ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2007 р.
Справа № А-8/28-10/190

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шелест С.Б.

При секретарях судового засідання: Бабінець У.В.,Томашевській А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за  позовом:       Відкритого акціонерного товариства

«Карпатське управління геофізичних робіт»

76014, м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця, 221

до відповідача: Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську

м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20

про                      визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

За участю представників сторін:

від позивача:    Ковалюк О.М. - юрисконсульт, (довіреність № 295 від 20.04.05р.)

від відповідача:Ємчук А.В. - гол. держ.подат. інспектор (дов. № 36550/10-039 від23.07.07р.)

в с т а н о в и в:

ВАТ «Карпатське управління геофізичних робіт»заявлений позов про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ в м.Івано-Франківську № /0 від 07.12.2004р.

Позивач в судовому засіданні позов підтримує та не погоджуючись із застосуванням згідно оспорюваного рішення штрафної санкції в сумі 82420 грн. на підставі п.п.17.1.8. п.17.1. ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»за самостійне відчуження активів, які перебувають у податковій заставі, посилається на те, що операції позивача не потребували згоди податкового органу в розумінні п.п.8.6.1. п.8.6. ст.8 цього Закону, так як реалізовані підприємством товари (кран казанцева, прискорювач повітря, кран двохходовий та трьохходовий, вертлюх ординарний та спарений) на загальну суму 82420 грн. позивач утримував не з метою використання чи експлуатації, а придбав їх з метою подальшого продажу і такі товари не можуть вважатись основними засобами. Дані товари є складовою частиною бурової установки і не є закінченим пристроєм, так як не можуть окремо виконувати свої функції.

Відповідач проти позову заперечує, вважаючи вимоги позивача безпідставними, мотивуючи тим, що  застосуванння штрафу мало місце відповідно до п.п.17.1.8. п.17.1. ст.17 вищевказаного Закону та у зв»язку з операціями позивача щодо відчуження основних засобів (запчастин вартістю 82420 грн.) , які відображені в бухгалтерському обліку позивача, та які перебували в податковій заставі, без попередньої згоди податкового органу.

Дослідивши обставини справи, доводи та заперечення представників сторін, суд встановив, що  за результатами проведеної ДПІ в м.Івано-Франківську тематичної перевірки з питань дотримання позивачем вимог п.8.6. ст.8 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»за період з 01.08.03р. по 30.09.04р., складений акт №02/24-1/721  від 02.12.2004 р.

На підставі вказаного акту перевірки, податковою інспекцією винесено податкове повідомлення–рішення №/0 від 07.12.04р, згідно якого позивача зобов»язано сплатити штраф відповідно до п.п.17.1.8 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»за самостійне відчудження активів, які перебувають у податковій заставі у розмірі суми відчуження –82420 грн.

Як встановлено під час перевірки та не заперечується сторонами в судовому засіданні позивачем в червні 2004 року реалізовано БУ «Укрбургаз»без письмового узгодження з податковим органом наступне майно: кран казанцева; прискорювач повітря; кран двохходовий; кран трьохходовий; вертлюх ординарний; вертлюх спарений  на загальну суму 82420 грн.

Як свідчать обставини справи, право податкової застави щодо активів ВАТ                             «Карпатське управління геофізичних робіт»виникло в листопаді 2002р., що підтверджується відповідним записом в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (витяг з Держреєстру               № 1501665 від 19.10.07р.) та у зв»язку з виникненням  у підприємства податкового боргу, наявність якого підтвердується першою податковою вимогою від 06.11.02р. на суму 107616,84 грн. та другою податковою вимогою від 18.12.02р. на суму 104193,58 грн.

Розмір податкового боргу позивача, за несплату якого щодо його активів застосовано податкову заставу, не заперечується позивачем, як і не заперечується той факт, що на час реалізації підприємством майна на загальну суму 82420 грн. активи позивача перебували в податковій заставі.

Даний спір виник у зв»язку з тим, що  перевіряючими був зроблений висновок про те, що мала місце реалізація позивачем основних засобів, отже така операція потребувала узгодження з податковим органом, з чим  не погоджується позивач.

Як пояснив представник ДПІ в судовому засіданні, такий висновок грунтується на даних бухгалтерського обліку: оприбуткування вищеназваного майна позивачем при придбанні на субрахунку 152 «придбання /виготовлення основних засобів», відображення в подальшому майна на рахунку 152 по оборотних відомостях за березень 2003 –травень 2004 року, оформлення реалізації майна з рахунку 152 .

