ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"22" листопада 2007 р.
справа № 20-9/224

За позовом Заступника військового прокурора Севастопольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини А1656

до   Товариства з обмеженою відповідальністю “Сапфір-Траст”,

Кримського управління капітального будівництва Міністерства оборони України

про визнання недійсним договору.

суддя Рибіна С. А.

представники сторін:

прокурор –Пархоменко Д.П., посвідчення № 229 від 24.11.2004;

позивач (Міністерство оборони України) - не з'явився;

позивач (Військова частина А-1656) –Дудар В.М., довіреність № 1 від 02.01.2007;

відповідач (ТОВ  "Сапфір-Траст") –Свешников І.А., директор, паспорт ЕС № 852860 від 20.11.1998;

відповідач (ТОВ  "Сапфір-Траст") –Веремчук М.А., довіреність № б/н від 21.09.2007;

відповідач (Кримське управління капітального будівництва Міністерства оборони України) - Депутатов В.О., довіреність №  08   від 09.01.07.

Суть спору:

Заступник військового прокурора Севастопольського гарнізону (далі –Прокурор) звернувся до господарського суду міста Севастополя з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі –Міністерство, Позивач-1), військової частини № А-1656 (далі –Військова частина, Позивач-2) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Сапфір –Траст” (далі –Товариство, Відповідач -1), Кримського управління капітального будівництва Міністерства оборони України (далі –Управління, Відповідач-2) про визнання недійсним договору підряду на капітальне будівництво.

Під час розгляду справи Прокурор надав уточнення правових підстав позову.

Відповідно до позовної заяви та пояснень Прокурора, позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 липня 2007 року між Міністерством оборони України в особі начальника Кримського управління капітального будівництва Міністерства оборони України та Товариством було укладено договір підряду № 227/ДБ-216Буд на капітальне будівництво 42-квартирного житлового будинку по вул. Н. Островської в м. Севастополі, шифр об’єкту 3-107-3 (далі –Договір). Відповідно до умов вказаного Договору, будування 42-квартирного житлового будинку планується на території військового містечка № 372, на якій, в свою чергу, розміщена Військова частина. Даний Договір, на думку Прокурора, укладений з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: зміст Договору  суперечить вимогам ст. 4 Закону України „Про використання земель оборони”, якою не передбачено використання земель оборони з метою громадської забудови; передача земель відповідно до п. п. 45, 50 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України Міністром оборони України не здійснювалася; на думку Прокурора ні Військова частина, ні Міністерство як орган управління добровільно не відмовлялись від користування земельною ділянкою військового містечка № 372; Військова частина, яка відповідно до ст. ст. 92, 95, 125 Земельного кодексу України є землекористувачем вказаної ділянки, не надавала згоди на забудову даної ділянки та не є стороною вказаного Договору, що є порушенням вимог ст. 24 Закону України „Про планування і забудову територій” та ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Дані доводи, на думку Прокурора, є підставою для визнання вказаного Договору недійсним. Прокурор також стверджує, що укладення Договору, який має наслідком проведення будівельних робіт на території Військової частини, заподіює істотну шкоду інтересам держави в особі Міністерства, яка полягає в зниженні боєздатності цієї Військової частини та обороноздатності країни в цілому.

Позивач-1 явку уповноважених представників у судові засідання не забезпечив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, перед останнім засіданням надіслав суду телеграму про відкладення розгляду справи.

Суд, заслухавши думки представників сторін стосовно вказаного клопотання, визнає його не підлягаючим задоволенню з тих підстав, що позивачем не надано доказів повноважень особи, яка надіслала телеграму від імені позивача, не надані докази поважної причини нез’явлення представника в жодне судове засідання.

Таким чином  суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника Позивача-1, оскільки позиція стосовно предмету та підстав позову, що пред’явлений Прокурором в інтересах Позивачів, викладена ним та Прокурор у судовому засіданні обґрунтовує необхідність захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів Позивачів, надає суду певних доказів, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги Прокурора.

Позивач-2 позов Прокурора у судовому засіданні підтримав частково, вважає, що житловий будинок для військовослужбовців може бути збудований на даному місці, однак при дотриманні всіх необхідних вимог.

