ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "12" вересня 2007 р.                                                       по справі  № 5/102-40

за позовом Підприємства «Спортивний комплекс ФСТ «Динамо»

до Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Волинській області

про відшкодування збитків в сумі 495243грн.48коп.

Суддя  Слупко В.Л.

Представники:

від позивача: Стаднюк О.В. –директор (дов.№124 від 11.09.2007р.), Марчук М.С. –юрисконсульт (дор.№73 від 11.09.2007р.), Авраменко В.Г. –заст.голови обл.орг-ції (дор.№74 від 11.09.2007р.)

від відповідача: Дзядик Ю.Т. –керівник (посв. УВП №029042 від 11.01.2007р.)

Суть спору: Позивач просить стягнути з Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Волинській області (далі –НДЕКЦ) 495243грн.48коп. збитків, заподіяних пошкодження приміщення, яке з 01.04.2004р. орендував відповідач. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що при звільненні орендованого приміщення відповідач демонтував металеві грати з балконів, ванни, унітази, газові котли опалення, пошкодив підлогу, стіни, стелю та дверні пройоми, виніс двері з кімнат, зняв розетки, світильники та електроприлади. В підтвердження суми збитків –495243грн.48коп. позивач надав суду «Договірну ціну»вартості ремонту готелю, розрахованої приватним підприємством «Компанія Класика»станом на 31.05.2007р.

Відповідач та представник в судовому засіданні проти позову категорично заперечують, мотивуючи тим, що позивач, заявляючи даний позов, має намір за рахунок державних коштів здійснити ремонт приміщення по вул.Д.Галицького, 33, на рекострукцію якого в 1982-83р.р. залучались значні кошти УМВС в області та Республіканської бази «Динамо», однак в 2001р. під час проведення ремонтних робіт силами НДЕКЦ, позивач без будь-якого погодження з УМВС, органами місцевого самоврядування та Фондом Держмайна України оформив право власності на вказане приміщення готелю. До 2000 року вказане приміщення у позивача орендував МРЕВ УДАІ, який передав приміщення НДЕКЦ в непридатному для експлуатації стані, в зв’язку з чим НДЕКЦ змушений був провести поточний ремонт, на який затрачено 750 тис.грн., що підтверджує актами виконаних робіт. Відповідач посилається на те, що при передачі приміщення в оренду позивач не оформляв акт прийому-передачі приміщення, як це передбачено договором, що свідчить про небажання позивача відобразити реальний стан зданого ним в оренду приміщення. Крім того, в договорі оренди об’єктом оренди є адміністративне приміщення, а не готель, як зазначає позивач, і при передачі приміщення після МРЕВ кімнати не були обладнані як готельні номера. Відповідач у відзиві на позов зазначає, що в процесі здійснення своєї статутної діяльності НДЕКЦ використовувало та використовує спецтехніку, спецобладнання, яке потребує відповідної охорони та збереження. З цією метою за бюджетні кошти НДЕКЦ були встановлені решітки, сигналізацію та інше обладнання. Основним завданням під час передислокації НДЕКЦ було збереження працездатності та можливості оперативного виконання завдань підрозділом, від якого залежить функціонування УМВС в області. Усе майно та обладнання , демонтаж якого проводився в ході переселення, придбано НДЕКЦ за бюджетні кошти, знаходиться на балансі НДЕКЦ та є невід’ємною частиною робочого процесу. Усі перераховані в позовній заяві матеріальні цінності не є майном позивача. Окрім того, ст.778 Цивільного кодексу України передбачає можливість відокремлення поліпшень, зроблених в період оренди, якщо такі проведено і без згоди орендодавця. Весь демонтаж обладнання проведено без пошкодження предмету оренди –нежитлового приміщення (будівлі). Усі поліпшення (металочерепиця, металопластикові вікна, санвузли, душові кабіни, підвісна стеля, гіпсокартонові стіни та інше), які неможливо відокремити без пошкодження предмету договору (будівлі) залишено в користування позивачу, при тому, що вони знаходяться на балансі НДЕКЦ і питання передачі їх на баланс позивача або відшкодування їх вартості залишається відкритим.

Дослідивши надані сторонами матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача задоволенню не підлягають. При цьому суд виходив з наступного:

За змістом ст.1166 Цивільного кодексу України підставою майнової відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння особи, яка завдала шкоди.

За правилами судового процесу (ст.33 ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог  та заперечень. Тобто за загальним правилом, відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України позивач повинен довести факт протиправної поведінки особи, що завдала шкоди (її розмір) та причинний зв’язок між ними. При цьому, відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини, тобто доведення відсутності вини є процесуальним обов’язком відповідача.

Заявляючи позов про відшкодування збитків, завданих пошкодженням приміщення після його шестирічної оренди відповідачем, позивач не надав суду доказів, які свідчили б у якому стані вказане приміщення передавалось НДЕКЦ в оренду. Представники сторін підтвердили, що акт прийому-передачі приміщення і майна, як це передбачено п.3.3 договору від 07.11.2000р. не складався. Також не складався акт і при звільненні приміщення в травні 2007 року. Позивач також не надав суду доказів, які б  свідчили в якому стані він прийняв приміщення від попереднього орендаря –МРЕВ УДАІ у Волинській області, яке після оренди останнього без ремонту було передано НДЕКЦ, що сторони не заперечують.

З огляду на вищевикладене позивачу судом відмовлено в клопотанні про призначення будівельної експертизи на предмет пошкоджень, заподіяних відповідачем та визначення вартості відновлювального ремонту приміщення із-за неможливості надання експерту відповідних доказів для проведення експертизи з поставлених позивачем питань.

При цьому судом також враховано , що позивач не обгрунтував протиправності діянь НДЕКЦ. Правомірна ж поведінка особи не може бути підставою для задоволення позову про відшкодування нею шкоди. Крім того, невизначеність позивачем в позовній заяві заподіяних збитків унеможливлює визначення їх  розміру, оскільки відповідно до ст.1192 ЦК України відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відбувається за його вибором у вигляді відшкодування шкоди в натурі або відшкодування заподіяних збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Фактично, як вбачається із позовної заяви та виступів представників позивача, суму позову складає вартість ремонту приміщення готелю, що знаходиться по вул.Д.Галицького, 33, а не вартість збитків.

Враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для застосування до НДЕКЦ майнової відповідальності у вигляді стягнення збитків в сумі 495243грн.48коп.

Керуючись ст.ст. 1166, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

В позові відмовити.

Суддя                                                                                                  В.Л.Слупко

Дата виготовлення

повного тексту рішення

21.09.2007р.