ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12.12.2007
Справа № 11/68(41/101)-07

Дніпропетровський  апеляційний
господарський  суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Павловського
П.П.,

суддів: Швець В.В. (доповідач), Чус О.В.

при секретарі судового засідання:
Мацекос І.М.

за участю представників:

від позивача:  Тихонов В.В. представник, довіреність
№294  від 06.04.07;

від відповідача-1:  ОСОБА_1. представник, довіреність
№3-1285  від 05.09.06;

від
відповідача-2: представник не з'явився, про час та місце судового засідання
повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргусуб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, місто Ялта;

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 26 лютого 2007 року у справі
№11/68(41/101)-07;

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю “Вега-С”, місто Дніпропетровськ;

до:

відповідача-1 суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, місто Ялта;

відповідача-2: товариства з обмеженою
відповідальністю “Комтек   Плюс”, місто
Дніпропетровськ;

про стягнення 169701,17 гривень.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю “Вега-С”, місто Дніпропетровськ звернувся до господарського
суду з позовом, в якому просить стягнути з вiдповiдача-1 суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, місто Ялта,
грошового боргу у сумі 168701,17 гривень та з відповідача-2, товариства з
обмеженою відповідальністю “Комтек Плюс”, місто Дніпропетровськ грошового боргу
у сумі 1000 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
вказаний борг виник внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 умов
договору купівлі-продажу №34 від 1 липня 2004 року, а відповідачем-2
невиконання прийнятого на себе зобов'язання по сплаті вказаної суми за
договором поруки №14/а від 30 вересня 2005 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської
області від 26 лютого 2007 року у справі №11/68 (41/101)-07 (суддя Мельниченко
І.Ф.) позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача-1 ОСОБА_2.
на користь позивача 168701,17 гривень та судові витрати.

У позові до відповідача-2
відмовлено.

Приймаючи спірне рішення
господарський суд виходив з того, що відповідач-1 ОСОБА_2. не виконав
зобов'язання належним чином, здійснивши часткову оплату отриманого товару у
сумі 480200 гривень.

На момент розгляду справи доказів
погашення заборгованості у повному обсязі, ОСОБА_2. не надала.

За таких обставин господарський суд
прийшов до висновку для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_2. богу
в розмірі 168701,17 гривень.

Стосовно відмови в задоволені
позовних вимог відповідача-2 то господарський суд визначився, що вважаючи що на
протязі 6 місяців з моменту настання строку оплати відповідачем-1 отриманої від
позивача продукції за договором №34 від 1 липня 2004 року, позивач не пред'явив
вимоги до поручителя, відповідних доказів ним суду не подано, тому після
закінчення шестимісячного терміну порука, відповідно до частини 4 статті 559 ЦК
України, припиняється.

Відповідач-1 не погодившись з
рішенням господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що воно винесено з
порушенням закону.

Господарський суд при винесенні
рішення не повно з'ясував дійсні обставини справи, що вплинуло на їх правильну
юридичну оцінку та застосування норм матеріального права.

Відтак ухвалене у справі судове
рішення не може вважатися законним і обґрунтованим.

Відповідач-1 просить спірне рішення
скасувати та у задоволені позовних вимог відмовити.

На апеляційну скаргу позивач надав
відзив у якому посилається на те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі
безпідставні і не обґрунтовані, тому просить рішення залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський
суд, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, рішення місцевого
господарського суду Дніпропетровської області скасувати, в позові відмовити.

Задовольняючи апеляційну скаргу
судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому
засіданні було встановлено, що

1 липня 2004 року був укладений
договір купівлі-продажу №34 відповідно до якого позивач Кримська філія ТОВ
“Вега-С” зобов'язалася відвантажити відповідачу-1 ОСОБА_2. металопродукцію
протягом 2004-2005 років, а відповідач-1 в свою чергу прийняти та оплатити
товар.

Господарський суд задовольняючи
позовні вимоги поклав в основу рішення, що підприємство позивача сумлінно
виконало свої зобов'язання, відвантажило відповідачеві-1 ОСОБА_2.
металопродукцію на загальну суму 649901,17 гривень.

А відповідач-1 ОСОБА_2. у
відповідності укладеного договору повинен був перерахувати кошти протягом 30-ти
днів після постачання.

В свою чергу відповідач-1 ОСОБА_2.
частково перерахував грошові кошти за поставлену продукцію 480200 гривень.

Іншу остаточну частину продукції
відповідач-1 не оплатив.

Колегія суддів вважає, що
місцевий суд помилково дійшов висновку про те, що металопродукція на загальну
суму 649 901,17 грн., поставка якої позивачем відповідачу-1 в період з липня
2004 року по березень 2005 року підтверджується видатковими накладними:

№В2-0000641 від 8 липня 2004 року;

№В2-0000690 від 20 липня 2004 року;

№В2-0000883 від 27 серпня 2004
року;

№ВО-01360 від 28 жовтня 2004 року;

№ВО-01552 від 28 листопада 2004
року;

№ВО-100073 від 24 грудня 2004 року;

№ВО-0000431 від 28 січня 2005 року;

№ВО-0000770 від 3 лютого 2005 року;

№ВО-0001215 від 10 березня 2005
року;

довіреностями:

серії ЯЗУ №573853 від 8 липня 2004
року;

серії ЯЗИ №199443 від 1 серпня 2004
року”, здійснена саме  на виконання умов
договору купівлі-продажу №34 від 1 липня 2004 року.

Такий висновок місцевого суду
не відповідає обставинам справи та матеріалам справи.

