ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"13" березня 2007 р.
Справа №  4/38

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу  № 4/ 38

за позовом  Товариства з  обмеженою  відповідальністю виробничо-комерційна фірма “Агропродукт” м. Рожище Волинської  області

до приватного підприємства  “Алко” м.Кіровоград

про стягнення   26889  грн. 40 коп.

Представники сторін :

від позивача - Кучма В.Ю. , довіреність № 1  від 19.02.07;

від відповідача:  участі  не брали.  Про  час та місце  розгляду  справи  належним чином повідомлені у  відповідності до  Інструкції  з діловодства в господарських судах  України. Направлене   відповідачу  повідомлення  про час та місце  розгляду  справи №1200167 повернуто  до  суду  без  вручення з  відміткою установи  зв'язку  про те, що адресат вибув  з  зазначеної  адреси ( поштова  адреса  м.Кіровоград просп. Правди 8 корп.1 вказувалась  відповідачем при укладанні  договору- а.с.17,  а  також при  проведенні   переписки з  позивачем- а.с.18-19).

Заявлено позов про стягнення заборгованості в  розмірі 26889  грн. 40  коп.  з приватного підприємства  “Алко”  за  поставлений  товар .

Представник позивача вимоги підтримав та просить їх задовольнити  в  повному обсязі.

Відповідач відзив на позов  не подав.

Доказів погашення заборгованості не представлено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та  відповідача,  проаналізувавши     встановлені   факти  та  відповідні  до них  правовідносини, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до  договору  поставки  №77/03-06  від  31.03.2006  року  ( в  подальшому - Договір)     згідно  видаткової накладної №РН-0000243 від  07.04.2006 року  та на підставі довіренності ЯЛШ №642264  від 04.04.2006 року відповідачем через   представника Дубницького  О.В. отримано у  позивача

“Кільку в томатному соусі” в  кількості  20007 банок на  суму  25608  грн. 96  коп.

Відповідно до  п.2.2. договору оплата за товар здійснюється покупцем на протязі одного банківського дня з моменту отримання  партії товару згідно п.1.1. договору.

Згідно п.3.1. договору  партія товару за даним договором  поставляється автотранспортом  постачальника на склад покупця в строк не пізніше двох календарних днів з моменту підписання даного договору.

Пунктом  3.4. договору передбачено, що  право власності і ризику на товар від постачальника до покупця переходить з моменту передачі товару, що підтверджується  відміткою покупця в супровідній товаро-транспортній накладній.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши  їм  правову  оцінку, господарський суд приходить  до переконання, що  позовні вимоги  щодо стягнення суми  основного боргу  в  розмірі  25608 грн.  96  коп. є  обгрунтованими та  підлягають  до повного задоволення  враховуючи  наступне.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець / постачальник/ , який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності,  а покупець зобов’язується  прийняти товар і  сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.           За приписом  ст. 670  Цивільного  кодексу  України  якщо  продавець  передав  покупцеві  меншу  кількість  товару,  ніж  це  встановлено  договором  купівлі-продажу,  покупець  має  право  вимагати передання кількості  товару, якого   не вистачає,  або  відмовитись  від  переданого  товару  та  його  оплати,  якщо він оплачений- вимагати  повернення  сплаченої  за нього  грошової  суми.

Як вбачається  із  матеріалів  справи   відповідач   прийняв  поставлений  позивачем  товар та  не вжив  заходів  для  повернення  товару  позивачу. Висунуті 17.03.2006 року    позивачу  відповідачем  вимоги  про    поставку    товару  на  загальну   суму в  розмірі  251550 грн. як  умову  для  проведення  оплати  за   отриманий і  використаний  за  власним  розсудом  товар,  не  відповідають  умовам  Договору  щодо  проведення  розрахунків.  Розділ  2 “Умови  оплати” Договору   не  містять  умови  про  проведення  оплати  після   отримання   товару  на  суму  251550 грн.,  натомість п.2.2  цього  розділу  чітко визначає термін  оплати - на  протязі  трьох  банківських  днів з  моменту  отримання  партії  товару.

Суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у відповідності до вимог ст.ст. 11, 639,655,691 ЦК України  підтверджують що це  саме  договір купівлі-продажу. Специфікація товару, ознаки, якість, ціна, вартість - визначені в накладній.

