ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  36/452

05.12.07

За позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНФОРТ»

До                 Товариства з обмеженою відповідальністю «К-ГРУПП»

Про                     стягнення 4 415,51 грн.

Суддя  Т.Ю.Трофименко

Представники:

Від позивача         Тамбовцева Є.В. по довіреності № 1071-юр від 30.11.2007р.

Від відповідача            не з’явився

В засіданні приймали участь

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНФОРТ»до Товариства з обмеженою відповідальністю «К-ГРУПП»про стягнення 4 415,51 грн., з яких 2 855,09 грн. –основна заборгованість, 479,60 грн. –пеня, 69,38 грн. –три  проценти річних за користування грошовими коштами, 297,67 грн. –інфляційні втрати, 713,77 грн. –штраф.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення умов договорів поставки № 1356/06 від 25.08.2006р. та № 1356/07 від 02.01.2007р. не виконав взяті на себе зобов’язання, зокрема не сплатив кошти за поставлений позивачем товар.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, письмовий відзив на позов не надав, вимог суду, викладених в ухвалі суду від 19.11.2007р., не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.1997р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Крім того, в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року» (пункт 15) зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році»зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань  про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, доказів належного виконання умов договорів в частині сплати коштів за отриманий товар від відповідача не надходило.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва –

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИНФОРТ»(далі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «К-ГРУПП»(далі - відповідач) було укладено договір  поставки № 1356/06.

Крім того, 02.01.2007р. між Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНФОРТ»та Товариством з обмеженою відповідальністю «К-ГРУПП»було укладено договір  поставки № 1356/07.

Відповідно до умов вказаних договорів позивач зобов’язався на підставі замовлень відповідача передати у власність відповідача товар, а відповідач – прийняти по товарно-транспортним накладним та рахунку-фактурі та оплатити товар на умовах договору. (п.1.1 договорів).

Відповідно до п. 3.3 договорів відповідач зобов’язався сплатити 100%  вартості поставленого товару протягом 21 банківського дня з моменту отримання товару.

Ціна товару фіксується в документах на відпуск (п. 3.4 договорів).

На підставі видаткових накладних № РкС1К5438 від 30.08.2006р. на суму 2 635,09 грн., № РкС1К1055 від 13.02.2007р. на суму 220,00 грн. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2 855,09 грн.

Відповідач в порушення умов договорів кошти за отриманий товар не оплатив.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 2 855,09 грн. підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, підписаним представниками сторін, доданим до матеріалів справи.

Оцінюючи подані позивачем  докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Відповідно до приписів  ст. 526 Цивільного кодексу  зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про  обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі  2 855,09 грн.

Цивільний кодекс України (стаття 549) містить поняття неустойки. Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір неустойки, згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

В договорах (п. 4.1) передбачено, що при порушенні строків оплати за поставлений товар, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від суми неоплаченого в строк товару за кожен день прострочення.

Крім того, умовами договорів (п. 4.2) передбачено, що при порушенні строків оплати за поставлений товар понад тридцяти днів, відповідач додатково сплачує позивачу штраф у розмірі 25% від суми неоплаченого в строк товару.

Враховуючи, що відповідач припустився прострочки платежу понад тридцять днів, з нього, на підставі п. п. 4.1, 4.2 договорів, підлягає стягненню пеня в сумі 479,60, а також штраф в сумі 713,77 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Згідно приписів ст. 625  Цивільного кодексу України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора   зобов’язаний  сплатити суму боргу з урахуванням  встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних  від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 69,38 грн. та збитків від інфляції в сумі 297,67 грн. відповідає вимогам законодавства та умовам договору.

Витрати, понесені позивачем по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 102 грн. та 118 грн. відповідно, покладаються на відповідача до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «К-ГРУПП»(04119, м. Київ, вул. Мельникова, 83-Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНФОРТ»(65012, м. Одеса, пров. В.Катаєва, 3, ) 2 855 (дві тисячі вісімсот п’ятдесят п’ять) грн. 09 коп. основної заборгованості, 479 (чотириста сімдесят дев’ять) грн. 60 коп. пені, 713 (сімсот тринадцять) грн. 77 коп. штрафу, 69 (шістдесят дев’ять) грн. 38 коп. трьох відсотків річних, 297 (двісті дев’яносто сім) грн. 67 коп. збитків від інфляції, 102 (сто дві) грн. 00 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                       Трофименко Т.Ю.

Суддя                                                                                                        Трофименко Т.Ю.