ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 р.
№ 14/402

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
суддів
Кота О.В.
Владимиренко С.В.
Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу
ВАТ "Малинська паперова фабрика"

на рішення господарського суду Житомирської області від 5 лютого 2007 року та постанову  Житомирського апеляційного господарського суду від 7 червня 2007 року
у справі                                       № 14/402

за позовом
Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

До
Відкритого акціонерного товариства "Малинська паперова фабрика"

Про
та зустрічним позовом
стягнення 98 274,18 грн.
про зарахування сплачених 62 007,69 грн., як погашення боргу по Договору № 06/03-1574ТЕ-10 від 26 лютого 2003 року

за участю представників:

позивача: Лебедюк Ю.А.;

відповідача : не з’явилися;

встановив:

Рішенням господарського суду Житомирської області (суддя Костриця О.О.) від 30 січня 2007 року у справі № 14/402 первісний позов задоволено, стягнуто з ВАТ "Малинська паперова фабрика" на користь            ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 62 007,68 грн основного боргу, 16 450,70 грн. інфляційних, 4 022,63 грн. річних та судові витрати; в задоволенні первісного позову в частині стягнення 11 452,63 грн. пені та 4 340,54 грн. 7 % штрафу відмовлено; в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 7 червня 2007 року (судді Ляхевич А.А., Вечірко І.О., Зарудяна Л.О.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

ВАТ "Малинська паперова фабрика" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів, оскільки судами при винесенні оскаржуваних судових актів порушено норми матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким  в задоволені первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що 26 лютого 2003 року між      ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та ВАТ "Малинська паперова фабрика" (покупець) укладено договір № 06/03-1574-ТЕ-10 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, за яким постачальник зобов'язався продати покупцю в 2003 році природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

28 лютого 2003 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до Договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій № 06/03/-1574-ТЕ-10 від 26.02.2003 р.

Вказаний договір та додаткова угода до нього набирає чинності з            1 січня 2003 року та діє в частині поставки газу до 31.12.2003 р., а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору, п. 6 додаткової угоди).

Відповідно до п. 3.3. договору кількість газу, поставленого покупцю, закріплюється щомісячними актами приймання-передачі газу, які підписуються постачальником, покупцем та підприємством, що здійснювало транспортування газу. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що ціна за 1000,0 куб. м. газу з врахуванням тарифу на транспортування газу по території України з ПДВ становить 241,50 грн.

На виконання вказаного договору, ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" поставив ВАТ "Малинська паперова фабрика" протягом січня-квітня 2003 року та жовтня-грудня 2003 року 2 650,944 тис. м. куб. природного газу на загальну суму 417 523,68 грн.

Господарськими судами встановлено, що відповідач за первісним позовом свої зобов’язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за отриманий природний газ в сумі 62 007,68 грн., а відтак, господарськими судами правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача  зазначену суму.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що в разі неоплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені в п. 6.1 договору, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу; пеня нараховується з наступного дня після закінчення строку остаточного розрахунку за звітний місяць.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України,  позовна давність в один рік  застосовується,  зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як передбачено умовами договору, свої зобов'язання по сплаті поставленого йому природного газу, ВАТ "Малинська паперова фабрика" повинно було виконати до 06.01.2004 р., проте ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернувся до господарського суду  04.02.2006 р., тобто за межами встановленого ст. 258 Цивільного кодексу України строку, тому місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні первісного позову в частині стягнення пені.

Крім того, господарськими судами підставно, враховуючи п. 5 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, першої інстанції правомірно відмовлено в первісному позові  в частині стягнення 4 340,45 грн. штрафу та, враховуючи вимоги ст. 625 ЦК України, стягнуто 1 6450,70 грн. інфляційних та 4 022,63 грн. 3 % річних.

Матеріали справи свідчать про те, що господарськими судами в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і підставно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування господарськими судами норм законодавства при прийнятті рішення і постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 5 лютого 2007 року та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від    7 червня 2007 року у справі № 14/402 залишити без змін, а касаційну скаргу ВАТ "Малинська паперова фабрика" –без задоволення.

Головуючий суддя                                                  О. Кот

судді:                                                  С. Владимиренко

С. Шевчук