ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"01" жовтня 2007 р.                                                  Справа № 17/275а

м. Чернігів                                                                                                  «01 »жовтня 2007 року

14 год. 46 хв.

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Секретаря судового засідання: Чепурна О.В.

Представника позивача:  Крупніков Є.С. –заступник генерального директора, дов.№11 від 23.07.07р.;

Хоменко М.Я. –головний бухгалтер, дов.№12 від 23.07.07р.;

Представників відповідача: Усенко Л.М. –головний держподатінспектор, дов.№4425/9/10-10 від 04.07.07р.

матеріали справи №17/275а

За ПОЗОВОМ: Товариства з обмеженою відповідальністю “Чернігівській завод будівельних матеріалів”

14000, м. Чернігів, вул. Київське шосе, 3

До ВІДПОВІДАЧА: Державної податкової інспекції  у місті Чернігові

14000, м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28

Про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів»пред`явлено позов про визнання нечинними податкових повідомлень –рішень ДПІ у м. Чернігові №/0 та №/0 від 24.04.2007р., якими Позивачу визначені штрафні санкції по ПДВ на загальну суму 151503,88грн., прийнятих на підставі акту перевірки №355/15-243 від 16.04.07р., оскільки всі податкові зобов`язання по податку на додану вартість, зазначені в акті перевірки, були ним погашені своєчасно.

Відповідач позовних вимог не визнає, вважаючи прийняті податкові повідомлення –рішення законними та обґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані письмові докази, суд

ВСТАНОВИВ :

16.04.07р. ДПІ у м. Чернігові було проведено перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання платником податків ТОВ «Чернігівській завод будівельних матеріалів, за результатами якої складений акт перевірки №355/15-243 від 16.04.07р.

Згідно п.п.17.1.7 п.17.1. ст.17  Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.00р. №2181-ІІІ (далі Закон №2181):

«17.1.7. У разі коли платник податків не сплачує  узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

·          при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

·          при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за  останнім  днем  граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

·          при затримці,  що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання,  -  у  розмірі  п'ятдесяти  відсотків погашеної суми податкового боргу.»

На підставі даного акту перевірки, ДПІ у м. Чернігові податковими повідомленнями-рішеннями №/0 та №/0  від 24.04.2007р. визначені ТОВ «Чернігівській завод будівельних матеріалів податкові зобов’язання по податку на додану вартість в розмірі 150294,73грн. та 1209,15 грн. штрафних санкцій відповідно за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов’язань.

Дані податкові повідомлення-рішення буди оскаржені Позивачем до ДПІ у м. Чернігові.

Рішенням ДПІ у м. Чернігові від 18.07.07р. за №15595/10/25-008 скарга залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення –без змін.

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення незаконними та необґрунтованими Позивач звернувся з позовною заявою про визнання їх нечинними повністю з підстав викладених вище.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у  справах  щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на   підставі, у межах  повноважень  та  у  спосіб,  що передбачені Конституцією та законами України;

2) з  використанням  повноваження  з метою, з якою  це повноваження надано;

3) обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.11 вищевказаного Кодексу:

“Суд  вживає  передбачені  законом  заходи,  необхідні  для з'ясування всіх обставин у справі,  у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати  особам,  які  беруть  участь  у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.”

Відповідно до ч.2 ст.69 зазначеного Кодексу:

«Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові  докази  або  витребувати додаткові докази за клопотанням осіб,  які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.4,5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у  нього  документи  та матеріали,  які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.»

Як вбачається з акту перевірки, штрафні санкції нараховані за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов’язань, визначених:

·          уточнюючим розрахунком №2555 від 03.02.06р., термін прострочення з 03.02.06р. по 14.02.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –500 грн.;

·          уточнюючим розрахунком №2555 від 03.02.06р., термін прострочення з 03.02.06р. по 17.02.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –72407,61грн.;

·          уточнюючим розрахунком №2557 від 03.02.06р., термін прострочення з 03.02.06р. по 17.02.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –241930 грн.;

·          уточнюючим розрахунком №2556 від 03.02.06р., термін прострочення з 03.02.06р. по 17.02.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –189605 грн. ;

·          уточнюючим розрахунком №2558 від 03.02.06р., термін прострочення з 03.02.06р. по 17.02.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –383335 грн. ;

·          уточнюючим розрахунком №2559 від 03.02.06р., термін прострочення з 03.02.06р. по 17.02.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –133594 грн.;

·          уточнюючим розрахунком №2657 від 03.02.06р., термін прострочення з 03.02.06р. по 17.02.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –92 грн.;

·          уточнюючим розрахунком №2658 від 03.02.06р., термін прострочення з 03.02.06р. по 17.02.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –469217 грн.;

·          декларацією №15360 від 20.03.07р., термін прострочення з 30.03.06р. по 20.04.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –1301 грн. ;

·          декларацією №15360 від 20.03.07р., термін прострочення з 30.03.06р. по 03.05.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –3324,56 грн.;