Суд не може погодитись з такими доводами ДПІ виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту »а»п.8.6.1  ст.8 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»,  платник податків, активи якого   перебувають   у   податковій   заставі,   здійснює  вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом: купівлі  чи  продажу,  інших  видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого та рухомого майна, майнових чи немайнових прав, за винятком майна, майнових та немайнових прав, що використовується у підприємницькій діяльності платника податків (інших видах діяльності, які за умовами оподаткування прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не  є  меншими  за звичайні.

Відповідальність платників за недотримання вимог наведеного підпункту встановлена у п.п.17.1.8 п.17.1 ст.17 цього ж Закону, згідно якого, у   разі   коли   платник   податків,   активи  якого перебувають у податковій заставі, відчужив такі активи без попередньої згоди податкового органу, якщо отримання такої згоди є обов'язковим згідно з цим Законом, платник податків додатково сплачує штраф у розмірі суми такого відчуження, визначеної за звичайними  цінами.

Під терміном «основні фонди»в розумінні п.п.8.2.1 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Згідно Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби»,  основні засоби - це матеріальні активи, які підприємство утримує з  метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Згідно цього ж Положення (Стандарту) об»єктом основних засобів є закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього або окремий конструктивно відокремлений предмет, що призначений для виконання певних самостійних функцій, чи відокремлений комплекс конструтивно з»єднаних предметів одного чи різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, внаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс предметів –певну роботу, тільки у складі комплексу, а не самостійно.

Враховуючи те, що вищезазначені об»єкти купівлі-продажу не є закінченим пристроєм, не мають функції загального пристосування і не можуть виконувати кожен окремо самостійно певні функції, а є складовими частинами пневмоустановки, тому вони  не є об»єктами основних засобів.

Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи технічним описом і Інструкцією по використанню бурової установки «Пневмоуправління та комунікації».

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, листа позивача № 335 від 07.03.05р. (а.с.40),  матеріальні цінності з моменту придбання до моменту реалізації знаходились згідно даних бухгалтерського обліку на 152 рахунку.  В карточці обліку основних засобів форми  ОЗ–1 дане майно не обліковувалось, амортизаційні відрахування не нараховувались.

Дані обставини підтверджуються оборотними відомостями руху товарно-матеріальних цінностей за період з березня 2003 по червень 2004 року, та відомостями розрахунку амортизації за травень –червень 2004 року (а.с.42-74).

Товаром в розумінні п.п.1.6 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»- є матеріальні та нематеріальні  активи,  а  також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

За наведених обставин та норм, у суду є достатні підстави для висновку про те, що реалізоване позивачем майно є товаром.

Згідно довідки позивача №339 від 08.04.2005р. (а.с.75) заборгованість БУ «Укрбургаз»за отриманий від позивача товар  обліковується як дебіторська і до даного часу не погашена.

Наявна в матеріалах справи видаткова накладна за №00000004 від 27.03.03р. (а.с.41) свідчить про придбання позивачем зазначеного товару за 82420грн., тобто за ціною подальшої реалізації.

У відповідності із п.п.1.20.1 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», якщо  цим  пунктом  не  встановлено  інше,  звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотнє, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Податковим органом не доведено суду, що при продажу майна позивачем не дотримано умови п.п.а п.8.6.1 ст.8 Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»щодо реалізації товарів за цінами, що не є меншими за звичайні.

Вищевикладений аналіз норм законодавства України та обставин справи спростовує заперечення відповідача та надає суду підстави для висновку про неправомірне застосування податковим органом штрафних санкцій щодо позивача, в зв»язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 124 Конституції України, Законами України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»,  «Про оподаткування прибутку підприємств»,  ст.ст. 94, 158, 160, 186, 254, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд

п о с т а н о в и в  :

позов задоволити .

Визнати недійсним податкове повідомлення–рішення ДПІ в м.Івано-Франківську №/0 від 07.12.2004р.

Стягнути з державного бюджету України на користь ВАТ товариства «Карпатське управління геофізичних робіт»() - 3,40 грн судового збору .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі; апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом  двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                               Шелест С.Б.

Постанова складена у повному обсязі 09.11.2007р.

Виготовлено в АС «Діловодство суду» пом. судді Кузишин У.Б.