Відповідач-1 позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи свою позицію тим, що предметом спору по даній справі є визнання недійсним договору підряду № 227/ДБ-216Буд на капітальне будівництво 42-квартирного житлового будинку по вул. Н. Островської в м. Севастополі, шифр об’єкту 3-107-3. Відповідно до умов вказаного Договору, Замовник (Позивач-1) доручає Генеральному підряднику (Відповідач-1), а Генеральний підрядник зобов’язується відповідно до проектної документації, діючих нормативно –правових актів в галузі будівництва та експлуатації об’єктів житлового призначення, а також відповідно до умов Договору, збудувати Об’єкт (42-квартирний житловий будинок по вул. Н. Островської в м. Севастополі, шифр об’єкту 3-107-3), ввести його в експлуатацію та передати Об’єкт Замовнику в якості загальнодержавної власності на праві оперативного управління; Замовник відповідно до умов Договору зобов’язується прийняти від Генерального підрядника закінчений будівництвом об’єкт та сплатити йому певну суму у встановленому Договором розмірі та порядку.

Викладене, на думку Відповідача-1, є підставою для характеризування правовідносин за вказаним Договором як правовідносин будівельного підряду, що регулюються ст. ст. 875 –886 Цивільного процесуального Кодексу. Відповідач-1 також стверджує, що Прокурором не приведено та не обґрунтовано жодної з підстав визнання угоди недійсною, передбачених ст. 203 Цивільного кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України; порушення Позивачем-1 чинного законодавства, що регулює земельні правовідносини, не є, на думку Відповідача-1, підставою для визнання недійсним договору будівельного підряду, оскільки правовідносини сторін за вказаним Договором не ґрунтуються на нормах земельного законодавства; вимоги до договору будівельного підряду, встановлені ст. ст. 875 –886 Цивільного кодексу України, сторонами порушено не було.

Відповідач-2 позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи свою позицію тим, що спірний Договір було укладено начальником Кримського управління капітального будівництва Міністерства оборони України від імені та в інтересах Міністерства оборони України на підставі довіреності Міністра оборони України № 220/387/Д від 16.06.2007 в якій вказано, що Міністерство оборони України в особі Міністра оборони України уповноважує начальника Кримського управління капітального будівництва Міністерства оборони України укласти від імені Міністерства оборони України на підставі рішення тендерного комітету Міністерства оборони України вказаний договір підряду № 227/ДБ-216Буд на капітальне будівництво 42-квартирного житлового будинку по вул. Н. Островської в м. Севастополі, шифр об’єкту 3-107-3.

Відповідно до п. 1 Наказу Міністра оборони України № 772 від 28.12.2005 єдиним замовником житла для військовослужбовців Збройних Сил України є Міністерство оборони України. Таким чином, на думку Відповідача-2, укладення вказаної угоди начальником Кримського управління капітального будівництва Міністерства оборони України від імені Міністерства створило відповідні цивільні права та обов’язки саме для Міністерства, але не для Управління.

Відповідач-2 також вважає, що Прокурором помилково вказано Управління в якості відповідача по справі; належним відповідачем відповідно до обставин спору, на його думку, слід вважати Міністерство. Відповідач-2 відповідно до відзиву на позовну заяву та пояснень, наданих суду під час розгляду справи, також вказує, що Прокурором при зверненні до господарського суду міста Севастополя з відповідним позовом в інтересах Міністерства та Військової частини не визначені підстави для такого звернення, та не визначена суть порушення Відповідачами по справі прав та охоронюваних законом інтересів Міністерства. На підставі викладеного, Відповідач-2 заявив клопотання про залишення вказаного позову Прокурора без розгляду в порядку п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України судовий розгляд відкладався.

В порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору продовжений ухвалою суду за клопотанням сторін.

Згідно  ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням представників сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ними російською мовою.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази, суд встановив:

24.10.2005 відповідно до розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 1393р „Про дозвіл на проектування та будівництво багатоквартирного багатоповерхового житлового будинку по вул. Н. Островської, 8 для військовослужбовців та осіб, що звільняються зі служби Міністерства оборони України” Управлінню надано згоду на проектування та будівництво багатоквартирного багатоповерхового житлового будинку по вул. Н. Островської, 8 для військовослужбовців та осіб, що звільняються зі служби Міністерства оборони України, за умовами виконанні Управлінням певних вимог, зокрема уточнення цільового використання земельної ділянки для вказаної забудови, та, при необхідності, переоформлення права землекористування ділянкою забудови у встановленому законом порядку.

Відповідно до Преамбули, ст. 1 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” цей Закон встановлює правові та економічні засади здійснення процедур закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок державних коштів. Метою цього Закону є створення конкурентного середовища у сфері державних закупівель, а також запобігання проявам корупції у цій сфері, забезпечення прозорості процедур закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти та досягнення оптимального і раціонального їх використання.