·          уточнюючим розрахунком №35226 від 20.04.06р., термін прострочення з 20.04.06р. по 03.05.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –675 грн.;

·          уточнюючим розрахунком №35228 від 20.04.06р., термін прострочення з 20.04.06р. по 03.05.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –564 грн.;

·          декларацією №35198 від 20.04.06р., термін прострочення з 03.05.06р. по 30.05.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –4630,30 грн.;

·          декларацією №48815 від 19.05.06р., термін прострочення з 30.05.06р. по 20.06.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –4646,40 грн.;

·          податковим повідомленням-рішенням № від 19.06.06р., термін прострочення з 30.06.06р. по 27.07.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –450 грн.;

·          податковим повідомленням-рішенням № від 19.06.06р., термін прострочення з 30.06.06р. по 04.08.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –1907,20 грн. ;

·          декларацією №75177 від 20.07.06р., термін прострочення з 31.07.06р. по 19.10.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –447 грн.;

·          декларацією №89156 від 30.08.06р., термін прострочення з 30.08.06р. по 19.10.06р., сума несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобов’язання –367 грн.

Ухвалами суду від 19.07.07р. та 02.08.07р. ДПІ у м. Чернігові було зобов`язано надати письмове пояснення з відповідним розрахунком у табличному вигляді: яким чином, коли та на підставі яких документів у Позивача виник та накопичувався податковий борг по ПДВ; яким чином, коли та на підставі яких документів Позивачем здійснювалось погашення податкового боргу (шляхом сплати чи подачі декларації з від'ємним значенням тощо); як відповідно змінювалась сума податкового боргу –за період з моменту виникнення податкового боргу до 19.10.06р. (дати останньої сплати згідно акту перевірки).

Такий розрахунок ДПІ у м. Чернігові представило в судовому засіданні 16.08.07р.

Власний розрахунок було зроблено і Позивачем у позові та у поясненні, наданому в судовому засіданні 02.08.07р., з доданням відповідних підтверджуючих документів.

Згідно позову, станом на 01.02.06р. Позивач мав переплату у розмірі 1337,39 грн.

Платіжним дорученням №7742 від 01.02.06р. Позивач самостійно сплатив 35000 грн., платіжним дорученням №7744 –18935 грн.

Таким чином, станом на 02.02.06р. Позивач мав переплату в розмірі 1337,39грн.+35000грн.+ 18935 грн. = 55272,39 грн.

Даний факт підтверджується і розрахунком ДПІ у м. Чернігові.

Згідно абз. 2 п.5.1. ст.5 Закону №2181:

«Якщо у  майбутніх  податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.»

Відповідно до п.17.2 ст.17 Закону №2181:

«Платник  податків,  який  до  початку  його  перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання  минулих  податкових  періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму  такої недоплати  та  штраф  у  розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання  такого  уточнюючого  розрахунку,

б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього  податку,  що  подається  за  наступний  податковий  період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з  відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з  цього  податку.»

Згідно п.п.4.4. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 30.05.1997р. N166 (у редакції наказу від 15.06.2005р. N213), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 2005р. за N702/10982:

«Якщо платник самостійно виявив помилки, що містяться у раніше поданій ним  податковій  декларації, то такий платник зобов'язаний подати в порядку, установленому для подання декларацій з податку на додану вартість (без урахування граничного терміну подання, але з урахуванням строків давності, встановлених статтею 15 Закону N2181, уточнюючий  розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (далі - уточнюючий розрахунок). Одним уточнюючим розрахунком  може бути виправлено помилки лише однієї раніше поданої декларації.»

На підставі викладеного, 03.02.06р. Позивач подав до ДПІ  у м. Чернігові ряд уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань по ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Так, Позивач визначив власні податкові зобов`язання по ПДВ:

·          уточнюючим розрахунком №2554 від 03.02.06р. за грудень 2004 року в розмірі 222133 грн. та 11107 грн. штрафу;

·          уточнюючим розрахунком №2555 від 03.02.06р. за січень 2005 року в розмірі 75214 грн. та 3761 грн. штрафу;

·          уточнюючим розрахунком №2556 від 03.02.06р. за лютий 2005 року в розмірі 189605 грн. та 9480 грн. штрафу;

·          уточнюючим розрахунком №2557 від 03.02.06р. за березень 2005 року в розмірі 241930 грн. та 12097 грн. штрафу;

·          уточнюючим розрахунком №2558 від 03.02.06р. за квітень 2005 року в розмірі 383335 грн. та 19167 грн. штрафу;

·          уточнюючим розрахунком №2559 від 03.02.06р. за травень 2005 року в розмірі 133594 грн. та 6680 грн. штрафу;

·          уточнюючим розрахунком №2657 від 03.02.06р. за серпень 2005 року в розмірі 92 грн. та 5 грн. штрафу;

·          уточнюючим розрахунком №2658 від 03.02.06р. за червень 2005 року в розмірі 469217 грн. та 23461 грн. штрафу.

Крім того, уточнюючим розрахунком №2656 від 03.02.06р. зменшено податкових зобов`язань по ПДВ на суму 169167 грн.

