ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2007 р.
№ 17/327-07

Вищий господарський суд України у складі:  суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Суми (далі –територіальне відділення АМК)

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2007

зі справи  № 17/327-07

за позовом відкритого акціонерного товариства “Укртелеком”, м. Київ, в особі Сумської філії відкритого акціонерного товариства “Укртелеком”,               м. Суми (далі –ВАТ “Укртелеком”)

до територіального відділення АМК

про визнання рішення частково недійсним та

зустрічним позовом територіального відділення АМК

до ВАТ “Укретелеком”

про стягнення штрафу в сумі 17 000 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

ВАТ “Укртелеком” –Колючко О.І., Ємець В.М.,

територіального відділення АМК –Суярова В.В.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 09.07.2007 (суддя Коваленко О.В.): зустрічний позов задоволено; з ВАТ “Укртелеком” стягнуто в доход державного бюджету України 17 000 грн. штрафу, 170 грн. державного мита і 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в задоволенні вимог за первісним позовом відмовлено. У прийнятті зазначеного рішення господарський суд виходив з правомірності та обґрунтованості рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 29.03.2007 № 10 зі справи № 03-06/39-2006 (далі –рішення № 10), про визнання недійсним якого подано первісний позов і на підставі якого позивачеві за цим позовом (ВАТ “Укртелеком”) нараховано штраф.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2007 (колегія суддів у складі: Карбань І.С. - головуючий, судді Бабакова Л.М. і Шутенко І.А.): задоволено апеляційну скаргу ВАТ “Укртелеком”; згадане рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове, за яким: первісний позов задоволено; визнано недійсними пункти 2, 3, 4, 5 рішення № 10; у задоволенні зустрічного позову відмовлено; на територіальне відділення АМК покладено судові витрати за первісним позовом у сумі 85 грн.; з названого відділення стягнуто на користь ВАТ “Укртелеком” 42, 50 грн. державного мита з апеляційної скарги. У прийнятті відповідної постанови апеляційна інстанція виходила з помилковості висновків місцевого господарського суду, покладених в основу його рішення, та підтвердженості доводів апеляційної скарги ВАТ “Укртелеком”.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України територіальне відділення АМК просить оскаржувану постанову апеляційної інстанції з цієї справи скасувати, а рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін. Скаргу мотивовано порушенням та неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції у прийнятті відповідної постанови норм матеріального права, в тому числі положень пунктів 3, 83, 88 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2005 № 720 (далі –Правила).

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені  будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з частиною другою статті 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно ж до приписів статті 60 Закону України ”Про захист економічної конкуренції” рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду.

У пункті 4 Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2-2005 також зазначено: “Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів в порядку іншого судочинства (наприклад, стаття 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлює, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення)”.

Отже, розгляд даної справи здійснюється за правилами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судом першої інстанції у справі встановлено, що:

- відповідно до статуту ВАТ “Укртелеком” предметом діяльності останнього є надання телекомунікаційних послуг, зокрема, фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного телефонного зв’язку та інших телекомунікаційних послуг на принципах рівного доступу споживачів –як фізичних, так і юридичних осіб усіх форм власності;

- на підставі заяви гр-ки Ткаченко В.В., яка мешкає за адресою:                    м. Суми, вул. Прокоф’єва, 4, кв. 5 (далі –квартира № 5), від 03.10.2006 щодо правомірності дій ВАТ “Укртелеком” (в особі Сумської філії) із застосування тарифу на встановлення телефону при переоформленні телефонного номеру згідно з розпорядженням адміністративної колегії територіального відділення АМК від 17.11.2006 № 44 було розпочато розгляд справи № 03-06/39-2006;

- за результатами її розгляду було прийнято рішення № 10, згідно з яким:

1) ВАТ “Укртелеком” відповідно до частини другої статті 12 Закону України “Про захист економічної конкуренції” визнано таким, що займало монопольне становище на ринку фіксованого телефонного зв’язку з часткою 100% у межах власних мереж на території Сумської області протягом періоду часу з 16.12.2005 по 16.12.2006;

