ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2007 р.
№ 20-8/237

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

головуючого
Овечкіна  В.Е.,

суддів
Чернова     Є.В.,

Цвігун В.Л.,

за   участю   представників:

позивача
- не з'явився,

відповідача
- не з'явився,

розглянувши у відкритому
судовому   засіданні
касаційну скаргу

ТОВ "Аеропорт "Бельбек"

на постанову
від 22.03.2006 Севастопольського апеляційного
господарського суду

у справі
№20-8/237

за  позовом
ТОВ "Аеропорт "Бельбек"

до
ДПІ у Нахімовському районі м.Севастополя

про
визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Севастополя від 20.12.2005 (суддя Ткаченко М.І.), залишеним без змін  постановою Севастопольського апеляційного господарського суду  від 22.03.2006 (судді: Градова О.Г., Дугаренко О.В., Фенько Т.П.), в позові відмовлено у зв'язку з відповідністю оспорюваних податкових повідомлень-рішень податковому законодавству.

ТОВ "Аеропорт "Бельбек" в поданій касаційній скарзі просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами п.п.6.2.1,6.2.2 ст.6 Закону України "Про податок на додану вартість".

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, дійшла висновку, що  касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана рішення та постанова - скасуванню з передачею справи до господарського суду м.Севастополя для здійснення її розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі акта перевірки з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства №5708/10/23-423/67 від 07.07.2005 ДПІ у Нахімовському районі м.Севастополя прийнято оспорювані податкове повідомлення-рішення від 11.07.2005 №/0 про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі  5593,10 грн. та податкове повідомлення-рішення від 11.07.2005 №/0 про завищення бюджетного відшкодування на суму 10632 грн.

Приймаючи оскаржувані рішення та постанову суди першої та апеляційної інстанцій керувалися нормами Господарського процесуального кодексу України та нормами податкового законодавства.

Разом з тим, поза увагою судів залишився той факт, що з 1 вересня 2005 року вже набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, і при прийнятті вказаних судових рішень суди не врахували наступне.

Відповідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи  (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють  підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб’єкт владних повноважень - орган державної  влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Таким чином, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Згідно з п.3 ст.10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” на державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції покладено, зокрема, функцію щодо контролю своєчасності подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевірки достовірності цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

Відповідно до ст. 9 Закону України “Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані, зокрема, подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів).

Отже, державні податкові інспекції в районах у містах є суб’єктами владних повноважень, оскарження рішень яких відноситься до компетенції адміністративних судів (п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суди першої та апеляційної інстанцій, не надавши належної правової оцінки суб'єктному складу та характеру спірних податкових правовідносин, що виникли з приводу оскарження актів ДПІ у Нахімовському районі м.Севастополя, якими позивачу визначено податкові зобов’язання зі сплати податку на додану вартість та зменшено бюджетне відшкодування, розглянули даний спір за правилами Господарського процесуального кодексу України без встановлення належної юрисдикції.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

На порушення цих вимог суди першої та апеляційної інстанцій розглянули позов у даній справі, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

Касаційна інстанція враховує, що наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду рішень у справах, помилково розглянутих судами першої та апеляційної інстанцій в порядку господарського судочинства (постанова ВСУ від 27.02.2007 у справі №44/38-06).

У відповідності із частиною 1 статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведене, оскаржувані рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа –направленню до господарського суду м.Севастополя для здійснення її розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115, 1117-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Аеропорт "Бельбек" задовольнити частково.

Рішення господарського суду м.Севастополя від 20.12.2005 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду  від 22.03.2006 у справі №20-8/237 скасувати з передачею справи до господарського суду м.Севастополя для здійснення її розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий, суддя                                                                                                         В.Овечкін

Судді:                                                                                                                        Є.Чернов

В.Цвігун