Таким чином, уточнюючими розрахунками від 03.02.06р. всього визначено податкових зобов`язань по ПДВ та, у відповідності до п.17.2 ст.17 Закону № 2181, штрафів в розмірі 5 % від суми недоплат на загальну суму 1631711 грн.

Згідно ч.4 п.4.3. Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005р. за N276, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 серпня 2005р. за N843/11123:

«При  поданні  уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує податкові зобов'язання минулих податкових періодів платника, нарахування в особовому рахунку платника проводиться датою його подання.»

На підставі викладеного, нарахування в особовому рахунку платника згідно поданих уточнюючих розрахунків проведено в день їх подання –03.02.2006 року.

Одночасно 3 лютого 2006 року Позивачем подано до ДПІ у м. Чернігові податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2006 року за вх.№2550 від 03.02.2006 року із сумою, що підлягає бюджетному відшкодуванню в розмірі 1577749 грн. у зменшення податкових зобов'язань ПДВ у наступних податкових періодах. По особовому рахунку вказана від'ємна сума проведена в день подання декларації - 03.02.2006 року.

Таким чином, сума по особовому рахунку по ПДВ станом на 03.02.06р. склала 55272,39 грн. переплати + 1577749 грн. бюджетного відшкодування –1631711 грн. податкових зобов`язань по уточнюючих розрахунках = 1310,39 грн. переплати.

Тобто, з викладеного вбачається, що сума податкових зобов`язань по ПДВ та штрафів в розмірі 5 % від суми недоплат на загальну суму 1631711 грн., визначених уточнюючими розрахунками від 03.02.06р., в цей же день повністю погасилася переплатою, яка існувала до 03.02.06р., та   від'ємною сумою, визначеною податковою декларацією з податку на додану вартість за січень 2006 року за вх.№2550 від 03.02.2006 року.

Платіжним дорученням №7818 від 14.02.06р. Позивач самостійно сплатив 500 грн.

Таким чином, станом на 14.02.06р. Позивач мав переплату в розмірі 1310,39 грн. + 500 грн.  = 1810,39 грн.

Даний факт підтверджується і розрахунком ДПІ у м. Чернігові.

Відповідно до ч.2 п.17.2. ст.17 Закону №2181:

«Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи,  визначені  у  цьому  пункті, не застосовуються.»

Згідно п.4.5. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість:

«Після подання декларації за звітний (податковий) період платник податку має право до закінчення граничного терміну подання декларації за такий самий період подати нову декларацію  з виправленими показниками.»

Скориставшись вищевказаним правом, до закінчення граничного терміну подання декларації за січень 2006 року Позивач 17.02.2006 року подав нову звітну декларацію з податку на додану вартість №5561 від 17.02.2006 року, в якій зменшено попередню від'ємну суму бюджетного відшкодування на 760 грн., тобто сума бюджетного відшкодування вказана в розмірі 1576989 грн.

В особовому рахунку сума 1576989 грн. (від'ємна) проведена в день подання декларації –17.02.2006 року.

Як зазначив в своїх запереченнях на позов Відповідач, в результаті проведення інвентаризації нарахувань податку на додану вартість по ТОВ "ЧЗБМ", про що складено акт інвентаризації від 07.03.2007 року № 71, було встановлено, що за січень 2006 року по терміну 20.02.2006 року в АІС "ТАХ" в автоматичному режимі на рахунок податку на додану вартість (код платежу 14010100) імпортувались дві декларації з від'ємним значенням:

·          №2550 від 03.02.2006 року - заявлено до відшкодування в рахунок ПДВ 1577749 грн.

·          №5561 від 17.02.2006 року - заявлено до відшкодування в рахунок ПДВ 1576989 грн.,

в зв'язку з чим в особовому рахунку платника виникла неправомірна переплата.

В акті інвентаризації вказано, що необхідно зменшити сальдо переплати по податку на додану вартість на суму 1577749 грн. по особовому рахунку ТОВ "ЧЗБМ" та донарахувати пеню та штрафну санкцію за несвоєчасну сплату згідно ст.17 Закону № 2181.

Згідно п.п.4.9 п.4 додатка №7 до Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених Наказом ДПА України від 01.04.2006 року № 171, якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, передбачені п.17.2 ст. 17 Закону № 2181, не застосовуються.

Така декларація заноситься до електронної бази даних з ознакою "звітна нова" (якщо це передбачено формою), а звітність, надана раніше, отримує статус "до відома".

На виконання вимог Наказу ДПА України № 171 декларації № 2550 від 03.02.2006 року було присвоєно статус "до відома", а декларацію подану пізніше за №5561 від 17.02.2006 року взято до уваги та внесено до електронної бази даних як "звітну нову". В картці платника ТОВ "ЧЗБМ" по податку на додану вартість згідно акта інвентаризації від 07.03.2007 року №71 зменшено сальдо переплати по податку на додану вартість на суму 1577749 грн. і донараховано пеню в розмірі 6173,44 грн. та штрафну санкцію за несвоєчасну сплату згідно ст.17 Закону № 2181 в розмірі 151503,88 грн.