2) дії ВАТ “Укртелеком” з порушення вимог пунктів 28 і 83 Правил при наданні послуги “надання доступу до телефонної мережі” в частині неправомірного стягнення плати за тарифом “встановлення основного телефонного апарата, підключеного за спареною схемою” замість передбаченого пунктом 83 Правил стягнення плати за тарифом “переоформлення договору на користування телефоном”, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку фіксованого телефонного зв’язку, що призвело до ущемлення інтересів споживача в частині встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

3) дії ВАТ “Укртелеком” з надання послуги “надання доступу до телефонної мережі” за умови  придбання опціону ВАТ “Укртелеком”  замість передбаченого пунктом 83 Правил переоформлення договору за тарифом “переоформлення договору на користування телефоном” визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку фіксованого телефонного зв’язку, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, у частині встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

4) відповідно до статті 52 названого Закону за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, на ВАТ “Укртелеком” накладено штраф у сумі 8 500 грн.;

5) відповідно до тієї ж статті за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене в пункті 3 резолютивної частини цього рішення, на ВАТ “Укртелеком” накладено штраф у сумі 8 500 грн.;

- гр-ном Зеленським О.В. як колишнім власником квартири № 5 було укладено з ВАТ “Укртелеком” договір про надання послуг телефонного зв’язку від 19.12.1997 № 25389;

- 22.09.2004 згідно з договором міни квартир гр-ном Зеленським О.В. було відчужено на користь гр-ки Ткаченко В.В. телефонізовану квартиру             № 5;

- у паспортах гр-н Зеленського О.В. і Ткаченко В.В. на сторінці “Місце проживання” є відмітка про реєстрацію їх за адресою: м. Суми,                         вул. Прокоф’єва, 4, кв. 5. Лише 08.02.2006 Зеленський О.В. зареєструвався за новим місцем проживання. Таким чином, за висновком суду, “Ткаченко В.В. є членом сім’ї Зеленського О.В. в розумінні п. 3 Правил”;

- 25.09.2006 Зеленський О.В. звернувся до ВАТ “Укртелеком” з заявою про зняття телефонного номеру 36-44-96 у зв’язку з обміном квартири;

- 26.09.2006 Ткаченко В.В., у свою чергу, звернулася до ВАТ “Укртелеком” з заявою про переоформлення на своє ім’я зазначеного телефонного номеру з абонента Зеленського О.В. Однак їй було відмовлено в застосуванні тарифу на переоформлення з посиланням на пункт 88 Правил, де зазначено, що у разі зміни власника телефонізованої квартири (крім членів його сім’ї) телефон установлюється на загальних підставах або на договірних засадах відповідно до законодавства;

- з матеріалів справи вбачається, що договір на надання послуг телефонного зв’язку від 19.12.1997 ВАТ “Укртелеком” в односторонньому порядку розірваний не був, а тому, за висновком суду, Ткаченко В.В. і ВАТ “Укртелеком” “в подальшому перебували в договірних відносинах” –аж до 25.09.2006, коли було укладено договір № 1041 про надання послуг електрозв’язку новому власникові квартири № 5 –Ткаченко В.В., а “Зеленський О.В. набув статусу колишнього абонента ВАТ “Укртелеком”;

- тариф на “переоформлення договору на користування телефоном” є регульованим і визначається виходячи з позиції 16 статті 4 розділу 1 Граничних тарифів на загальнодоступні телекомунікаційні послуги та становить 7, 50 грн. (з ПДВ). А ВАТ “Укртелеком” щодо громадянки Ткаченко В.В. було застосовано тариф на “встановлення основного телефонного апарата, підключеного за спареною схемою”, що згідно із статтею 1 позиції 2 названих Граничних тарифів становить 160 грн. (з ПДВ); при цьому ВАТ “Укртелеком” було надано заявникові послугу з “надання доступу до телефонної мережі (встановлення телефону)” за умови придбання заявником опціону ВАТ “Укртелеком” класу V серії F, базовим активом якого є право власника опціону на позачергове встановлення основного телефонного апарата за граничним тарифом, який діє на момент виконання опціону, внаслідок чого заявником було сплачено (з ПДВ) 392 грн. (базова ціна опціону –350 грн., курсова надбавка 12% від базової вартості опціону –42 грн.). Тобто витрати заявника (Ткаченко В.В.) при отриманні від ВАТ “Укртелеком” послуги “надання доступу до телефонної мережі” на                       544, 50 грн. перевищують витрати, які мав понести заявник при отриманні послуги за тарифом “переоформлення договору на користування телефоном”.

