ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "20" листопада 2007 р.                                                       по справі  № 4/159-38

за позовом Луцька райдержадміністрація  в особі      Прокурор Луцького району

до відповідача Сільськогосподарське приватне підприємство "Садів"

про стягнення 5251,89 грн.

Суддя   Слободян П.Р.

Представники:

Від позивача: Левчук Г. В. - довіреності у справі

Відвідповідача: н/з.

в судовому засіданні взяв участь: Манзій П. П. - прокурор відділу представництва прокуратури Волинської області

Суть спору: прокурор Луцького району Волинської області в інтересах держави в особі Луцької райдержадміністрації, м. Луцьк просить стягнути з відповідача - сільськогосподарського приватного підприємства "Садів", с. Садів 5251,89грн. заборгованості по орендній платі.

Відповідач вимоги ухвали суду від 12.10.2007 року не виконав, в судове засідання представник відповідача не з’явився, хоч був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст.75 ГПК України в разі неподачі відзиву на позовну заяву та витребуваних судом доказів, справу може бути розглянуто за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, господарський суд встановив:

29.01.2007р. між Луцькою районною державною адміністрацією Волинської області та сільськогосподарським приватним підприємством "Садів" було укладено договір оренди земельних ділянок, який зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди за № 04.

Згідно п. 2 договору від 29.01.2007р. в оренду відповідачу передається земельна ділянка загальною площею 120,41га, у тому числі: землі природоохороного призначення - 25,0га, землі, що знаходяться під господарськими дворами та спорудами - 20,00га та незатребувані частки (паї) - 71,45га.

Відповідно до п. 9. договору від 29.01.2007р. орендна плата вноситься відповідачем у грошовій формі в розмірі 7583,00грн. щомісячно протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Згідно ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обов’язки суб’єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Отже, з моменту підписання договору та отримання землі між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які регулюються як загальними положеннями про зобов'язання так і окремими зобов’язаннями, зокрема, найм (оренда).

Відповідно до п. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Однак, відповідач свої зобов’язання, щодо оплати суми оренди виконав частково, внаслідок чого виникла заборгованість по орендній платі в розмірі 5055,36грн., згідно поданих суду розрахунків за лютий - вересень 2007р.

Крім того, відповідачу у згідно договору за неналежне виконання договірних зобов’язань та несвоєчасне проведення обов’язкових платежів, позивачем було нараховано пеню, яка у відповідності до представленого суду розрахунку прострочення платежів склала 50,97грн. пені.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів, що згідно розрахунку становить 105,12грн. - річних.

Враховуючи викладене, позов підставний і підлягає до задоволення.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті держмита та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, слід віднести за рахунок останнього, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з сільськогосподарського приватного підприємства "Садів",                (с. Садів, Луцький район, код 03737379) в користь Луцької райдержадміністрації,  (м. Луцьк, вул. Ковельська, 53, код 04051425) 5055,36грн. основного боргу, 50,97грн. пені, 105,12грн. річних.

3. Стягнути з сільськогосподарського приватного підприємства "Садів",                (с. Садів, Луцький район, код 03737379) в доход Державного бюджету України 102,00грн. державного мита та 118 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Державного бюджета м. Луцька (р/р100002 одержувач коштів УДК у м. Луцьку, банк одержувача ГУДКУ у Волинській області, код одержувача 21741605, МФО 803014, КЕКД 22050000.).

Суддя                                                                      Слободян П. Р.