СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.07                                                                                 Справа № 7/615.

Суддя Калашник Т.Л. розглянув матеріали справи за позовом

Управління охорони здоров’я Свердловської міської ради, м. Свердловськ Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснаб", м. Луганськ

про стягнення 2359 грн. 85 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –Душкіна Ю.С., довіреність № б/н від 03.09.07;

від  відповідача –Шишкалова Н.О., керівник.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про повернення податку на додану вартість у сумі 2359 грн. 85  коп.

На підставі ст.. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву з 03.09.07 до 17.09.07, 10-35.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, з підстав викладених у листі, зданому до  суду 17.09.07, посилаючись зокрема на те, що відповідач є платником ПДВ на загальних підставах та дія Постанови № 1949 від 17.12.03 на нього не розповсюджується.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд, -

в с т а н о в и в:

Між позивачем - Управлінням охорони здоров’я Свердловської міської ради (Покупець) та відповідачем  - Товариством з обмеженою відповідальністю "Промснаб" (Продавець) 26.10.06 був укладений договір № 177 (далі – Договір),  за умовами якого Продавець зобов’язується передати у власність Покупця майно, яке належить Продавцю (п. 1.1. Договору). Свідомості про майно: м’який інвентар згідно рахунків (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору, оплата за цією угодою здійснюється: 100% попередня оплата.

На виконання вказаного договору відповідач передав позивачу майно за відповідними накладними № РН-0000470 від 26.05.06, № РН-0000463 від 31.05.06 та № РН-0000464 від 26.05.06 (а.с.10, 12, 14), а позивачем було здійснено оплату майна, про що свідчить штамп Державного казначейства на Договорі (а.с.9).

Позивачем було направлено відповідачу претензії № 415 від 23.05.07 та № 458 від 05.06.07 з вимогою про повернення податку на додану вартість у сумі 2359 грн. 85  коп., але відповідач претензію відхилив, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з посиланням на ст.ст. 655, 691 ЦК України.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, з підстав викладених у листі, зданому до  суду 17.09.07.

Оцінивши доводи сторін та обставини справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

На виконання Договору відповідач виконав свої зобов’язання та передав позивачу майно за відповідними накладними № РН-0000470 від 26.05.06, № РН-0000463 від 31.05.06 та № РН-0000464 від 26.05.06 (а.с.10, 12, 14), а позивачем було здійснено оплату майна, про що свідчить штамп Державного казначейства на Договорі (а.с.9).

З Договору, укладеного сторонами у справі, не вбачається, що відповідач взяв на себе зобов’язання з повернення податку на додану вартість позивачу.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові  відносини  (цивільні  відносини),  засновані на юридичній рівності,  вільному  волевиявленні,  майновій   самостійності   їх учасників. До майнових відносин,  заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій  стороні,  а також до податкових,  бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 1 ЦК України).

З наведеного вбачається, що при укладанні Договору, між сторонами у справі виникли відносини, які носять приватноправовий характер. Ознаками якого є –юридична рівність усіх учасників відносин, їх вільне волевиявлення, а також майнова самостійність.

Вимога про повернення податку на додану вартість з якою звернувся до суду позивач, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України № 1949 від 17.12.03 "Про перелік лікарських засобів медичного призначення, операції з продажу яких звільняються від обкладення податком на додану вартість", носить публічний характер, до неї не застосовуються норми Цивільного кодексу України.

За вказаних обставин у задоволенні позову слід відмовити  з віднесенням судових витрат на позивача згідно ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, ст. ст. 1, 525, 526 ЦК України  та керуючись  ст. ст. 44, 49, 77, 82, 84, 85 ГПК України,  суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити.

2.  Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання :  20.09.07.

Суддя                                                                                                              Т.Л.Калашник