Судом апеляційної інстанції додатково встановлено, що:

- Ткаченко В.В. була прописана у квартирі № 5 15.10.2003;

- Зеленський О.В. залишався абонентом ВАТ “Укртелеком” до 08.02.2006, оскільки був зареєстрований за адресою: вул. Прокоф’єва, буд. 4, кв. 5, а Ткаченко В.В. –відповідно членом сім’ї абонента, й відтак мала право на переоформлення договору про надання телекомунікаційних послуг на своє ім’я за тарифом на “переоформлення договору” теж до 08.02.2006;

- Зеленський О.В. 25.09.2006 звернувся до ВАТ “Укртелеком” із заявою (а. с. 37) про зняття телефонного номеру 36-44-96 у зв’язку з обміном квартири і того ж числа –із заявою (а. с. 136) про перейменування телефону 36-10-69 за адресою: вул. Прокоф’єва, 6, кв. 7 на 36-44-96 на своє ім’я;

- 08.02.2006 Зеленський О.В. був знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою, внаслідок чого Ткаченко В.В. на момент її звернення до ВАТ “Укртелеком” із заявою (а. с. 38) на переоформлення телефону за цією адресою, тобто на 26.09.2006, втратила відповідне право –разом із статусом члена сім’ї абонента в розумінні пункту 3 Правил. До того ж ВАТ “Укртелеком” не мало відомостей про те, що Ткаченко В.В. була членом сім’ї                 Зеленського О.В.: назване товариство не було повідомлено про перебування поіменованих громадян у родинних стосунках та йому не було надано              будь-яких документів на підтвердження цього;

- 28.09.2006 Ткаченко В.В. пред’явила ВАТ “Укртелеком” сертифікат опціону (а. с. 42) класу V серії F, придбаний у ТОВ “Акцепт” на підставі договору від 28.09.2006 № 22/23/15002, який надавав їй право як власникові опціону на отримання від ВАТ “Укртелеком” послуги згідно з класом опціону за ціною діючого прейскуранту на граничні тарифи на основні послуги зв’язку. Базовим активом такого сертифікату є право власника опціону на позачергове встановлення основного телефонного апарату; тобто Ткаченко В.В. як власник сертифікату опціону набула права на позачергове встановлення телефону в квартирі № 5.

За висновками суду апеляційної інстанції:

- жодні граничні тарифи, зазначені у Граничних тарифах на загальнодоступні телекомунікаційні послуги на період з 15.07.2006 до 31.10.2006 (затверджених рішенням Національної комісії з питань регулювання зв’язку України від 05.05.2006 № 258),  не “підпадають до застосування їх” при переоформленні телефону Ткаченко В.В., тому територіальним відділенням АМК необґрунтовано зроблено висновок про те, що тариф на переоформлення договору на користування телефоном визначається позицією 16 статті 4 розділу 1 цих Граничних тарифів й становить 7, 50 грн., а місцевий господарський суд помилково погодився з таким висновком названого відділення;

- суд першої інстанції також помилково не взяв до уваги, що Зеленським О.В. не повідомлено ВАТ “Укртелеком” у передбачений Правилами місячний термін про зміну власника квартири № 5, і не врахував, що за станом на 26.09.2006 Ткаченко В.В. вже не мала статусу “члена сім’ї” абонента.

Причиною спору в даній справі є питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсними пунктів 2-5 резолютивної частини рішення № 10.

