ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" листопада 2007 р.

Справа  № 26/284-07-6164

За
позовом  : фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1;

до
відповідача  :  Державного підприємства ”Кодимське лісове
гсоподарство”;

про
стягнення  11933,37 грн.

Суддя Никифорчук М.І.

За участю представників сторні :

Від позивача :  ОСОБА_2 за довіреністю;

Від відповідача :  Пташенчук Г.В. за довіреністю;

Суть спору :   заявлена
вимога  про стягнення  з відповідача 11933 грн. 37 коп.  -різниці в вартості  поставленого
відповідачеві  товару  та
отриманої  у  рахунок
оплати  лісопродукції.

Позивач  вимоги
підтримує.

Відповідач  вимоги
не  визнає,  про  що  зазначив
у  відзиву  на
позов.

Розглянувши  матеріали
справи,  вислухавши представників
сторін,  господарський  суд, -

у с т а н о в и в :

09.08.2006 р. між сторонами  по
справі,  суб'єктом  підприємницької  діяльності -фізичною особою  ОСОБА_1 та Державним  підприємством
„Кодимське  лісове  господарство” укладений договір поставки №
123-2006.

Відповідно до  п.1 1 договору,  Постачальник, ( позивач по справі),   передає у власність покупцю,  ( відповідачеві по справі ) нафтопродукти (
надалі -Товар), покупець приймає і сплачує їх
вартість.

Відповідно до п. 2.3 договору,
розрахунок покупцем за отриманий товар здійснюється лісопродукцією ( пиловиком
дуба 1,2, 3 сорту d ( 26-34) см. та технологічною сировиною дуба протягом
одного місяця з дня отримання товару за ціною згідно протоколу погодження цін
(додаток № 1)  Ціна лісопродукції  не являється твердою і може мінятись в ході
дії даного договору, виходячи із зміни кон'юнктури.

З
приведених  умов  договору випливає, що  сторонами погоджений порядок розрахунків  за
поставлену  нафтопродукцію.

Протоколом   погодження
вільної  оцінки оптової ціни на
лісопродукцію між
ДП „Кодимський лісгосп” та СПД -фізичною
особою  ОСОБА_1, який  є
додатком   до договору,  сторонами
погоджені  ціни  на
поставку  пиловика 3 сорту
технологічної сировини дуба.

Виконуючи  умови
договору,   по накладним № 8/09
від 8 вересня 2006 р., № 12/09 від
12  вересня 006 р.  та довіреності до них серії ЯЕТР № 151240 від
7 вересня 2006 р., відповідачем отримано від позивача  дизпалива та бензину   А-76 на загальну суму 76746,93 грн.

На виконання  умов
п.2.3  договору,    відповідачем  поставлено
позивачеві лісопродукції  у  рахунок отриманих  нафтопродуктів по  товарно - транспортними накладними (ТТН)  :                  № 014032 від 25.09.2006 р.; №
015405 від 27.10.2006 р.; №   015404 від
27.10.200 6р. ; № 015402 від 27.10.2006 р.; №
015478  від 28.10.2006 р.;  №
015974  від  03.11.2006 р.; №  015975 від 10.11.2006 р. ; № 015976 від  17.11.2006 р. на  загальну
суму  64 813 грн. 56 коп.

Зі
змісту  п.2.3 договору  випливає,
що  відповідач  зобов'язаний поставити лісопродукції у строк
-протягом  місяця  з  дня  отримання
товару  від  позивача.

Відповідно до вищевказаних  накладних
поставка  нафтопродуктів  здійснено                              8 та 12 вересня
2006 р. то поставка  лісопродукції  повинна
бути  здійснена  не пізніше                              8 та 12 жовтня
2006 р.

З вищеприведених ТТН вбачається, що
частка лісопродукції поставлена
25.09.2006 р., а   частка  лісопродукції
поставлена 27.10.2006 р. та 03,
10 та 11 листопада 2006 р., тобто
пізніше ніж у  місячний строк.