Таким чином, на думку ДПІ у м. Чернігові, подача податкової декларації по ПДВ за січень 2006 року за №5561 від 17.02.2006 року, в якій заявлено до відшкодування в рахунок ПДВ 1576989 грн., повністю анулювала попередню податкову декларацію по ПДВ за січень 2006 року за №2550 від 03.02.2006 року з усіма її показниками, а саме, якою заявлено до відшкодування в рахунок ПДВ 1577749 грн., і тому ця декларація від 03.02.06р. не може враховуватися при встановлення дати погашення власних податкових  зобов`язань Позивачем.

А тому, на думку Відповідача фактичне погашення сума податкових зобов`язань по ПДВ та штрафів в розмірі 5 % від суми недоплат на загальну суму 1631711 грн., визначених уточнюючими розрахунками від 03.02.06р., повністю погасилися не 03.02.06р., а 14.02.07р. –500 грн. по вищевказаному платіжному дорученню №7818 від 14.02.06р., та 17.02.06р. –податкова декларація по ПДВ за січень 2006 року за №5561 від 17.02.2006 року

В зв`язку з цим, Позивачу нараховані штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань по ПДВ та штрафів в розмірі 5 % від суми недоплат на загальну суму 1631711 грн., визначених уточнюючими розрахунками від 03.02.06р., з термінами прострочення з 03.02.06р. по 14.02.06р. та з 03.02.06р. по 17.02.06р., які включені Відповідачем до спірних рішень.

Разом з тим, дані пояснення ДПІ у м. Чернігові судом не приймаються з наступних підстав.

Згідно преамбули Закону України «Про систему оподаткування»від 25 червня 1991 року N1251-XII (далі Закон №1251), цей Закон визначає принципи побудови системи оподаткування  в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників.

Згідно ч.ч.1,3 ст.1 Закону №1251:

«Встановлення і  скасування  податків  і  зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам здійснюються Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами  відповідно  до  цього  Закону,  інших  законів України про оподаткування.

Ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих  видів мита та збору у вигляді цільової  надбавки  до  діючого  тарифу  на  електричну та Теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами  України,  крім  законів про оподаткування.»

Згідно преамбули Закону №2181, цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій  органів  стягнення.

Згідно п.п.1.11. ст.1 Закону №2181:

«1.11) податкова декларація, розрахунок (далі –податкова декларація) –документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).»

Порядок подання податкової декларації та визначення суми податкових зобов'язань визначений ст.4 Закону №2181, а не Методичними рекомендаціями чи іншими документами, затвердженими Державною податковою адміністрацією України.

Відповідно до п.п.4.1.1. п.4.1. ст.4 Закону№2181, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених  підпунктом  "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2,  а також пунктом 4.3 цієї статті.

Згідно ч.ч.1,5 п.п.4.1.2. п.4.1. ст.4 Закону №2181:

«Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого  органу.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника  податків  як  податкова  декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення,  може  бути  не  визнана таким контролюючим органом як податкова  декларація,  якщо  в  ній  не зазначено обов'язкових реквізитів,  її  не підписано відповідними посадовими особами,  не скріплено печаткою  платника  податків.»

Згідно п.п.5.1. ст.5 Закону №2181:

«Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій  декларації,  вважається  узгодженим  з  дня подання такої податкової декларації.»

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.»

Відповідно до п.4.6. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість:

«Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податку, вважається узгодженим з дня подання податкової декларації до державної  податкової  інспекції  (адміністрації)  за місцем реєстрації  і не може бути оскаржене платником в адміністративному або судовому порядку.»

Таким чином, Позивач, надавши 03.02.06р. податкову декларацію по ПДВ за січень 2006 року за №2550 від 03.02.2006 року, узгодив суму бюджетного відшкодування в розмірі 1577749 грн., що відповідно і було відображено ДПІ у м. Чернігові в облікових картках по ПДВ Позивача.

Скориставшись вищевказаним правом, до закінчення граничного терміну подання декларації за січень 2006 року Позивач 17.02.2006 року подав нову звітну декларацію з податку на додану вартість за січень 2006 року №5561 від 17.02.2006 року, в якій зменшено попередню від'ємну суму бюджетного відшкодування на 760 грн., тобто сума бюджетного відшкодування вказана в розмірі 1576989 грн.

Таким чином, 17.02.07р. Позивач не встановив нову, а змінив попередню суму бюджетного відшкодування, зменшивши її на 760 грн., тобто на незначний розмір порівняно з початковою та зміненою сумою.

При цьому, суд враховує:

·          податкову декларацію Позивача за грудень 2005 року за №143630 від 19.01.06р., згідно рядка 22.2 якої до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (січень 2006 року) зараховано від`ємне значення різниці поточного звітного (податкового) періоду (грудень 2005 року) в сумі 1577776 грн.,

·          та Довідку ДПІ у м. Чернігові про результати позапланової документальної перевірки з питань достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість ТОВ «Чернігівській завод будівельних матеріалів»за жовтень 2005 року та січень 2006 року за №206/23/32284441 від 28.02.06р., якою підтверджено законність та обґрунтованість суми бюджетного відшкодування за січень 2006 року в розмірі 1576989 грн.

