КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2007                                                                                           № 37/145

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - ЗабавськаН.В. – представник, дов. №7 від 26.02.2007;

від відповідача - не викликався та не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.04.2007

у справі № 37/145 (Кондратова І.Д.)

за позовом                               ТОВ "Никифор-Рода"

до                                                   ВАТ "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"

про                                                  стягнення 13200000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2007 у справі №37/145 позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13 200 000,00 основного боргу, 25 500,00 грн. держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване тим, що згідно з п. 4.1 договору поставки № 4 від 10.01.2006 після перерахування відповідачем вартості товару, який визначений специфікацією, позивач передає відповідачу товар у 30-денний термін; позивачем за договором поставки № 4 від 10.01.2006 було передано відповідачу три комбайни зернозбиральні марки КЗС-11 „Дніпро-350”, про що складено акти приймання-передачі від 31.03.2006; комбайни прийняті представником відповідача Неділько С.П. на підставі довіреності на отримання матеріальних цінностей від 29.03.2006 серія ЯКР № 397045 згідно з видатковою накладною № РН-0000022 від 31.03.2006; зауважень щодо технічного стану комбайнів, комплектності та документації у відповідача не виникло, про що зазначено в актах приймання-передачі; 28.09.2006 позивач звернувся до відповідача у порядку ст. 530 ЦК України з вимогою перерахувати вартість товару за договором поставки № 4, що складає 13 200 000 грн. на поточний рахунок позивача в семиденний термін з дати поштового направлення листа та розпорядитися товаром, проте відповідач залишив даний лист без відповіді та належного реагування; п.п. 3.1.1, 3.4.1 договору № 4 сторони погодили, що позивач має право вимагати від відповідача прийняти та сплатити вартість товару на умовах договору, а відповідач зобов’язаний прийняти та оплатити його вартість на умовах договору, проте відповідач в порушення вимог договору № 4, не виконав свого обов’язку щодо здійснення оплати вартості товару, як це встановлено умовами договору, також в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2007 у справі № 37/145 з підстав порушення норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Заявник стверджує, що ухвали суду першої інстанції від 21.03.2007 не отримував, а докази направлення ухвали від 21.03.2007 на адресу відповідача відсутні, що є порушенням п. 3.5.1 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України, та підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідно до ст. 104 ГПК України.

Відповідач зазначає, що позивач в порушення умов договору документально, а не фактично передав три комбайни відповідачу, не отримавши за них плату.

На думку відповідача, позивач здійснив передачу комбайнів не відповідно до умов договору, оскільки позивач на підставі видаткової накладної № РН-0000022 від 31.03.2006 та довіреності серії ЯКР № 397045 від 29.03.2006 передав відповідачу комбайни без отримання 100% їх вартості.

Заявник вказує, що позивачем у листах за № 15 від 22.06.2006 та за № 36 від 28.09.2006 зазначено, що три комбайни знаходяться на відповідальному зберіганні на Павлоградському механічному заводі ДП „ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова”, з яким позивач уклав відповідний договір, що свідчить про те, що відповідач не отримував комбайнів, передбачених договором.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи скарги, посилаючись на те, що позивач, погодивши з відповідачем строки виконання зобов’язання з оплати товару в порядку ст. 530 ЦК України, отримав право вимагати від відповідача здійснення повної оплати вартості комбайнів в розмірі 13 200 000 грн. з жовтня 2006 р.; наявність видаткової накладної, довіреності відповідача на належного представника, трьох актів приймання-передачі, що підписані обома сторонами, свідчать про досягнення домовленості між сторонами договору щодо зміни умов договору відносно строків передачі трьох комбайнів позивачем; товар був переданий позивачем відповідачу відповідно до п. 4.2 договору № 4 та умовам ЕХW „Інкотермс-2000”.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника позивача та враховуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила наступне.

Позивачем до Господарського суду міста Києва подана позовна заява про стягнення з відповідача 13 200 000 грн. в рахунок виконання зобов’язань за договором поставки № 4 від 10.01.2006 та судових витрат.

Згідно з договором поставки № 4 від 10.01.2006 позивач, за договором постачальник, зобов’язався передати у встановлені договором строки комбайни зернозбиральні самохідні КЗС-11 „Дніпро-350”, а відповідач, за договором покупець, зобов’язався прийняти товар і сплатити його вартість на умовах договору.

