ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  30/258

13.09.07

За позовом    Київської природоохоронної прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської Ради

До                       1) Дніпровської районної в місті Києві ради (відповідач-1)

2) Приватного підприємства «ЮПІ»(відповідач-2)

Про                  визнання недійсним правочину

Суддя  Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від прокуратури       Суходольський С.М. (посвідчення №  57 від 19.02.07.)

Від позивача              не з’явився

Від відповідача - 1    Черненко О.М.–представник за довіреністю № 133/1-20р  від 20.03.07.

Від відповідача –2    не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Київського природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до Дніпровської районної в м. Києві ради та Приватного підприємства «ЮПІ»про:

- визнання недійсним договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) площею 20 кв. м, яка розташована по вул. Попудренка (на пішохідній доріжці від ст. метро «Дарниця»до вул.  Будівельників) у Дніпровському районі міста Києва для експлуатації та обслуговування торгівельного кіоску (зареєстрований у книзі договорів на право тимчасового користування землею за № 1257 від 05.12.05.), укладений між Дніпровською районною в м. Києві радою, з одного боку, та Приватним підприємством «ЮПІ»- з другого боку;

- зобов’язання Приватне підприємство «ЮПІ» повернути земельну ділянку площею 20 кв. м, яка розташована по вул. Попудренка (на пішохідній доріжці від ст. метро «Дарниця» до вул.  Будівельників) у Дніпровському районі міста Києва, Київській міській раді, звільнивши її від будівель та споруд.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.07. порушено провадження у справі № 30/258, розгляд справи призначено на 23.08.07. о 12-00.

В призначене судове засідання 23.08.07. представники позивача та відповідачів не з’явились, відповідачі вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 08.06.07.  про порушення провадження у справі № 30/258 не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

22.08.07. представником позивача –Київської міської ради через канцелярію Господарського суду міста Києва було подано письмові пояснення по справі № 30/258, відповідно до яких Київська міська рада підтримує позов Київського природоохоронного прокурора у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.07. розгляд справи      № 30/258 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було відкладено на 13.09.07. о 11-10.

У судовому засіданні 13.0907. представник прокуратури підтримав позовні вимоги та просять суд позов задовольнити.

Представником відповідача-1 в судовому засіданні 13.09.07. було надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого Дніпровська районна в м. Києві рада проти позову заперечує та зазначає, що суттєвих порушень законодавства при укладенні спірного договору оренди з ПП «ЮПІ»не допущено, а незначні недоліки цього договору можуть бути виправлені шляхом укладення додаткової угоди.

Представник відповідача - 2 в судове засідання 13.09.07. не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 08.06.07. про порушення провадження у справі № 30/258 не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.97. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відомості про місцезнаходження відповідача-2 є правомірними, оскільки підтверджені довідкою, наданою прокуратурою, про включення приватного підприємства «ЮПІ»до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи, та заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача-1, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.05. між Дніпровською районною в місті Києві радою та Приватним підприємством «ЮПІ» було укладено Договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) (надалі - Договір), відповідно до умов якого  Дніпровська районна рвда на підставі рішення від 28.04.05. № 238 надала, а Приватне підприємство «ЮПІ»прийняло в тимчасове постування земельну ділянку загальною площею 20 кв. м за рахунок міських земель, не наданих у власність чи постування згідно з планом землекористування, що додається, в т. ч. під забудовою –16 кв. м.

У відповідності до п. 1.2 договору, земельна ділянка надається в тимчасове короткострокове користування на умовах оренди терміном на три роки для обслуговування  та експлуатації торговельного кіоску на вул. Попудренка (на пішохідній доріжці від ст. метро «Дарниця»до вул.  Будівельників) у Дніпровському районі м. Києва.

Посилаючись на те, що  в оспорюваному Договорі не визначено наступних істотних умов: строки сплати орендної плати, умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, не визначено сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об’єкта оренди чи його частини, та те, що даний Договір по формі не відповідає Типовому договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.04. № 220 Київська природоохоронна прокуратура звернулась до суду з  даним позовом.

Крім того, Київська природоохоронна прокуратура зазначає, що в зазначеному Договорі всупереч п. 1.1 Рішення № 164/885 від 08.06.2000. зазначено, що земельна ділянка передається для експлуатації та обслуговування кіоску, а не його тимчасового розміщення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Київської природоохоронної прокуратури підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які  встановлені  ст. 203 цього кодексу.  Частиною другою ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що  особа, яка  вчиняє правочин, повинна мати необхідний  обсяг цивільної дієздатності.