Таким чином, сума бюджетного відшкодування в розмірі 1576989 грн., включена до суми бюджетного відшкодування в розмірі 1577749 грн., визначеної податковою декларацією по ПДВ за січень 2006 року за №2550 від 03.02.2006 року, була законною та обґрунтованою і станом на 03.02.07р.

Крім того, згідно ст.58 Конституції України:

«Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.»

На момент подачі Позивачем вищевказаних податкових декларацій по ПДВ за січень 2006 року, тобто 03.02.07р. та 17.02.07р., діяв Порядок приймання та комп'ютерної обробки звітних документів платників податків у ДПІ районного рівня та СДПІ по роботі з ВПП, затверджений Наказом ДПА України від 02.12.2004 року №691.

Відповідно до п.4.9 даного Порядку, зареєстровані документи податкової звітності не підлягають поверненню платнику податків. Якщо платники податків до закінчення терміну подання звітності подають нові звіти з виправленими показниками, то нові показники заносяться до електронної бази даних в уже подану ними раніше декларацію з ознакою "звітна нова" (якщо це передбачено формою). Якщо платник податків до закінчення терміну подачі звітності надає нову Декларацію з виправленими показниками за такий самий звітний (податковий) період, то така звітна Декларація не є уточнюючою, а штрафи, передбачені в п. 17.2 ст.17 Закону України від 21 грудня 2000 року №2181 не застосовуються.

Таким чином, даний Порядок передбачав не анулювання попередньої декларації разом з усіма її показниками, а внесення до неї нових показників зі зміною попередніх, тобто до внесення нових показників діючими залишалися попередні показники декларації.

Крім того, п.4.5. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість передбачає, що після подання декларації за звітний (податковий) період платник податку має право до закінчення граничного терміну подання декларації за такий самий період подати нову декларацію саме з виправленими, а не з новими, показниками.

Посилання ДПІ у м. Чернігові на п.п.4.9 п.4 додатка №7 до Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених Наказом ДПА України від 01.04.2006 року №171, судом не можуть бути прийняті з наступних підстав.

По-перше, як вбачається з назви, даний документ, незважаючи на затвердження Наказом ДПА України, носить рекомендаційний характер, на відміну від вищенаведеного Порядку.

По-друге, дані Методичні рекомендації не діяли на момент подачі Позивачем вищевказаних податкових декларацій по ПДВ за січень 2006 року, тобто 03.02.07р. та 17.02.07р., а були прийняті через півтора місяці після подачі зазначених декларацій.

Разом з тим, з врахуванням ст.58 Конституції України, суд вважає необґрунтованим покладення на Позивача відповідальності за те, що ДПІ у м. Чернігові, в порушення власного ж Порядку, не внесла належним чином зміни в показники по ПДВ за січень 2006 року в момент подачі декларації №5561 від 17.02.2006 року, а підняла це питання більше ніж через рік після її подачі за результатами інвентаризації нарахувань по ПДВ за 2006 рік, виявивши власну помилку, що підтверджується актом інвентаризації №71, датованим 07.03.2007 року, в якому зазначено про відсутність порушень податкового законодавства з боку ТОВ «Чернігівській завод будівельних матеріалів», та на час складання якого вже діяли вищевказані Методичні рекомендації.

По-третє, станом на 03.02.06р. та 17.02.06р. ні Закон №2181, який є основним Законом, який регулює порядок подання податкової декларації та визначення суми податкових зобов'язань, ні Порядок заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, ні Порядок приймання та комп'ютерної обробки звітних документів платників податків у ДПІ районного рівня та СДПІ по роботі з ВПП, не передбачали можливості не визнання поданих платниками податків податкових декларацій як податкових декларацій чи їх анулювання з анулюванням всіх зазначених в них показників крім випадків, якщо в деклараціях не зазначено обов'язкових реквізитів, їх не підписано відповідними посадовими особами,  не скріплено печаткою платника  податків, що не було встановлено при розгляді даного позову.

Крім того, відповідно до п.п.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону №2181:

«У разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.»

З урахуванням викладеного, суд вважає висновок перевіряючих, що фактичне погашення суми податкових зобов`язань по ПДВ та штрафів в розмірі 5 % від суми недоплат на загальну суму 1631711 грн., визначених уточнюючими розрахунками від 03.02.06р. відбулося не 03.02.06р. податковою декларацією по ПДВ за січень 2006 року за №2550 від 03.02.2006 року, а 14.02.07р. платіжним дорученням №7818 від 14.02.06р. на суму 500 грн. та 17.02.06р. податковою декларацією по ПДВ за січень 2006 року за №5561 від 17.02.2006 року, та відповідне нарахування штрафних санкцій, незаконними та необґрунтованими.