Із з’ясованого попередніми судовими інстанціями змісту цього рішення вбачається, що дії ВАТ “Укртелеком” було кваліфіковано територіальним відділенням АМК за ознаками пункту 2 статті 50 та частини першої і пункту 1 частини другої статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.

Відповідно до пункту 2 статті 50 названого Закону порушення законодавства про захист економічної конкуренції визнається зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

За приписами статті 13 цього ж Закону:

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб’єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб’єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (частина перша);

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 1 частини другої).

Умовою кваліфікації поведінки (дій чи бездіяльності) суб’єкта господарювання за ознаками наведених норм Закону України “Про захист економічної конкуренції” є порушення ним приписів чинного законодавства. В даному разі територіальне відділення АМК вбачало в діях ВАТ “Укртелеком” порушення вимог, установлених Правилами.

Згідно з нормами Правил:

- абонент –це споживач телекомунікаційних послуг, що отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, яким передбачається підключення до телекомунікаційної мережі кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні (абзац другий пункту 3);

- члени сім’ї абонента –це особи, які зареєстровані і проживають разом з абонентом в одному житловому приміщенні (передостанній абзац              пункту 3);

- надання телекомунікаційних послуг здійснюється за умови, зокрема, укладення договору про надання телекомунікаційних послуг (далі –договір) між оператором, провайдером і споживачем згідно з основними вимогами, установленими Національною комісією з питань регулювання зв’язку            (пункт 10);

- договір переоформляється на члена сім’ї абонента та/або на співвласника квартири за письмовою заявою абонента  або у разі настання смерті абонента (абзац перший пункту 83);

- у разі відчуження квартири договір з абонентом розривається без надання довідки, якщо він у місячний строк не повідомляє про зміну власника квартири. За заявою члена сім’ї та/або співвласника квартири колишнього абонента договір переоформляється на цього члена сім’ї або співвласника згідно з тарифом на переоформлення. В інших випадках телефон установлюється на загальних підставах (абзац другий пункту 83);

- у разі зміни власника телефонізованої квартири (крім членів його сім’ї) телефон установлюється на загальних підставах або на договірних засадах відповідно до законодавства (пункт 88).

З установлених попередніми судовими інстанціями обставин вбачається, що:

- абонент ВАТ “Укртелеком” Зеленський О.В. після відчуження ним за договором міни квартири № 5 з письмовою заявою до названого товариства з приводу переоформлення договору про надання послуг телефонного зв’язку на іншу особу, в тому числі Ткаченко В.В., взагалі не звертався (він звертався з іншими заявами: про зняття телефонного номеру 36-44-96 та про перейменування телефону 36-10-69 на 36-44-96 на своє ім’я);

- Зеленський О.В. у місячний строк після відчуження квартири № 5 не повідомив ВАТ “Укртелеком” про зміну власника цієї квартири, так само як і про наявність у ній будь-яких членів своєї сім’ї;

- на час звернення Ткаченко В.В. до ВАТ “Укртелеком” із заявою про переоформлення телефону (26.09.2006) вона не мала статусу члена сім’ї Зеленського О.В. в розумінні пункту 3 Правил;

- сертифікат опціону, пред’явлений Ткаченко В.В. ВАТ “Укртелеком”, був придбаний нею у третьої особи (ТОВ “Акцепт”) на добровільних засадах, з метою набуття права на позачергове встановлення телефону, і будь-яких елементів ущемлення її інтересів як споживача з боку ВАТ “Укртелеком” у цьому не виявляється.

Таким чином, з’ясовані апеляційною інстанцією фактичні обставини справи свідчать про відсутність у поведінці ВАТ “Укртелеком” порушень приписів Правил, в тому числі пунктів 83 і 88 цього нормативно-правового акта, а отже, й зловживання з його боку монопольним (домінуючим) становищем на ринку.

Доводи касаційної скарги наведеного не спростовують і не можуть бути підставою для її задоволення.

Керуючись статтями 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.09.2007 зі справи № 17/327-07 залишити без змін, а касаційну скаргу Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України –без задоволення.

Суддя                                                                                              В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б. Львов