ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.10.2007
Справа №2-8/13262-2007А

За позовом – ДПІ в м. Керчі, м. Керч

До відповідача – Малого приватного підприємства «ТТТ», м. Керч

Про припинення юридичної особи

Головуючий суддя Чумаченко С.А.

Секретар Ярилова О.С.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Притуленко Є.С., пред-к за дов. №10816/10/10-0 від 01.08.2007 року.

Від відповідача – не з’явився

Сутність спору: позивач, ДПІ в м. Керчі звернулося до Господарського Суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до відповідача, Малого приватного підприємства «ТТТ», просить припинити юридичну особу Мале приватне підприємство «ТТТ», , юридична адреса: 98300, м. Керч, провулок Митридатський, 12, кв. 2.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив таким чином не скориставшись наданим йому процесуальним правом на безпосередню участь у судовому процесі та доведені суду своїх міркувань та заперечень по суті спору.

Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України та п.2-1 Прикінцевих положень  Кодексу адміністративного судочинства України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Розглянувши  матеріали справи, вивчивши надані докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Виконавчого комітету Керченської міської ради від 26.06.1998 року № 641-р зареєстроване Мале приватне підприємство «ТТТ», про що видано свідоцтво про державну реєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності – юридичної особи, та привласнено ідентифікаційний код суб’єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України – 25624428. З 10.07.1998 року відповідач знаходиться на податковому обліку.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами» № 2181-III від 21.12.2000р. платники податків повинні представляти до органів ДПІ звітність з періодичністю, встановленою нормами діючого законодавства.

Так, судом встановлено, що 04.07.2007 року відповідачем до Державної податкової інспекції в м. Керчі АР Крим була надана декларація з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2007 року.

Згідно обгрунтуванння позовних вимог, позивач посилається на те, що в продовж більш ніж 6 місяців відповідач не здійснює господарської діяльності та не отримує прибутку, у зв’язку з чим фактична відсутність виробничої та комерційної діяльності не відповідає меті та призначенню підприємства, встановленим статутом Малого приватного підприємства «ТТТ» на підставі чого державна реєстрація відповідача повинна бути припинена.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" підставами   для   постановлення   судового  рішення  щодо припинення  юридичної  особи,  що  не  пов'язано  з   банкрутством юридичної особи, зокрема є провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом.

Однак, згідно п.4.1. Статуту Малого приватного підприємства «ТТТ», основним узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності є прибуток.

Позивачем не надано суду доказів здіснення відповідачем, крім виробничої та комерційної діяльності, іншої діяльності яка б суперечила установчим документам, або була заборонена законом.

В свою чергу, згідно ст. 104 Цивільного Кодексу України, юридична  особа припиняється в результаті передання всього свого  майна,  прав  та  обов'язків  іншим  юридичним   особам   - правонаступникам (злиття,  приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою,  що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За даними Державної податкової інспекції в м. Керчі АР Крим, заява з приводу припинення зайняття підприємницькою діяльністю від відповідача не надходила. На момент подачі адміністративного позову реєстрація відповідача в органах державної реєстрації не скасована.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чумаченко С.А.