у спірний період в матеріалах справи відсутні.

Крім того, враховуючи правовідносини сторін, врегульовані спірним Договором, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що зміни до цього Договору стосовно припинення приймання стічних вод від котельної № 24 його сторонами не вносились. Вказане також підтвердив і уповноважений представник відповідача в судовому засіданні 11.09.07р.

Належні докази того, що обслуговування позивачем котельної № 24 з приймання стічних вод не проводилось, відповідач не представив.

Також, заперечуючи проти позову, відповідач стверджує, що стічні води від котельної № 24 надходять до каналізації, яка належить не позивачу, а ВУВГ "Донець", про що свідчить акт розмежування балансової належності і експлуатаційної відповідальності сторін, копія якого наявна в матеріалах справи.

З цього приводу, колегія суддів вважає необхідним зауважити, що дійсно стічні води, які відводяться від котельної № 24 потрапляють в каналізаційну мережу, належну ВУВГ "Донець", оскільки дана котельна до 2000 року знаходилась на балансі цього підприємства. Проте, у 2001 році котельню № 24 передано на баланс відповідача, про що свідчить наявний у справі акт балансового розмежування каналізаційної мережі.

Відповідно до положень п. 16.1. Правил користування системами комунального  водопостачання  та водовідведення в  містах і селищах України, які затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994р. за № 65 та зареєстровані в Міністерстві Юстиції України 22.07.1994р. за № 165/374 при неможливості безпосереднього приєднання об'єкта до комунальної каналізації водоканал має право дозволити приєднання об'єкта через каналізаційну мережу основного абонента, яким в даному випадку є ВУВГ "Донець".

Таким чином, колегія суддів визначає, що стічні води від котельної № 24 надходять до мережі водовідведення ВУВГ "Донець" та потрапляють до загальної каналізаційної мережі селища.

Окрім того, факт того, що стічні води від котельні № 24 відводяться в повному обсязі в каналізаційні мережі ВУВГ "Донець" і в подальшому потрапляють до очисних споруд Кочетоцького ВКПВКГ підтверджується також і актом обстеження каналізаційної мережі від котельні № 24 смт. Кочеток, наданим  скаржником до матеріалів справи, який колегія суддів приймає до уваги в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Більш того, відповідач знаходиться на території Кочетоцької селищної Ради, якою встановлені тарифи МРК "Теплоенергія" на відпуск теплової енергії для абонентів селища Кочеток. В затверджених тарифах на послуги теплозабезпечення в калькуляції по статті "водовідведення" для відповідача   закладені витрати в об'ємі 173280,00 грн., з яких фактично сплачено останнім 3840,00 грн.

Враховуючи викладене, а також те, що виставлені позивачем рахунки на оплату послуг з водовідведення стоків, наявні в матеріалах справи, відповідач отримав без заперечень; розмір боргу в сумі 36125,23 грн. підтверджується двостороннім актом звірки розрахунків, підписаним уповноваженими особами обох сторін по спірному Договору; наявність укладення інших договорів між позивачем та відповідачем у справі останнім не доведена; розмір боргу в означеній сумі відповідач не оспорює,  тому колегія суддів приходить до висновку про скасування оскарженого  рішення суду першої інстанції та прийняття нового, яким позовні вимоги задовольняє у повному обсязі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що господарським судом Харківської області при прийнятті оскарженого рішення від 11.07.2007 р. по справі № 08/119-07 було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам та матеріалам справи, у зв’язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а вказане рішення  - скасуванню.

Задовольняючи вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані із розглядом даної справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 44, 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Кочетоцького Виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, смт. Кочеток, Чугуївський район, Харківська область задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.07.2007 р. по справі № 08/119-07 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Міжгалузевої регіональної корпорації "Теплоенергія" в особі філії міжгалузевої регіональної  корпорації "Чугуївтеплоенергія" (63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гагаріна, 15, ) на користь Кочетоцького Виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства (63513, Харківська область, Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Літвінова, 55, ) 36125,23 грн. боргу, 543,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                                    Демченко В.О.

Судді                                                                    Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.