СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.07                                                                                 Справа № 4/619пн.

Суддя Батюк Г.М.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат хлібобулочних виробів «Луганськхліб», м.Луганськ

до  Малого приватного підприємства «ШАДЕМ». м.Луганськ

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору–Орган самоорганізації населення комітет самоврядування  кв. 60 років  Створення СРСР, м.Луганськ

про зобов’язання виконати зобов’язання за договором

представники сторін:

від позивача:  Омельченко Д.О., дов. № 66/юр від 20.07.07;

від відповідача:  не прибув ( явка обов’язкова);

від 3-особи: Краюшкіна Н.І., паспорт ВМ 549860 від 01.07.98.

Суть справи: заявлені вимоги про зобов’язання відповідача виконати зобов’язання по виконанню будівельно-монтажних робіт обумовлених у договорі підряду № 17 від 15.06.04 у розумний термін, але не пізніше ніж у двомісячний термін.

Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не надав, до судового засідання не прибув, хоча про день, час та місце проведення судового слухання  повідомлений  належним чином. З урахуванням цієї обставини судом справу розглянуто на підставі наявних у ній матеріалів, - тобто у відповідності до ст.75 ГПК України.

Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, а також довідки Головного управління статистики у Луганської області від 31.10.07 № 13-48/4280 та довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців серія АВ № 020037 юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАДЕМ»є- м.Луганськ, вул. Оборонна,32-А, кв. 210.

Як свідчать матеріали справи, а саме, належною юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАДЕМ»є- м.Луганськ, вул. Оборонна,32-А, кв. 210.

Відповідач під час розгляду справи будь-яких відомостей про зміну адреси не надавав, у зв’язку з чим , всі процесуальні документи господарського суду направлялися за вказаною адресою.

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору у пояснені від 03.11.07 № 47 зазначила, що відповідач розпочав роботи у липні 2004 року, але у вересні 2004 року з’ясувати у відповідача причину припинення будівельно- монтажних робіт згідно умов договору було не можливо.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між  МПП «ШАДЕМ«(далі- Підрядник)( відповідач у справі), Комітет  самоврядування  кв. 60 років  Створення СРСР

( далі- Замовник)(третя особа) та ТОВ Комбінат хлібобулочних виробів «Луганськхліб»

( далі- Інвестор)( далі- позивач), укладений договір підряду № 17 від 15.06.04, згідно якого «Підрядник»(відповідач у справі) зобов’язаний у встановлений договором строк виконати будівельно- монтажні роботи за адресою: м.Луганськ, кв. 60 років Створення СРСР(п.1.1 договору) .

Відповідно до п. 1.2.1 договору, «Замовник»( третя особа по справі) вправі здійснювати контроль і нагляд за ходом і якістю виконаних робіт, за здійсненням строків їх виконання,  якістю наданих «Підрядником»матеріалів, а також правильності використання «Підрядником»матеріалів «Замовника», але не вмішуватися в оперативно- господарську діяльність «Підрядника»( відповідача у справі).

Згідно п. 2.3.1 договору, «Інвестор»( позивач у справі) зобов’язаний передати «Підряднику»( відповідачу у справі) узгоджену з «Замовником»( третя особа по справі) і в встановленому порядку затверджену проектно- кошторисну документацію, забезпечити відкриття і безперервне фінансування будівництва ( ремонт), своєчасно укомплектувати належні вводу  в дії об’єкти сировиною і енергоресурсами.

Згідно п. 2.3.2 договору, «Інвестор»повинен провести розрахунок з «Підрядником»і обумовлені договором строки.

Відповідно до п.2.3.3 договору, «Інвестор» зобов’язаний провести кінцевий та повний розрахунок з «Підрядником»на другий день після заяви «Підрядника»про готовність об’єкта до здачі і  підписання «Замовником»акту прийому –здачі підрядних робіт.

Згідно п. 3.1 договору, строк здачі об’єкту 20.10.04.

Відповідно до п. 5.1 договору, договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов’язання.

Позивач  після укладання договору перерахував відповідачу грошові кошти згідно платіжних доручень № 29 від 05.07.04 на суму 30000 грн. 00 коп. та  від 14.07.04 № 30 на суму 30000 грн. 00 коп.(а.с.20-21).

Позивач  зазначив, що відповідач не виконав взяті на себе зобов’язання по виконанню будівельно - монтажних робіт за договором підряду № 17 від 15.06.04 та фактично відмовився від їх подальшого виконання.

