СУД
РІШЕННЯ

"01" листопада 2007 р.

Справа №  18/226

Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Тимошевської В.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 18/226

за позовом: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,
смт. Голованівськ Кіровоградської області

до відповідача: приватного
сільськогосподарського підприємства "Осичківське", с. Осички
Вільшанського району Кіровоградської області

за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ДВС у
Вільшанському районі, смт. Вільшанка Кіровоградської області

про стягнення 34 449,50 грн.

Представники сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали;

від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ДВС у Вільшанському
районі  - участі не брали.

Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1подано позовну заяву  про
стягнення  з приватного
сільськогосподарського підприємства "Осичківське" моральних та
матеріальних збитків в сумі 34 449,50 грн.

В доповненнях до позовної заяви
позивач  уточнив позовні вимоги, згідно
яких суму боргу складають:  матеріальні
збитки - 20 670 грн. та моральна шкода - 13 779, 50 грн. (а.с. 24).

Ухвалою суду від 28.09.2007 р. до
участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача - ДВС у Вільшанському районі.

Відповідач заперечення на позов та
витребувані судом документи не подав.

Представники сторін та третьої
особи у судове засідання 01.11.2007р. не з'явились, хоча належним чином
повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Поряд з цим, в матеріалах справи
міститься заява позивача про звільнення його від участі у судовому засіданні у
зв'язку із станом здоров'я  (а.с. 21).

ВДВС у Вільшанському районі також
заявило клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с.
40).

Стосовно відповідача  господарський суд враховує, що ухвала від
28.09.2007 р. про порушення провадження у справі  та ухвала від 16.10.2007 р. про відкладення
розгляду справи з причин не з'явлення в судове засідання представника відповідача,
направлені на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та за якою
відповідач зареєстрований в Єдиному державному реєстрі підприємств та
організацій України, що слідує з довідки Головного управління статистики у
Кіровоградській області від 24.10.2007 р. №14-1561.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України, зобов'язує сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання
представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи граничні строки
вирішення спору та згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу
України  господарський суд вважає
можливим розглянути справу у  даному
судовому засіданні за відсутності
представників сторін та за наявними
в матеріалах справи документами.

З'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази,  які мають значення для правильного розгляду
справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Згідно рішення господарського суду
Кіровоградської області від  15.11.2006
р. по справі № 7/24 з приватного підприємства “Осичківське” стягнуто на користь
приватного підприємця ОСОБА_1 заборгованість в сумі 68 100 грн. та судові
витрати, а всього - 68 899 грн. (а.с. 8-9).

За повідомленням позивача,
відповідач вказане судове рішення не виконує, внаслідок чого між сторонами було
укладено угоду від 26.07.2007 р.  про
повернення боргу протягом 10 днів (а.с. 17), яка також відповідачем не
виконана, що стало підставою для подання позову про стягнення матеріальних
збитків та моральної шкоди.

За наведеним мотивуванням позивача,
вилучення з обігу 68 899 грн.  призвело
до понесення ним великих матеріальних та моральних збитків. Так, в доповненнях
до позовної заяви позивачем зазначено, що 30% від суми боргу (або 20670 грн.) -
це цифра, яку приватний підприємець ОСОБА_1 сплатив кредитору ПП “Канкорд” за
відстрочку розрахунку на 1 рік за
договорами  від 03.05.2006 р.,
12.03.2006 р.,  27.08.2006 р. (а.с.
25-27). 20% (або 13 779,50 грн.) - це сума моральної шкоди, понесеної позивачем
внаслідок втрати друзів, постачальників товару в борг,  невиконання замовлень сільськогосподарських
підприємств, втрати здоров'я, відношення в сім'ї і т.д.

Відповідно до ст.  ст. 22, 23 Цивільного кодексу України особа,
якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на
їх відшкодування.  Особа має право на
відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відшкодування збитків здійснюється
з врахуванням усіх елементів складу цивільного правопорушення, в тому числі,
вини та причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та збитками.

Поряд з цим, позивачем не
доведено  причинного зв'язку між
невиконанням відповідачем угоди від 26.07.2007 р.  та понесених у зв'язку з цим  збитків за угодами з ПП “Канкорд”, з
урахування того, що  угоди з ПП “Канкорд”
укладенні в 2006 році.  Крім того,
позивачем не наведено обґрунтованого розрахунку заявленого до стягнення розміру
збитків.

Не може бути підставою для
відшкодування матеріальних збитків невиконання відповідачем судового рішення
від  15.11.2006 р. по справі №7/24.

За наданим поясненням ВДВС у
Вільшанському районі  від  25.10.2007 р. (а.с. 40)  вказане рішення господарського суду перебуває
на примусовому виконанні в органах ДВС. Для виконання цього рішення
здійснюються необхідні виконавчі дії щодо пошуку та реалізації майна боржника з
метою погашення боргу.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі
13 779,50 грн., то слід зазначити наступне.

З приписів статті 23 Цивільного
кодексу України вбачається, що моральна шкода, яка заподіяна фізичній особі як
суб'єкту підприємницької діяльності,
може полягати   в принижені честі
та гідності, а також ділової репутації.

Серед викладеного позивач зазначає
про  втрату постачальників та невиконання
замовлень сільськогосподарських підприємств.

Однак, позивачем не надано належних
доказів, які  б свідчили про наявність
партнерських стосунків позивача з іншими юридичними особами і відповідних
замовлень, а також про втрату таких стосунків чи невиконання замовлень.
Зниження товарообігу, на підтвердження чого позивач прикладає податкові
накладні (а.с. 32-33), не є безумовним наслідком зазначених обставин, оскільки
вказане залежить  і від інших факторів
(наприклад, відсутність на ринку необхідного товару тощо).

Будь-яких  належних доказів на підтвердження факту
приниження честі, гідності та ділової репутації позивачем до суду не
надано.

З урахуванням викладеного,
господарський суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних
вимог  та відсутність правових підстав
для їх задоволення.

Клопотання позивача про виклик у
судове засідання свідка задоволенню не підлягає, оскільки  стаття 32 Господарського процесуального
кодексу України  серед переліку доказів
не передбачає показання свідків.

З урахуванням вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 36, 43,
49, 75, 82, 84, 85  Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

До набрання рішенням законної сили
воно може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського
суду  у порядку, встановленому
Господарським процесуальним кодексом України

Суддя                           В.В.Тимошевська