З врахуванням нової звітної декларації з податку на додану вартість №5561 від 17.02.2006 року, сума по особовому рахунку станом на 17.02.06р. склала 55272,39 грн. переплати + 1576989 грн. бюджетного відшкодування + 500 грн. по платіжному дорученню №7818 від 14.02.06р.  –1631711грн. податкових зобов`язань по уточнюючих розрахунках = 1050,39 грн. переплати.

Даний факт підтверджується і розрахунком ДПІ у м. Чернігові, якщо з нього виключити не замінену та повторно обліковану ДПІ у м. Чернігові суму 1577749 грн. бюджетного відшкодування по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2006 року за вх.№2550 від 03.02.2006 року.

Податковою декларацією за лютий 2006 року №15360 від 20.03.07р. Позивач визначив власне податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі 64268 грн.

Станом на 20.03.06р. податкові зобов`язання по ПДВ склали 64268 грн. –1050,39 грн. переплати = 63217,61 грн.

Згідно п.п.5.3.1 п.5.1 ст.5 Закону №2181 платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до абз. «а»п.п.4.1.4 п.4.1. ст.4 Закону №2181:

«4.1.4. Податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює:

а) календарному місяцю (у тому  числі  при  сплаті  місячних авансових внесків),  - протягом 20 календарних днів,  наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.»

Платіжним дорученням №548 від 23.03.06р. Позивач сплатив 15000 грн. ПДВ, платіжним дорученням №131 від 29.03.06р. –49500 грн. по ПДВ.

Таким чином,  сума по особовому рахунку по ПДВ станом на 29.03.06р. склала 49500 грн. + 15000 грн. –63217,61 грн. = 1282,39 грн. переплати, а не борг внаслідок несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання.

Даний факт підтверджується і розрахунком ДПІ у м. Чернігові, якщо з нього виключити не замінену та повторно обліковану ДПІ у м. Чернігові суму 1577749 грн. бюджетного відшкодування по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2006 року за вх.№2550 від 03.02.2006 року.

З викладеного вбачається, що податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі 64268 грн., визначене податковою декларацією за лютий 2006 року №15360 від 20.03.07р., Позивач повністю погасив з дотриманням граничного терміну сплати –30 день звітного місяця, передбаченого п.п.5.3.1 п.5.1 ст.5 Закону №2181, а саме 23.03.06р. та 29.03.06р., а не 20.04.06р. та 03.05.06р., як зазначено в акті перевірки.

Тобто, висновок перевіряючих про наявність факту несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання Позивачем по податковій декларації за лютий 2006 року №15360 від 20.03.07р. та відповідне нарахування штрафних санкцій є незаконними та необґрунтованими.

Уточнюючим розрахунком №35226 від 20.04.06р. за липень 2004 року Позивач визначив власне податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі в розмірі 675 грн. та 34 грн.  штрафу.

Уточнюючим розрахунком №35228 від 20.04.06р. за грудень 2004 року Позивач визначив власне податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі в розмірі 564 грн. та 28 грн. штрафу.

Всього по уточнюючим розрахункам Позивач визначив податкових зобов`язань по ПДВ (з урахуванням штрафів) 1301 грн.

Податковою декларацією за березень 2006р. №35198 від 20.04.06р. Позивач визначив власне податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі в розмірі 9519 грн.

Станом на 20.04.06р. податкові зобов`язання по ПДВ склали 9519 грн. + 1301 грн. –1282,39грн. переплати = 9537,61 грн.

Згідно п.п.5.3.3. п.5.3. ст.5 Закону №2181:

«5.3.3.  Якщо  останній день зазначених у цьому пункті строків припадає на вихідний або святковий день,  то останнім днем кожного з таких строків вважається наступний  за  вихідним  або  святковим робочий операційний (банківський) день.»

Платіжним дорученням №8475 від 20.04.06р. Позивач сплатив 1301 грн. ПДВ за серпень 2004 року та грудень 2005 року зі штрафними санкціями, платіжним дорученням №8597  від 03.05.06р –9520 грн. по ПДВ за березень 2006 року.

Таким чином,  сума по особовому рахунку по ПДВ станом на 03.05.06р. склала 1301 грн. + 9520 грн. –9537,61 грн. = 1283,39 грн. переплати, а не борг внаслідок несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання.

Даний факт підтверджується і розрахунком ДПІ у м. Чернігові, якщо з нього виключити не замінену та повторно обліковану ДПІ у м. Чернігові суму 1577749 грн. бюджетного відшкодування по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2006 року за вх.№2550 від 03.02.2006 року.

З викладеного вбачається наступне.

Податкові зобов`язання по ПДВ (з урахуванням штрафів) в розмірі 1301 грн., визначені уточнюючим розрахунком №35226 від 20.04.06р. за серпень 2004 року та уточнюючим розрахунком №35228 від 20.04.06р. за грудень 2004 року, Позивач повністю погасив безпосередньо в день подачі цих уточнюючих розрахунків, а саме 20.04.06р., а не 03.05.06р., як зазначено в акті перевірки.