В постанові Вищого
господарського суду України від 30.11.06 р. у справі № 41/101 (попередній номер
справи) було зазначено, що “... розглянувши справу у відсутності відповідачки,
господарський суд допустив неповноту в дослідженні доказів у справі. Зокрема,
суд не звернув увагу на ту обставину, що згідно п.1.1, 3.1 договору № 34 від
01.07.2004 кількість, якість, ціна та строки поставки товару підлягають
додатковому погодженню між сторонами, що матеріали справи не містять.

Господарським судом також не
перевірено відповідність наявних в матеріалах справи видаткових накладних та
платіжних доручень договору № 34 від 1.07.2004 р.”.

Відповідно до ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено належним
чином підставність стягнення на його користь 168 701, 17 грн.

Позивач  не надав належних доказів, які б
підтверджували, що  на  виконання договору купівлі - продажу №
34  були оформлені зазначені у рішенні
місцевого суду  видаткові накладні,
довіреності, платіжні доручення.

Відповідно до вимог  ч.1 ст. 111 12 ГПК України,
вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для
суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

При прийнятті рішення від 26 лютого
2007 року у справі №11/68(41/101)-07 господарський суд Дніпропетровської
області  не виконав вимогу ч.1 ст. 111 12
ГПК України та вказівку Вищого господарського суду України, яка міститься у
його постанові від 30.11.06 р., та не звернув
увагу на ту обставину, що згідно п.1.1, 3.1 договору № 34 від 01.07.2004
кількість, якість, ціна та строки поставки товару підлягають додатковому  погодженню між сторонами, і що матеріали
справи не містять цих доказів.

Не перевірив господарський суд
також і відповідність наявних в матеріалах справи видаткових накладних та
платіжних доручень договору №34 від 1 липня 2004 року.

В доданих позивачем до позовної
заяви  платіжних дорученнях, виписок
банку, аркуші справи 27-46, том І, видаткових накладних аркуші справи 11-19,
том І, довіреностях, оборотна сторінка аркуші справи 11,13 том І, відсутнє
посилання на договір №34 від 1 липня 2004 року.

Крім того,  позивачем не надано  доказів того, що на виконання пунктів 1.1,
3.1 договору №34 від 1 липня 2004 року укладалися додаткові угоди про
погодження кількості, якості, ціни та строку поставки товару.

Надані відповідачем -1
докази, а саме:

договір №17 від 9 лютого 2004 року;

оригінали видаткових накладних
№В-2-0000641 від 8 липня 2004 року, В2-0000883 від 27 серпня 2004 року;

накладні  на переміщення №В2-0000015 від 20 жовтня 2004
року, №В2-0000016 від 21 квітня 2004 року;

накладні №В2-0000021 від 12
листопада 2004 року, №В2-0000022 від 12 листопада 2004 року, В2-0000023 від
16  листопада 2004 року;

накладні на переміщення №В2-0000013
від 30  березня 2005 року, №В2-0000018
від 29.04.2005 р.,

копії накладних є в матеріалах
справи аркуші справи 42-50, том ІІ, які підтверджують факт існування між
сторонами договірних відносин за договором №17, згідно з яким позивачем
здійснювалась поставка відповідачу-1 аналогічної металопродукції, про стягнення
заборгованості за яку заявлено позов на підставі договору №34.

Таким чином, позивач не
довів, що заборгованість за поставлену продукцію виникла саме з договору №34, а
суд не може виключити протилежного та
позбавлений можливості встановити цю обставину з достовірністю.

Клопотання відповідача-1 про
призначення почеркознавчої експертизи задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 41 ГПК
України судова експертиза призначається для роз'яснення питань , що виникають
при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань. Обставини,
які б викликали необхідність призначення експертизи у справі, судом  не вбачаються, оскільки позивач не надав
належних доказів, які б підтверджували
виконання умов договору купівлі-продажу №34 від 1 липня 2004 року.

Клопотання про задоволення судових
витрат за оплату послуг адвоката судова колегія вважає можливим задовольнити
частково оскільки заявлені вимоги не відповідають принципам складності,
розміреності ціні позову, розумності.

Таким чином, недоведеність
обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав
встановленими, потягла за собою неправильне застосування норм матеріального
права, що згідно пункту 4 статті 104 Господарського процесуального кодексу
України є підставою для зміни чи скасування рішення.

З врахуванням вищевикладеного
судова колегія вважає апеляційну  скаргу
задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 99, 101-105 ГПК України суд ,-

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, місто Ялта,
задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 26 лютого 2007 року у справі №11/68(41/101)-07,
скасувати.

В позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю “Вега-С,” 49081, місто Дніпропетровськ, вулиця Луговська,
будинок №189, п/р 001 в КБ “Приватбанк” місто
Дніпропетровська МФО 305299 судові витрати 848,51 гривень державне мито за
розгляд справи у Дніпропетровському апеляційному господарському суді та 10000
гривень за послуги адвокатів пов'язані за розгляд даної справи, та 3531 гривень
за проведення двох судових експертиз на користь суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи -підприємця ОСОБА_2, 98676, АР Крим, місто Алупка
АДРЕСА_1, п/р НОМЕР_1 в ЯФ УКБ “Укрсоцбанк”, місто Ялта, МФО 324270,
ідентифікаційний код НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію

№НОМЕР_3 від 6 листопада 2002 року.

Видати накази.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
Господарського суду України.

Головуючий
П.П. Павловський

Судді
В.В. Швець

О.В. Чус