Замовником є розпорядник державних коштів, який здійснює закупівлю в порядку, визначеному цим Законом. При цьому замовником вважається суб'єкт, тендерний комітет якого проводить процедуру закупівлі та який одночасно укладає з переможцем договір про закупівлю, крім випадків здійснення закупівлі товарів на засадах міжвідомчої координації.

Державна закупівля –це придбання замовником товарів, робіт і послуг за державні кошти у порядку, встановленому цим Законом, при цьому здійснення закупівлі одним замовником в інтересах іншого забороняється, крім випадків здійснення закупівлі товарів на засадах міжвідомчої координації.

Відповідно до наказу Міністра оборони України № 772 від 28.12.2005 єдиним замовником житла для військовослужбовців Збройних Сил України є Міністерство оборони України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що державна закупівля послуг щодо капітального будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється Міністерством оборони України.

Ст. ст. 13, 14 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” встановлено, що закупівля може здійснюватися шляхом проведення відкритих торгів із зменшенням ціни; при цьому основними процедурами здійснення державних закупівель є редукціон та відкриті торги із зменшенням ціни.

Як вбачається з доповіді –довідки по тендерній пропозиції № 3 (розкриття 26.06.2007) від учасника торгів (Товариства) щодо закупівлі будівельних робіт по будівництву об’єкту шифр 3-107-3 за адресою: АР Крим, м. Севастополь, вул. Н. Островської, в/м № 372, Управлінням запропоновано визначити постачальником робіт з будівництва вказаного об’єкту учасника торгів Товариство з обмеженою відповідальністю „Сапфір –Траст”.

Відповідно до витягу з протоколу засідання тендерного комітету по визначенню переможців за результатами проведення відкритих торгів із зменшенням ціни щодо закупівлі підрядних робіт з реконструкції об’єктів власного будівництва Міністерства оборони України № 43/2/1 від 12.07.2007 переможцем відкритих торгів із закупівлі „Робіт з будівництва 42-квартирного житлового будинку за адресою: м. Севастополь, вул. Н. Островської” визначено Товариство; тендерна пропозиція Товариства визнано найкращою та акцептована.

Згідно зі ст. 29 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” замовник акцептує тендерну пропозицію, що визнана найкращою за результатами оцінки. Протягом п'яти календарних днів з дня акцепту замовник надсилає переможцю торгів повідомлення про акцепт тендерної пропозиції, строк дії якої не закінчений, а також надсилає всім учасникам процедур відкритих торгів із зменшенням ціни, двоступеневих торгів і торгів з обмеженою участю письмове повідомлення про результати торгів (у тому числі через інформаційні системи в мережі Інтернет) із зазначенням назви та місцезнаходження учасника-переможця, тендерна пропозиція якого визнана найкращою за результатами оцінки. З учасником, тендерну пропозицію якого було акцептовано, замовник укладає договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації у строк не раніше ніж через п'ять робочих днів з дня відправлення письмового повідомлення всім учасникам процедур відкритих торгів із зменшенням ціни, двоступеневих торгів і торгів з обмеженою участю про їх результати, але не пізніше ніж через 21 робочий день з дня акцепту.

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 269/3/591 від 13.07.2007 голова тендерного комітету –директор Департаменту державних закупівель Міністерства оборони України повідомила Товариство про акцепт тендерної пропозиції Товариства за результатами відкритих торгів із зменшенням ціни щодо закупівлі „Робіт з будівництва 42-квартирного житлового будинку за адресою: м. Севастополь, вул. Н. Островської”.

Згідно з наказом Державного секретаря Міністерства оборони України № 25 від 17.05.2003 „Про затвердження Положення про Кримське управління капітального будівництва Міністерства оборони України” Управління є державною госпрозрахунковою організацією Міністерства оборони України, створеною з метою забезпечення виконання завдань щодо капітального будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей, об’єктів військового призначення для потреб Збройних Сил України з метою підтримання їх у стані бойової та мобілізаційної готовності.

Відповідно до листа тимчасово виконуючого обов’язки директора Департаменту будівництва Міністерства оборони України № 227/8/3/46 від 18.07.2007, начальнику Управління Зімовнову В. І. запропоновано у 5-денний термін оформити договір підряду на будівництво вказаного об’єкту.