З приведеного  випливає,
що відповідачем  поставка
лісопродукції у встановлений договором
строк не виконано, що є порушенням умов договору.

Вказане свідчить про порушення  відповідачем вимог статей 525 та 526
Цивільного кодексу України, відповідно яких одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом, та зобов'язання  має виконуватися  належним
чином  відповідно до умов договору
та  вимог цього Кодексу, інших актів  цивільного
законодавства, а за  відсутності  таких
умов  та  вимог -
відповідно  до  звичаїв
ділового  обороту  або
інших  вимог,  що звичайно ставляться.

Згідно ч. 3 ст. 612 ЦК України,
якщо    внаслідок    прострочення    боржника
виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора,  він може відмовитися від прийняття виконання
і вимагати відшкодування збитків.

Станом  на
день  звернення до господарського
суду для позивача  поставка  лісопродукції втратила інтерес, про що
відповідач  був  повідомлений
листом № 5 від 18.06.2007 р. Але відповідачем цей лист залишений  без уваги.

Різниця  в вартості
поставленого на адресу відповідача товару та отриманої у рахунок оплати
товару лісопродукції  складає  11 933 грн. 37 коп.

На підставі викладеного  позивач просить  позов задовольнити та  стягнути з
відповідача  вказану різницю.

Заперечуючи  проти
позову  відповідач  надав відзив, у якому зазначає, що він не має
боргу перед  позивачем, оскільки  позивачем
було поставлено  неякісне
паливо,  про що свідчить акт  від 20 липня 2007 р., складений сторонами по
справі,  відповідно  до
якого,  позивач  визнає,
що  поставлене  паливо було неякісне  та
зобов'язалась  відшкодувати  заподіяні відповідачеві  збитки в сумі 3000 грн.

Крім того, відповідачем  наданий акт
від 05 жовтня 2006 р. про відмову від підпису, згідно якого  позивач
відмовляється  від свого
підпису  під вказаним вище актом від 20
липня 2007 р.

Разом з тим,   відповідачем наданий акт від 27.09.2006 р. ,
складений посадовими особами ДП „Кодимський
лісгосп”, відповідно  до  якого
посадові  особи  ДП „Кодимський лісгосп” засвідчують, що  поставлене
позивачем пальне  виявилось   неякісним, у зв'язку з чим вийшла з ладу
техніка -5 автомобілів зазнали  ремонт
двигуна. У зв'язку з поганою якістю
бензину  збитки підприємства  склали 10074,48 грн.

Вказані відповідачем  заперечення суд  приймає до уваги, але, разом з цим, на думку
суду,  вони не впливають на суть предмета
спору  по даній справі.

Проаналізувавши надані сторонами
докази,  суд прийшов до наступного
висновку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання  та  інші
учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог,  що у певних умовах звичайно
ставляться.

Вищеприведене  позивачем,
на думку суду,  об'єктивно
підтверджується наявними у справі доказами, не спростовано відповідачем,   тому
суд вважає,  що  вимоги позивача  є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та
керуючись  ст.ст. 82-85  ГПК України, суд -

в и р і ш и
в  :

Позов  - задовольнити.

Стягнути   з
Державного  підприємства
„Кодимське  лісове господарство”  ( 66000, Одеська область, м. Кодима, вул.
Садова, 3; р/р в АППБ „Аваль” м. Одеси,  МФО 328351,
)  на  користь
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
( АДРЕСА_1; р/р    НОМЕР_1  в
КФ  АКБ  „Індустріалбанк”  м.
Кременчук,  МФО  331304,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) -
різницю вартості поставленого товару
в сумі 11 933  (одинадцять тисяч
дев'ятсот тридцять                  три)
грн. 37 коп., державного мита в
сумі  119 (сто дев'ятнадцять )
грн. 33 коп.,  витрат  на
інформаційно -технічне
забезпечення  судового процесу в
розмірі 118 (сто вісімнадцять) грн.

Рішення господарського суду набирає
законної  сили згідно зі ст. 85 ГПК
України.

Суддя
Никифорчук М.І.