Статтею 1 Земельного кодексу України  визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під  особливою охороною держави. Стаття 2 Земельного кодексу України визначає, що  земельні відносини – це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб’єктами  земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об’єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому  числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ст. 9 Земельного кодексу України до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі  земельних відносин на їх території, зокрема, віднесено: розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього кодексу.

Як зазначено п. 5 ст. 83 Земельного кодексу  України, орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені  ними органи.

Статтею 11 Земельного кодексу України визначено, що  повноваження районних у місті Києві рад у галузі  земельних відносин визначаються  міськими радами.

Рішенням  Київської міської ради  № 164/885 від 08.06.2000. „Про передачу  окремих повноважень районним у місті Києві радам з питань регулювання  земельних відносин” районним у місті Києві радам було передано  повноваження  щодо надання земельних ділянок  в оренду під розміщення стаціонарних та пересувних малих архітектурних форм площею до 42 кв.м, а для сезонних майданчиків без права будь-якої забудови площею до 100 кв. м біля закладів громадського харчування.

Відповідно до  п. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування  земельними ділянками  із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Прокуратура вказує на те, що в спірному Договорі всупереч п. 1. 1 зазначеного вище рішення  зазначено, що земельна ділянка передається для експлуатації та обслуговування  кіоску, а не його тимчасового розміщення.

Крім того,  Київська природоохоронна прокуратура зазначає, що в договорі оренди земельної ділянки від 05.12.05., укладеного між Дніпровською районною в місті Києві радою та Приватним підприємством «ЮПІ»,  не визначено наступні істотні умови: строки сплати орендної плати, умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, не визначено сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об’єкта оренди чи його частини. Також в Договорі не зазначено про такі невід’ємні частини договору оренди землі, як акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі об’єкта оренди.

Також Київська природоохоронна прокуратура зазначає, що Договір не відповідає Типовому договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.04. № 220.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», встановлено істотні умови договору оренди землі:

- об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

- строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

- умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

- умови збереження стану об'єкта оренди;

- умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

- умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

- існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

- визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

- відповідальність сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»невід'ємною частиною договору оренди землі є:

- план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду;

- кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;

- акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

- акт приймання-передачі об'єкта оренди;

- проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку,  що договір  оренди земельної ділянки, укладений  05.12.05.  між  Дніпровською районною в місті Києві радою та Приватним підприємством «ЮПІ», є недійсним, оскільки при його укладенні були недодержані вимоги ст. 19 Конституції України, ст.ст. 14, 15 Закону України «Про оренду землі»та п. 1.1, 1.4 Рішення Київської міської ради  № 164/885 від 08.06.2000., а тому його дія припиняється на майбутнє,  з моменту набрання чинності  рішення суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу  України, державне мито та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується  порівно з відповідачів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити   повністю.

2. Визнати недійсним Договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) площею 20 кв. м, яка розташована по вул. Попудренка (на пішохідній доріжці від ст. метро «Дарниця» до вул.  Будівельників) у Дніпровському районі міста Києва для експлуатації та обслуговування торгівельного кіоску (зареєстрований у книзі договорів на право тимчасового користування землею за № 1257 від 05.12.05.), укладений між Дніпровською районною в м. Києві радою, з одного боку, та Приватним підприємством «ЮПІ»- з другого боку.

3. Зобов’язати Приватне підприємство «ЮПІ» (252100, м. Київ, вул. Італьського, 23, ) повернути земельну ділянку площею 20 кв. м, яка розташована по вул. Попудренка (на пішохідній доріжці від ст. метро «Дарниця»до вул.  Будівельників) у Дніпровському районі міста Києва, Київській міській раді, звільнивши її від будівель та споруд.

4. Стягнути з Приватного підприємства «ЮПІ»(252100, м. Київ, вул. Італьського, 23, ) в доход Державного бюджету України 42 (сорок дві) грн. 50 коп. - державного мита, 59 (п’ятдесят дев’ять) грн. 00 коп. -  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Стягнути з Дніпровської районної в м. Києві ради (02094, м. Київ, бульвар Праці, 1/1) в доход Державного бюджету України 42 (сорок дві) грн. 50 коп. державного мита, 59 (п’ятдесят дев’ять) грн. 00 коп. -  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6.  Після вступу рішення в законну силу видати накази.

7. Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 Господарського процесуального кодексу  України.

Суддя                                                                                               Т.М. Ващенко

Дата підписання

рішення 19.09.2007.