Згідно ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

До матеріалів справи прокурором  наданий дозвіл на виконання будівельних робіт № 1070 від 20.08.2007, згідно якого на підставі розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації від 24.10.2005 р. № 1393-р, держ. акту на право постійного користування землею від 27.12.2001 № 1210, Управлінню надано дозвіл на виконання підготовчих будівельних робіт по вул. Н. Островської, 8 на території вм № 372, підрядником вказаних підготовчих робіт є Товариство. Посилання Прокурора на наявність припису про припинення робіт на підставі  дозволу не приймається судом до уваги, оскільки на час звернення Прокурора з відповідним позовом до господарського суду м. Севастополя, тобто 05.09.2007, дію вказаного дозволу зупинено не було, крім того, факт виконання  або невиконання будівельних робіт на об’єкті не стосується предмету спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спірний Договір є договором підряду, який укладено за результатами державної закупівлі, проведеної шляхом відкритих торгів зі зменшенням ціни відповідно до вимог, встановлених ст. ст. 875 –886 Цивільного кодексу України, Законом України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

Таким чином, суд визнає правомірними доводи щодо правової природи спірного Договору та вважає, що при його укладенні дотримані вимоги Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”..

Відповідно до ст. ст. 238, 239 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Як вбачається з матеріалів справи, довіреністю № 220/387/д від 16.06.2007 р. Міністерство Оборони України в особі Міністра Оборони України Гриценка А. С. уповноважило начальника Кримського управління капітального будівництва Міністерства Оборони України Зімовнова В. І. укласти від імені Міністерства оборони України правочин (договір, контракт) підряду на капітальне будівництво, а саме: договір підряду на будівництво 42-квартирного житлового будинку в м. Севастополь, вул. Н. Островської. Зі змісту договору також вбачається те, що замовником будівництва вказаного об’єкту є Міністерство оборони України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірний Договір з боку Замовника укладений уповноваженим представником Міністерства у відповідності з вимогами ст. ст. 238, 239 Цивільного кодексу України. Твердження Прокурора про те, що вказаний Договір було підписано начальником Управління з перевищенням повноважень, наданих йому відповідно до вказаної довіреності Міністерства, є необґрунтованими, суперечать фактичним обставинам справи, не доведені належними доказами, та не приймаються судом до уваги.

Відповідно до ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені вказаними частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Вказаний перелік підстав визнання угоди недійсною є вичерпним та будь-якому розширювальному тлумаченню не підлягає.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, Прокурором в обґрунтування заявлених у позові вимог не приведено належних доказів невідповідності спірного Договору вимогам Цивільного кодексу України, зокрема вимог ст. ст. 875 –886 Цивільного кодексу України, інших актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; спірний Договір укладено юридичними особами, що мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, з дотриманням вимог, встановлених Цивільним кодексом України; волевиявлення сторін Договору є вільним; дії сторін щодо виконання обов’язків за вказаним Договором спрямовані на реальне настання правових наслідків, зумовлених Договором.

Посилання Прокурора на невідповідність оскаржуємого договору статті 77 Земельного кодексу України та Закону України “Про використання земель оборони” не може бути прийнято судом з тих підстав, що даними нормами не встановлена заборона використання земель оборони для розташування на них військовослужбовців Збройних сил України. Крим того, сам по собі договір підряду не є підставою для зміни цільового призначення земельної ділянки, тому не може протирічити вищезазначеним нормам.

На підставі викладеного суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним договору підряду № 227/ДБ-216Буд на капітальне будівництво 42-квартирного житлового будинку по вул. Н. Островської в м. Севастополі, шифр об’єкту 3-107-3 в порядку, передбаченому ст. 215 Цивільного кодексу України.

Доводи Прокурора щодо зниження боєздатності Військової частини та обороноздатності країни в цілому також є необґрунтованими, тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Стосовно клопотання Відповідача –2 щодо залишення позову Прокурора без розгляду в порядку ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаної статті господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано. Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, її підписано заступником військового прокурора Севастопольського гарнізону; відповідно до ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру” представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Формами вказаного представництва, зокрема, є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб, а також участь у розгляді судами справ. Отже, вказану позовну заяву підписано уповноваженою особою, яка відповідно до ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру” здійснює представництво інтересів держави у господарському суді, тому вказане клопотання Відповідача-2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя                                                                                                                С.А. Рибіна

Рішення оформлено та підписано  відповідно до вимог

ст. 84 Господарського процесуального кодексу України  03.12.2007

Розсилка:

1.          Заступник військового прокурора Севастопольського гарнізону: 99011, м. Севастополь, вул. Суворова, буд. 27

2.          Міністерство оборони України: 03168, м. Київ, Повітрянофлотський проспект, буд. 6

3.          військова частина А1656: 99000, м. Севастополь, вул. Н. Островської, буд. 8

4.          ТОВ “Сапфір-Траст”: 99008, м. Севастополь, вул. Карантинна, буд. 16

5.          Кримське управління капітального будівництва Міністерства оборони України: 95043, м. Сімферополь, вул. Залізнична, буд. 5

6.          справа