Відповідач  не виконав умови договору підряду № 17 від 15.06.04, тому позивач звернувся до господарського суду  з вимогами про зобов’язання відповідача виконати зобов’язання по виконанню будівельно-монтажних робіт обумовлених у договорі підряду № 17 від 15.06.04 у розумний термін, але не пізніше ніж у двомісячний термін.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,  кожна сторона повинна довести ті  обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до господарського суду з позовом про зобов’язання відповідача виконати зобов’язання по виконанню будівельно-монтажних робіт обумовлених у договорі підряду № 17 від 15.06.04 у розумний термін, але не пізніше ніж у двомісячний термін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання  повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання ( неналежне виконання).

Згідно до ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником ( учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт ( зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну   дію господарського, чи управлінсько –господарського характеру на користь іншого суб’єкта

( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію, тощо).

Як свідчать матеріали справи, між  МПП «ШАДЕМ «(далі- Підрядник)( відповідач у справі), Комітет  самоврядування  кв. 60 років  Створення СРСР ( далі- Замовник)(третя особа) та ТОВ Комбінат хлібобулочних виробів «Луганськхліб»( далі- Інвестор)( далі- позивач), укладений договір підряду № 17 від 15.06.04, згідно якого «Підрядник»(відповідач у справі) зобов’язаний у встановлений договором строк виконати будівельно- монтажні роботи за адресою: м.Луганськ, кв. 60 років Створення СРСР(п.1.1 договору) .

Також, позивач  після укладання договору перерахував відповідачу грошові кошти згідно платіжних доручень № 29 від 05.07.04 на суму 30000 грн. 00 коп. та  від 14.07.04 № 30 на суму 30000 грн. 00 коп.(а.с.20-21), але відповідач не виконав взяті на себе зобов’язання по виконанню будівельно - монтажних робіт за договором підряду № 17 від 15.06.04 та фактично відмовився від їх подальшого виконання.

Як вбачається з матеріалі справи, позивач  після укладання договору підряду № 17 від 15.06.04 перерахував відповідачу грошові кошти згідно платіжних доручень № 29 від 05.07.04 на суму 30000 грн. 00 коп. та  від 14.07.04 № 30 на суму 30000 грн. 00 коп.,  де вказано в графі «призначення платежу- за виконані роботи згідно договору підряду № 17 від 15.06.04 (а.с.20-21).

Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано до суду доказів, а саме: виконання ним умов п. 2.3.1 договору підряду № 17 від 15.06.04 та документів, що підтверджують факт передачі відповідачу у встановленому порядку проектно- кошторисної документації, забезпечення відкриття і безперервне фінансування будівництва ( ремонт), своєчасного укомплектування, які підлягають вводу в дію об’єкти сировиною і енергоресурсами , тобто  у матеріалах справи відсутні вказані докази.

Також, позивачем не надано до суду доказів, а саме: виконання ним умов п. 2.3.2, 2.3.3 договору підряду № 17 від 15.06.04 та документів до них.

Відповідно до умов пунктів 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3 договору, зазначені  обов’язки «Інвестора»(позивача у справи), але вони не регулюють правовідносини позивача та відповідача за договором  підряду № 17 від 15.06.04

Як вбачається, позивачем не надано належних доказів, а саме  правові наслідки порушення зобов’язання відповідача перед позивачем.

Відповідно до ч.3 ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Також, позивачем не надано доказів щодо виконання ним вимог ч.3 ст. 612 ЦК України.

Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів наявності вимоги про зобов’язання відповідача виконати зобов’язання по виконанню будівельно-монтажних робіт обумовлених у договорі підряду № 17 від 15.06.04 у розумний термін, але не пізніше ніж у двомісячний термін.

На підставі викладеного, суд робить висновок, що позивач не надав суду безспірних доказів своїх позовних вимог тому, у задоволенні позову слід відмовити.

Суд вважає, вимоги позову про зобов’язання відповідача виконати зобов’язання по виконанню будівельно-монтажних робіт обумовлених у договорі підряду № 17 від 15.06.04 у розумний термін, але не пізніше ніж у двомісячний термін, такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 19.11.07 за згодою сторін судового процесу була оголошена  тільки вступна  та резолютивна частина рішення.

Позивачем надміру сплачено державне мито в сумі 815  грн. 00 коп. платіжним дорученням № 420 від 18.10.07, яке підлягає поверненню на підставі ст.8 Декрету України “ Про державне мито”.

Відповідно до ст.ст.44,49 ГПК України витрати по держмиту у сумі 85 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 610, 612, 629  ЦК України, ст. 173,193 ГК України, керуючись ст. ст. 44,49,75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1.У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Комбінат хлібобулочних виробів «Луганськхліб», м.Луганськ, вул. Лутугінська,127-Г, із державного бюджету України надміру сплачене державне мито в сумі 815 грн. 00 коп. платіжним дорученням № 420 від 18.10.07.

Дане рішення, завірене печаткою, є підставою для повернення державного мита.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення :  26.11.07.

Суддя                                                                                                    Г.М.Батюк