Пунктами 2.1, 2.3 договору № 4 встановлено, що кількість, ціна та вартість товару, що передається позивачем відповідачу, визначені у специфікації (додаток № 1), яка є невід’ємною частиною цього договору; ціна договору складає 13 200 000 грн. з урахуванням ПДВ і може змінюватися при зміні обсягів поставки та ціни товару.

В специфікації сторони визначили найменування товару – комбайн зернозбиральний самохідний КЗС-11 „Дніпро-350”, кількість - 10 штук, ціна за одиницю з ПДВ – 1 320 000,00 грн., загальна вартість товару – 13 200 000,00 грн., в т.ч. ПДВ – 2 200 000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 264, 265 ГК України основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами; за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 693 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 4.1. договору № 4 передбачено, що після перерахування відповідачем вартості товару, який визначений специфікацією, позивач передає відповідачу товар у 30-денний термін, при цьому, дата перерахування відповідачем вартості товару сторонами в договорі поставки визначена не була.

28.09.2006 позивачем був надісланий відповідачу лист за № 36 від 28.09.2006 у порядку статті 530 ЦК України з вимогою перерахувати вартість товару за договором поставки № 4 від 10.01.2006, що складає 13 200 000,00 грн. на поточний рахунок позивача в семиденний термін з дати поштового направлення листа.

Станом на дату звернення з позовом вартість товару відповідачем перерахована не була, відповіді на вимогу не надано.

Також апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 693 ЦК України встановлено, що у разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу, а ч. 4 ст. 538 ЦК України передбачено, що якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Згідно зі ст. 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Позивачем було передано три комбайни КЗС-11, зернозбиральні, з додатковим навісним обладнанням за видатковою накладною № РН-0000022 від 31.03.2006, які були одержані представником відповідача на підставі довіреності серії ЯКР № 397045 від 29.03.2006. Факт передачі також підтверджується актами приймання-передачі техніки від 31.03.2006.

Пунктами 3.1.1, 3.4.1 договору № 4 встановлено, що позивач має право вимагати від відповідача прийняти товар та сплатити його вартість на умовах договору, а відповідач зобов’язаний прийняти товар та оплатити його вартість на умовах договору.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідач свої зобов’язання з оплати товару відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства не виконав, у зв’язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 13 200 000 грн. вартості товару є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Апеляційний господарський суд вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, враховуючи викладене та виходячи з наступного.

Про надсилання 22.03.2007 ухвали суду першої інстанції від 21.03.2007 про порушення провадження у справі свідчить відмітка відділу діловодства Господарського суду міста Києва, проставлена на зворотному боці цієї ухвали відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002 № 75. Крім того, розгляд справи № 37/145 29.03.2007 був відкладений на підставі ст. 77 ГПК України на 11.04.2007, про що була винесена ухвала суду від 29.03.2007, яка надіслана сторонам 29.03.2007, що підтверджується відміткою відділу діловодства Господарського суду міста Києва.

Таким чином, відсутні підстави для твердження про неповідомлення належним чином відповідача про час та місце засідання суду.

Відповідно до п. 4.2 договору № 4 товар поставляється на умовах ЕХW „Інкотермс-2000”.

Умовами ЕХW „Інкотермс-2000” встановлено, що термін "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб; згідно зі ст. А.4 продавець зобов'язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки, без завантаження на будь-який приймаючий транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів; якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього точок, продавець може вибрати таку точку в межах місця поставки, яка найбільш відповідає його цілям; відповідно до ст. Б.4 покупець зобов'язаний прийняти поставку товару, як тільки її здійснено у відповідності з статтями А.4 і А.7/Б.7.

В актах приймання-передачі техніки від 31.03.2006 зазначено, що позивач передав, а відповідач отримав зернозбиральний комбайн марки КЗС-11 „Дніпро-350”, який знаходиться в м. Павлограді. Крім того, в листі № 36 від 28.09.2006 вказано, що передані відповідачу комбайни знаходяться на Павлоградському механічному заводі ДП „ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова” (Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Тельмана, 10), про що відповідач повідомлявся листом № 15 від 22.06.2006.

Отже товар був отриманий відповідачем відповідно до умов EXW „Інкотермс-2000” належним чином.

Як вже було зазначено вище, позивач передав відповідачу частину товару на підставі ст. 531 ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2007 у справі №37/145 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

2.          Справу № 37/145 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.