ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  43/247

05.07.07

За позовом    товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожні знаки»

до                    комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по

ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Деснянського

району м. Києва»

про                  стягнення 8 321, 04 грн.

Суддя  Пасько М.В.

Представники:

від позивача                    Багрій О.Л. - предст. за довір.,

від відповідача          не з’явився

ОБСТАВИНИ  СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача 8 321, 04 грн. (7 701, 91 грн. основного боргу, 175, 30 грн. 3 % річних та 443, 83 грн. інфляційних нарахувань)  у зв’язку з неналежним виконанням умов Договору купівлі-продажу №9/03/05 від 14.03.05.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.05.07 порушено провадження у справі          № 43/247 та призначено її розгляд  на 15.06.07.

У зв’язку з нез’явленням в судове засідання представника Відповідача, невиконанням ним вимог ухвали господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі, розгляд справи було відкладено на 05.07.07.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз'яснення Президії ВАСУ від 18.09.97р.                  № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

26.06.07 від Позивача надійшла заява про зміну підстав позову, відповідно до якої Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за поставлений товар згідно рахунків фактури у розмірі 7 701, 92 грн. основного боргу, 120, 28 грн. 3 % річних та 585, 04 грн. інфляційних нарахувань.

Судом у відповідності до ст. 81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками процесу документи, заслухавши пояснення представника Позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно заявки комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Деснянського району м. Києва»(далі Відповідач) товариством з обмеженою відповідальністю «Дорожні знаки» (далі Позивач) було виставлено рахунок № СФ-03/30 на суму 3 417, 40 грн.

15.04.05 Відповідач здійснив часткову оплату у розмірі 2 000, 00 грн., а Позивач згідно накладної № РН-04/26 від 29.04.05 поставив Відповідачу товар на загальну суму                      3 417, 40 грн.

31.10.05 згідно заявки Відповідача, Позивачем було виставлено рахунок № СФ-10/54 на суму 6 284, 52 грн. та згідно накладної № РН-11/02 від 01.11.05 поставлено Відповідачу товар на суму 6 284, 52 грн.

Відповідач свої зобов’язання належним чином не виконав, отриманий товар не оплатив.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимог, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семеденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України Позивач направив на адресу Відповідача вимогу про сплату заборгованості від 04.05.07р. №05-1/06,  відповіді на яку не надійшло.

Відповідно до уточненого розрахунку Позивача, заборгованість Відповідача за отриманий товар складає 7 701, 92 грн. основного боргу, 120, 28 грн. 3 % річних та 585, 04 грн. інфляційних нарахувань.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно приписів ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а обставини, що відповідно до законодавства можуть бути підтверджені певними засобами доказування не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу.

Відповідно до ст.225 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки, відповідно до ст.ст.11, 526 ЦК України  зобов’язання повинні виконуватись своєчасно та належним чином, а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 525 ЦК України)  позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов’язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають наслідки, передбачені договором або законом.

Дії відповідача є порушенням грошових зобов’язань, тому є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги Позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі за уточненим розрахунком Позивача.

Приймаючи до уваги те, що спір виник внаслідок неправильних дій Відповідача, витрати  по  оплаті  держмита   та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно           ст. 49 ГПК України  покладаються  на  Відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Деснянського району м. Києва»(02217, м. Київ,  вул. Закревського, 29, р/р 2208 у філії «Ватутінське відділення ПІБ в м. Києві», МФО 322283, р/р 1607 в УДК у м. Києві, МФО 820019 або з будь якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожні знаки»(юридична адреса: 81554, Львівська обл., Городоцький район, с. Черляни, вул. Польова, 34; поштова адреса: 79044, м. Львів,                       вул. Околична, 18, р/р 1 в ДЛФ АТ «КРЕДО БАНК», МФО 385372, код 32127030) 7 701, 91 грн. основного боргу, 585, 04 грн. інфляційних нарахувань та 120, 28 грн. 3 % річних, 102, 00 грн. державного мита, 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя                                                                                                               М.В.Пасько