На користь відносин купівлі-продажу свідчить і застереження в документах на отримання  товару  про ціну з ПДВ.

Позивач передав майно, а відповідач прийняв товар, але не розрахувався за нього, тим самим не виконавши свої зобов’язання.

Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Саме невиконання умов договору з боку відповідача і стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідач вимоги позивача  не  визнав,   але  доказів належного виконання зобов’язання суду не надав. Відповідачем не оспорюється  факт  отримання   товару,  при проведенні звірки  взаєморозрахунків  відповідач без  зауважень  підписав акт з  якого вбачається  наявність   заборгованості за  відповідачем у  розмірі  91364 грн.96 коп. Спір  фактично виник  через  небажання    відповідача  провести  оплату   отриманого від  позивача  та  використаного  на  власний  розсуд  товару. Укладений   між сторонами  договір та  норми   діючого  законодавства  не містять підстав для  звільнення   відповідача від  обов'язку  оплатити отриманий  товар. Посилання  відповідача  на  п.6 ст. 193  Господарського кодексу України  як  на  підставу для  звільнення його  від  виконання зобов'язання  по договору  купівлі-продажу  не    базується  на     вимогах  права, оскільки  за  приписом  вказаного  закону  зобов'язана  сторона  має    право  відмовитись від  виконання  зобов'язання у  разі  неналежного  виконання  другою  стороною  обов'язків,  що  є   необхідною  умовою  виконання.  Доказів  того,  що  позивач  не виконав  обов'язків, що є необхідною  умою  виконання    відповідач  не   надав.                          Документів, що підтверджують повний розрахунок по договору з позивачем відповідач не представив. Позивач правомірно просить стягнути наявний основний борг  91364 грн. 96 коп. з відповідача на підставі ст. 526 ЦК України, зобов’язання має бути виконано в натурі. На день розгляду заяви борг на користь позивача складає  91364 грн. 96 коп.  Розрахунок боргу зроблений вірно, а вимоги обгрунтовані, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Статтею 334 Цивільного  кодексу  України   передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. До передання майна прирівнюється вручення  товаро-розпорядчого документа на майно.

Відповідно до ст. 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. Якщо покупець  прострочив оплату товару, продавець має право  вимагати від нього повернення товару. Продавець має право вимагати  від покупця повернення товару також у разі ненастання обставин, за яких право власності на товар мало перейти до покупця.

Аналізуючи діюче законодавство та умови договору, обставини справи суд приходить до висновку про те, що  у відповідача наступило право власності на цей товар.  Доказів знаходження спірного товару у відповідача на збереженні чи на іншій підставі, передбаченій законом, відсутні.

Поряд з цим, господарський  суд  вважає, що  в частині  заявлених  позовних вимог про стягнення 1280  грн. 44 коп. , тобто  у  розмірі  5%  вартості  товару , слід  відмовити, оскільки   позивачем не виконано умови  договору  по поставці 40000 грн., а  при   нарахуванні  та стягненні  штрафу  визначальним  є виконання  умов  договору  сторонами в  повному обсязі.

Згідно ст. 49 ГПК України державне мито та витрати по оплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, покладається на позивача пропорційно  розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись  ст.ст. 712, 526, 697 Цивільного кодексу України, ст. 49, 82,84,85,116,117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов  задовольнити  частково.

Стягнути з приватного підприємства  “Алко” м.Кіровоград  вул.  Фрунзе  18/21 ( поштова  адреса  м.Кіровоград  проспект   Правди 8 корп.1)  код  32095706 р/р 749 МФО 323594 АКБ “Правексбанк”  на користь Товариства з  обмеженою  відповідальністю виробничо-комерційна фірма “Агропродукт” м. Рожище Волинської  області вул. Куліша  46, р/р 0212 Луцька філія АКБ "Форум", МФО 303644, ЗКПО 30457451 заборгованість за поставлений  товар в розмірі  25608   грн. 96 коп., суму  сплаченого  державного  мита в  розмірі 256  грн. 09 коп.     та  112 грн. 38 коп. за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати.

В задоволенні   решти  позовних вимог  відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя

Ю. І. Хилько