ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

25 грудня 2007 р.           Справа 14/256-07

Господарський суд Вінницької області у складі: судді Залімського І.Г., при секретарі  судового засідання Гриневичі В.С., в приміщенні суду  з участю представників сторін

позивача          - Водзінський О.В.

відповідача      - Назаренко А.І.

розглянувши справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Шепетівський цукровий комбінат"  (Старокостянтинівське  шосе, 31, м. Шепетівка, Хмельницька область, 30403) до Державного підприємства "Барський спиртовий комбінат" (вул. Б.Хмельницького, 23, м. Бар, Вінницька область,  23000)  про стягнення  269469,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Посилаючись на умови договору №12/07-П від 12.07.05, позивач просить стягнути з відповідача 269469,85 грн.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві (а.с 34-35), зазначивши, що реальний борг перед позивачем за договором №12/07-П від 12.07.05 становить 37215 грн., а позовні  вимоги та  розрахунок боргу є безпідставними.

Представниками сторін  заявлено клопотання про незастосування технічної фіксації судового процесу, яке підлягає задоволенню як таке, що не суперечить вимогам ч.7 ст.81-1 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,  дослідивши надані докази, надавши їм юридичну оцінку, суд з’ясував наступне.

Відповідно до укладеного сторонами договору №12/07-П від 12.07.05 (далі - Договір),  позивач зобов’язався передати у власність відповідача патоку в кількості 800 тонн за ціною 330 грн. за 1 тонну, а відповідач  зобов’язався прийняти та оплатити товар  протягом 3  банківських днів з моменту прийому товару. Згідно п. 4.2 Договору, загальна вартість товару становить 264 тис. грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору позивач  поставив відповідачу 701 тонну патоки на загальну суму  231330 грн., що підтверджується видатковим накладними, що містяться в матеріалах справи    (а.с.18-24).

В  судовому засіданні встановлено, що 22.11.05 сторони, на підставі листа відповідача №919 від 14.11.05 (а.с. 24) уклали Угоду про порядок розрахунків (далі –Угода), відповідно до якої  сторонами встановлено, що заборгованість  покупця (відповідача по справі) перед продавцем (позивачем по справі) за отриману  в межах  Договору №12/07-П від 12.07.05 патоку в кількості 701 тонна, становить 184330 грн.

Пунктом 2 вказаної угоди сторонами затверджено графік погашення зазначеної заборгованості та встановлено, що розмір штрафних санкцій за порушення покупцем термінів оплати  вартості товару за Договором,  нарахованих по 22.11.05, становить 29103,86 грн., в тому рахунку 12506,45 грн. пені, 16597,41 грн. 25% річних (Додаток №1 до угоди).

З платіжних доручень та  банківських виписок (а.с.41-55) вбачається, що відповідач свої зобов’язання згідно договору виконав частково, перерахувавши позивачу  90  тис. грн.

Таким чином, станом на день розгляду справи в суді, сума основного боргу відповідача  перед позивачем по Договору становить  141330  грн., що підтверджується актом звірки  розрахунків  станом на 14.12.07

Посилання відповідача на те, що умовами Договору  визначено, що кількість товару, яка підлягає передачі покупцю, становить  400 тонн, а тому  решту товару поставлено позивачу  в бездоговірному порядку і строк сплати якої не настав через відсутність відповідної вимоги, не може бути взято судом до уваги  виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в  п. 3.2 та п. 4.2  наданих сторонами оригіналів Договору №12/07-П від 12.07.05   містяться  розбіжності  щодо зазначення кількості  патоки,  яка підлягає передачі покупцю та її загальної вартості. Так, в примірнику Договору, який надано позивачем,  кількість товару становить 800 тонн, а його загальна вартість  визначена в розмірі 264 тис. грн., тоді як  у примірнику  Договору відповідача –400 тонн та 132 тис. грн. відповідно.

Разом з тим, суд бере до уваги ту обставину, що сторінка 1,  де зазначено п. 3.2 та п. 4.2,  примірника  оригіналу Договору позивача  на відміну від примірника оригіналу Договору  відповідача, завірена підписами сторін. Крім того, сторінка 2 Договору надрукована на зворотній стороні аркуша зі сторінкою 1, натомість  Договір, наданий відповідачем,  складається з  3  сторінок, кожна з яких роздрукована на окремому аркуші.