Тобто, висновок перевіряючих про наявність факту несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання Позивачем по уточнюючим розрахунком №35226 від 20.04.06р. за серпень 2004 року та уточнюючим розрахунком №35228 від 20.04.06р. за грудень 2004 року та відповідне нарахування штрафних санкцій є незаконними та необґрунтованими.

Податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі 9519 грн., визначене податковою декларацією за березень 2006 року №35198 від 20.04.06р., Позивач повністю погасив з дотриманням граничного терміну сплати –30 день звітного місяця (але з врахуванням вихідних та святкових днів), передбаченого п.п.5.3.1, 5.3.3 п.5.1 ст.5 Закону №2181, а саме 03.05.06р., а не 30.05.06р., як зазначено в акті перевірки.

Тобто, висновок перевіряючих про наявність факту несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання Позивачем по податковій декларації за березень 2006р. №35198 від 20.04.06р. та відповідне нарахування штрафних санкцій є незаконними та необґрунтованими.

Податковою декларацією за квітень 2006 року №48815 від 19.05.06р.  Позивач визначив власне податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі 4844 грн.

Станом на 19.05.06р. податкові зобов`язання по ПДВ склали 4844 грн. –1283,39 грн. переплати = 3560,61 грн.

Платіжним дорученням №278 від 30.05.06р. Позивач сплатив 4850 грн. ПДВ.

Таким чином,  сума по особовому рахунку по ПДВ станом на 30.05.06р. склала 4850 грн. –3560,61грн. = 1289,39 грн. переплати, а не борг внаслідок несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання.

Даний факт підтверджується і розрахунком ДПІ у м. Чернігові, якщо з нього виключити не замінену та повторно обліковану ДПІ у м. Чернігові суму 1577749 грн. бюджетного відшкодування по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2006 року за вх.№2550 від 03.02.2006 року.

З викладеного вбачається, що податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі 4844 грн., визначене податковою декларацією за квітень 2006р. №48815 від 19.05.06р., Позивач повністю погасив з дотриманням граничного терміну сплати –30 день звітного місяця, передбаченого п.п.5.3.1 п.5.1 ст.5 Закону №2181, а саме, 30.05.06р., а не 20.06.06р., як зазначено в акті перевірки.

Тобто, висновок перевіряючих про наявність факту несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання Позивачем по податковій декларації за квітень 2006р. №48815 від 19.05.06р. та відповідне нарахування штрафних санкцій є незаконними та необґрунтованими.

Податковим повідомленням –рішенням №/0 від 19.06.06р., яке отримане головним бухгалтером Позивача 20.06.06р., Відповідачем Позивачу визначено податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі 4760 грн. основного платежу та 2380 грн. штрафних санкцій, а всього на загальну суму 7140 грн.

Згідно п.п.5.3.1 п.5.1 ст.5 Закону №2181, у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Платіжним дорученням №9146 від 20.06.06р. Позивач сплатив 7140 грн. ПДВ по податковому повідомленню –рішенню №/0 від 19.06.06р.

Таким чином, по особовому рахунку по ПДВ станом на 20.06.06р. залишалося 1289,39 грн. переплати, а не борг внаслідок несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання.

Даний факт підтверджується і розрахунком ДПІ у м. Чернігові, якщо з нього виключити не замінену та повторно обліковану ДПІ у м. Чернігові суму 1577749 грн. бюджетного відшкодування по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2006 року за вх.№2550 від 03.02.2006 року.

З викладеного вбачається, що податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі 7140 грн., визначене податковим повідомленням –рішенням №/0 від 19.06.06р., Позивач повністю погасив з дотриманням граничного терміну сплати –10 днів з моменту його отримання, передбаченого п.п.5.3.1 п.5.1 ст.5 Закону №2181, а саме, 20.06.06р., а не 27.07.06р. та 04.08.06р., як зазначено в акті перевірки.

Тобто, висновок перевіряючих про наявність факту несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання Позивачем по податковому повідомленню –рішенню №/0 від 19.06.06р. та відповідне нарахування штрафних санкцій є незаконними та необґрунтованими.

Податковою декларацією за травень 2006 року №54842 від 20.06.06р.  Позивач визначив власне податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі  5625  грн.

Платіжним дорученням №9201 від 27.06.06р. Позивач сплатив 5625  грн. ПДВ.

Таким чином, по особовому рахунку по ПДВ станом на 27.06.06р. залишалося 1289,39 грн. переплати.

Даний факт підтверджується і розрахунком ДПІ у м. Чернігові, якщо з нього виключити не замінену та повторно обліковану ДПІ у м. Чернігові суму 1577749 грн. бюджетного відшкодування по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2006 року за вх.№2550 від 03.02.2006 року.

Податковою декларацією за червень 2006 року №75177 від 20.07.06р. Позивач визначив власне податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі 447 грн. та 2877 грн. штрафу.

Як вбачається з акту перевірку та пояснень представника Відповідача в судовому засіданні по даній декларації Позивачу нараховані штрафні санкції за несвоєчасну сплату саме 447 грн. основного податкового зобов`язання.

