ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 жовтня 2007 р.

№ 2-2676/2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Дерепи В.І.,

суддів

Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу                                      ОСОБА_1

на

ухвалу Запорізького апеляційного
господарського суду від 29 травня 2007 року

у справі             № 2-2676/2006

за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_1

треті особи

-          Енергодарська міська державна
нотаріальна контора,  -          ТОВ "НВП "Каскад"

про

визнання права на спадщину на
частку у статутному фонді ТОВ "НВП "Каскад"

за
участю представників сторін:

від
позивача - ОСОБА_3

відповідача -не з'явився

третіх осіб -не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 27 листопада 2006 року (суддя О.Пахоменко) позов
задоволено, визнано за ОСОБА_2та ОСОБА_4право на спадщину -50 часток у
статутному фонді ТОВ "НВП "Каскад" по 25 часток кожній.

Ухвалою Запорізького апеляційного
господарського суду від 29 травня 2007 року (судді О.Яценко, Л.Кагітіна,
Н.Коробка) апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1на зазначене
рішення суду від 27.11.2006 року було припинене, а справу передано для розгляду
до апеляційного суду Запорізької області.

В касаційній скарзі ОСОБА_1, не
погоджуючись з прийнятим по справі судовим актом апеляційної інстанції, просить
його скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
процесуального права, та припинити провадження у справі.  Доповідач -Стратієнко Л.В.

Заслухавши представника позивача,
розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування Запорізьким апеляційним господарським судом норм
процесуального права у вирішенні даного спору, і з урахуванням меж перегляду
справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем заявлено вимогу про визнання права на спадщину на частку у статутному
фонді ТОВ "НВП "Каскад".

За правовою природою корпоративні
права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні)
господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку
(дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та
статутними документами, і якщо ці права порушені, вона вправі на підставі
статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу
України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до
господарського суду.

Відповідно до частини 2 статті 124
Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі. Виходячи з конституційних положень, законодавцем встановлено
у статті 12 Господарського кодексу України, що господарським судам підвідомчі
справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Тобто диспозитивна норма статті 12
Господарського кодексу України конкретизує конституційну норму в розрізі
господарського судочинства, та водночас кореспондується, наприклад, з приписами
статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу
України, згідно з якими одним із способів захисту цивільних прав є визнання
права.

Водночас, учасником товариства
особа стає лише після державної реєстрації змін до статуту цього товариства.

Оскільки спір виник між засновником
ТОВ "НВП "Каскад" - ОСОБА_1та фізичними особами - ОСОБА_2і
ОСОБА_4, які вимагають визнання за ними права на частку у статутному фонді ТОВ
"НВП "Каскад", в порядку спадкування і не є учасниками цього
товариства, то правовідносини між учасниками даного спору по суб'єктному складу
не є корпоративними в розумінні статті 12 Господарського кодексу України.

Системний аналіз зазначеної статті
Господарського процесуального кодексу України та статті 24 Цивільного
процесуального кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що вони не
містять вичерпного переліку справ, які підвідомчі судам, та видів спорів, які
виникають між сторонами, і у такому випадку слід виходити з суб'єктного складу
учасників спору та характеру правовідносин.

За змістом статті 24 Цивільного
процесуального кодексу України судам загальної юрисдикції підвідомчі справи по
спорах, що виникають з цивільних правовідносин, якщо хоча б однією з сторін у
спорі є громадянин, за винятком випадків, коли вирішення таких спорів віднесено
законом до відання інших органів.

За таких обставин, Запорізький
апеляційний господарський суд ухвалою від 29 травня 2007 року правомірно
припинив апеляційне провадження у справі, тому що спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

Отже, посилання скаржника на
невірне застосування Запорізьким апеляційним господарським судом норм
процесуального права при прийнятті судового акта є безпідставними.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119, 11111, 11113
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Запорізького апеляційного
господарського суду від 29 травня 2007 року у справі № 2-2676/2006 залишити без
змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1- без задоволення.

Головуючий, суддя

В.І.Дерепа

Суддя

Б.М.Грек

Суддя

Л.В.Стратієнко