Твердження відповідача, що по договору поставлено лише 400 тонн патоки спростовуються також текстом Угоди, зокрема,  пунктом її першим, відповідно до якого,  кількість отриманого  відповідачем  товару становить 701 тонну та листом відповідача №919 від  14.11.05.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1  ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, беручи до уваги визначення сторонами термінів виконання зобов’язань, та зважаючи, що  станом  на день розгляду справи в суді відповідачем не надано доказів погашення решти боргу та суми штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 169330 грн. основного боргу підлягають задоволенню частково в розмірі 141330   грн. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 28 тис. грн. слід відмовити як заявлених безпідставно.

Крім суми основного боргу позивач у своєму позові заявив до стягнення  12506,45 грн. пені, 16597,41 грн. 25% річних,   36866 грн. штрафу.

Відповідно до ст. ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою,  якщо це встановлено договором або законом. Частиною другою ст. 551 Кодексу визначено, що, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 2 Угоди  встановлено, що розмір штрафних санкцій за порушення покупцем термінів оплати  вартості товару за Договором нарахованих по 22.11.05, становить 29103,86 грн., в тому рахунку 12506,45 грн. пені, 16597,41 грн. 25% річних (Додаток №1 до угоди).

Враховуючи, що сторонами погоджено розмір  зобов’язання щодо сплати  штрафних санкцій, вимоги щодо стягнення  12506,45 грн. пені, 16597,41 грн. 25% річних  слід задовольнити.

Відповідно до п. 3 Угоди,  у випадку  порушення покупцем п.2 Угоди (а саме, хоча б одного зі строків вказаного в графіку платежів більше ніж на 5 календарних днів) останній зобов’язується сплатити продавцю  штраф у розмірі 20% від суми заборгованості, вказаної в п.1 Угоди.

З огляду на порушення відповідачем встановлених у графіку термінів оплати та беручи до уваги, що  штраф нараховано відповідно до умов договору та норм чинного законодавства, вимога  про стягнення з відповідача   36866 грн. штрафу  підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 23623,25 грн. інфляційних втрат та 10546,74 грн. 3% річних.

Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що заявлена до стягнення сума  3% річних обрахована позивачем невірно, а доданий до позовної заяви розрахунок не відповідає  матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Зокрема, позивачем не взято до уваги, що в період за який ним обраховано 3% річних, сума основного боргу відповідача становила 141337,36 грн., що підтверджується матеріалами справи. Відповідно ж до положень ст. 625 ЦК України,  річні   слід нараховувати  на суму основного боргу, тоді як включення до об’єкту нарахування 3% річних сум заборгованості зі сплати  інших видів зобов’язань, зокрема  штрафу та/або  пені   чинним законодавством не передбачено.

За вказаних обставин, зважаючи на  період прострочення виконання зобов’язання та суму боргу, виходячи з якої слід  проводити розрахунок, позовні вимоги в частині грн. 3% річних підлягають задоволенню в межах  вказаного позивачем  періоду,  частково в розмірі   7225,25  грн. В задоволенні  3321,49  грн. 3% річних слід відмовити. Водночас, позовні вимоги про стягнення з відповідача 23623,25 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 33  ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене вище, суд  дійшов висновку, що позов підлягає  частковому задоволенню відповідно до чинного законодавства та у межах заявлених вимог  в сумі  грн.

Судові витрати підлягають  покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених вимог,  відповідно до  положень ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36, 43, 44, 49,  ст. 82-84, 115, 116  ГПК України,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково в розмірі  238148,36  грн.

2. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 28 тис. грн. основного боргу, 3321,49 грн. 3% річних відмовити.

3. Стягнути з Державного підприємства "Барський спиртовий комбінат" (вул. Б.Хмельницького, 23, м. Бар, Вінницька область,  23000, ) 141330 грн. (сто сорок одна  тисяча  триста тридцять гривень) основного боргу,   7225,25 грн. (сім тисяч двісті двадцять п’ять  гривень 25 копійок) 3% річних, 23623,25 грн. (двадцять три тисячі шістсот двадцять три гривні ) збитків від інфляції,  12506,45 грн. (дванадцять тисяч  п’ятсот шість гривень 45 копійок)  пені, 16597,41 грн. (шістнадцять тисяч п’ятсот дев’яносто сім гривень 41 копійка) 25% річних, 36866 грн. (тридцять шість тисяч вісімсот шістдесят шість гривень) штрафу, 2381,58 грн. (дві тисячі триста вісімдесят одна гривня 58 копійок) відшкодування витрат пов’язаних зі сплатою державного мита та  104,29 грн. (сто чотири гривні 29 копійок) відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Відкритого акціонерного товариства "Шепетівський цукровий комбінат" (Старокостянтинівське  шосе, 31, м. Шепетівка, Хмельницька область, 30403, ).

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати сторонам.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України  29 листопада 2007 р.

Суддя                                             Залімський І.Г.