Станом на 20.07.06р. податкові зобов`язання по ПДВ склали 447 грн. + 2877 грн. –1289,39грн. переплати = 2034,61 грн.

Платіжним дорученням №9518 від 27.07.06р. Позивач сплатив 450 грн. ПДВ за червень 2006 року, про що зазначено в самому платіжному дорученні..

Крім того, як зазначено вище, у Позивача залишалося 1289,39 грн. переплати.

Даний факт підтверджується і розрахунком ДПІ у м. Чернігові, якщо з нього виключити не замінену та повторно обліковану ДПІ у м. Чернігові суму 1577749 грн. бюджетного відшкодування по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2006 року за вх.№2550 від 03.02.2006 року.

З викладеного вбачається, що податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі 447 грн., визначене податковою декларацією за червень 2006 року №75177 від 20.07.06р., Позивач повністю погасив з дотриманням граничного терміну сплати –30 день звітного місяця, передбаченого п.п.5.3.1 п.5.1 ст.5 Закону №2181, а саме, 27.07.06р., а не 19.10.06р., як зазначено в акті перевірки.

Тобто, висновок перевіряючих про наявність факту несвоєчасної сплати узгодженої суми основного податкового зобов’язання Позивачем по податковій декларації за червень 2006 року №75177 від 20.07.06р. та відповідне нарахування штрафних санкцій є незаконними та необґрунтованими.

Платіжним дорученням №9663 від 04.08.06р. Позивач сплатив 2877 грн. ПДВ штрафних санкцій.

Таким чином,  сума по особовому рахунку по ПДВ станом на 04.08.06р. склала 450 грн. + 2877 грн. –2034,61 грн. = 1292,39 грн. переплати, а не борг внаслідок несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання.

Податковою декларацією за липень 2006 року №89090 від 21.08.06р. Позивач визначив власне податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі 367 грн.

Станом на 21.08.06р. переплата по ПДВ склала 1292,39 грн. –367 грн. = 925,39 грн.

Платіжним дорученням №2388 від 29.08.06р. Позивач сплатив 370 грн.

Таким чином,  сума по особовому рахунку по ПДВ станом на 29.08.06р. склала 925,39  грн. + 370 грн. = 1295,39 грн. переплати, а не борг внаслідок несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання.

Даний факт підтверджується і розрахунком ДПІ у м. Чернігові, якщо з нього виключити не замінену та повторно обліковану ДПІ у м. Чернігові суму 1577749 грн. бюджетного відшкодування по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2006 року за вх.№2550 від 03.02.2006 року.

З викладеного вбачається, що податкове зобов`язання по ПДВ в розмірі 367 грн., визначене податковою декларацією за липень 2006 року №89090 від 21.08.06р., у Позивач повністю погасилося наявною станом на 21.08.06р. переплатою, а не 19.10.06р., як зазначено в акті перевірки.

Тобто, висновок перевіряючих про наявність факту несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов’язання Позивачем по податковій декларації за липень 2006 року №89090 від 21.08.06р. та відповідне нарахування штрафних санкцій є незаконними та необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

“В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.”

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що ДПІ у м. Чернігові не довела належними та достатніми доказами законність та обґрунтованість прийнятих спірних податкових повідомлень –рішень, а тому суд доходить висновку, що позов про визнання їх нечинними повністю підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94  Кодексу адміністративного судочинства України:

“Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони,  яка не є суб'єктом владних повноважень,  суд присуджує  всі  здійснені  нею документально підтверджені  судові  витрати  з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету,  якщо іншою  стороною був  орган  місцевого  самоврядування,  його  посадова чи службова особа).”

З урахуванням викладеного, суд вважає, що Позивачу мають бути відшкодовані понесені судові витрати по сплаті державного мита та витрат в сумі 3,40 грн.

Керуючись ст.ст.71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати нечинним повністю податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові №/0 від 24.04.2007 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю “Чернігівський завод будівельних матеріалів” () визначене податкове зобов’язання по податку на додану вартість в розмірі 150294 грн. 73 коп. штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов’язання.

3. Визнати нечинним повністю податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові №/0 від 24.04.2007 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю “Чернігівський завод будівельних матеріалів” () визначене податкове зобов’язання по податку на додану вартість в розмірі 1209 грн. 15 коп. штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов’язання.

4. Відшкодувати з Державного бюджету (р/р0002 УДК в Чернігівській області, МФО 853592, код 22825965) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Чернігівський завод будівельних матеріалів” (14000, м. Чернігів, вул. Київське шосе, 3, , р/р59 в ЗАТ „Полікомбанк”, МФО 353100) понесені судові витрати, а саме 3 грн. 40 коп. державного мита.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили в разі надходження заяви особи, на користь якої ухвалено судове рішення.

5. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі. Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження. Апеляційна скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

6. Дана Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова або  ухвала  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку. У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

7. Дана Постанова після набрання законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Постанова виготовлена в повному обсязі та підписана 02.10.07р.

Суддя                                                                                                                    І.В. Кушнір