ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"11" вересня 2007 р.                                                            Справа №20/16/385-НА

за позовом  Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Хмельницький

до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, м. Хмельницький

про скасування податкових повідомлень рішень № /0/8 від 09.01.2007 року, № /1/505 від 05.02.2007 року, № /2/2219 від 06.03.2007 року, № /3/4718 від 25.05.2007 року про визначення суми податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 272175 грн. (в. т. штрафних санкцій в сумі 181450 грн.)

Суддя  Гладій С.В.

Секретар судового засідання Микитюк О.А.

Представники:

Від позивача:           - Хільченко О. Д. –за довіреністю № 60/07 від 20.06.2007 року

- Бондар Л. Ю. –за довіреністю № 1/07 від 03.01.2007 року

Від відповідача:           - Дмітрієва А. Л. - за довіреністю № 22533/9/10-1 від 16.06.2007 року

-          Процанюк Ю. В.  –за довіреністю № 22532/9/10-1 від 16.06.2007року

-          Онищенко І. В. –за довіреністю № 22531/9/10-1 від 16.06.2007 року

Згідно ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суть спору :

Позивач звернувся з позовом до суду в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення № /0/8 від 09.01.2007 року, № /1/505 від 05.02.2007 року, № /2/2219 від 06.03.2007 року, № /3/4718 від 25.05.2007 року про визначення суми податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 272175 грн. (в. т. штрафних санкцій в сумі 181450 грн.) мотивуючи тим, що нараховані суми податку на прибуток та частини прибутку (доходів), які підлягають сплаті до спеціального фонду Державного бюджету України, сплачувались підприємством до бюджету у терміни, встановлені п. п. 4.1.4 (б), п. п. 5.3.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та Державними цільовими фондами”.

Також зазначає, що на дату початку перевірки переплата головного підприємства з податку на прибуток складала 42,5 тис. грн., що підтверджується і даними ДПІ у м. Хмельницькому, а загальна сума переплати з податку на прибуток ДП “Хмельницький облавтодор”, включаючи філії, складала 307,5 тис. грн., що підтверджується даними фінансової звітності ДП за 9 місяців 2006 р. та даними, зазначеними в актах перевірок філій працівниками податкової служби.

Відповідно до декларації за 9 місяців 2006 року об'єкт оподаткування підприємства від'ємний і складав –2 405,4 тис. грн., тоді як чистий прибуток підприємства за відповідний період, згідно даних статистичної звітності, складав +726,0 тис. грн. Даний факт пояснюється тим, що відповідно до п. п. 11.3.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, дохід від продажу товарів (робіт, послуг) підприємством збільшується при надходженні коштів на поточний рахунок підприємства в разі оплати робіт за рахунок бюджетних коштів. А станом на 01.10.2006 року заборгованість замовників підприємства, що проводять оплату робіт бюджетними коштами, складала 9276,0 тис. грн. Тобто, законодавством передбачено, що при відсутності оплати за рахунок коштів бюджетів- джерела доходів і як наслідок прибутків підприємства, відсутність зобов'язань щодо сплати податку на прибуток підприємства та, тим паче, авансових внесків щодо даного податку.

При цьому з податку на прибуток за відповідні звітні періоди не відображались нарахування авансових внесків по податку на прибуток з виплачених сум частини прибутку (доходу), крім того вищевказані дані не відображені і в додатку К6 до Декларацій, чим порушено Порядок складання Декларацій з податку на прибуток, затвердженого Наказом ДПА України № 143 від 29.03.2003р.

Як зазначає позивач, працівники ДПІ згідно п.п.4.2.2 (в) ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та Державними цільовими фондами” зобов'язані були б внаслідок проведення камеральної перевірки самостійно визначити суму податкового зобов'язання при виявлені арифметичних або методологічних помилок у поданій платником податковій декларації. Проте, в актах камеральних перевірок ДПІ у м. Хмельницькому за 2005-2006 р. не заповнення підприємством рядку 20 Декларацій з податку на прибуток підприємства та рядку 13.5 додатків К6 до зданих Декларацій та, як наслідок, ненарахування авансових внесків з податку на прибуток на суми виплачених дивідендів, як порушення, не названо. Зокрема, проведеною 08.11.2006 р. камеральною перевіркою правильності повноти нарахування та сплати узгодженої суми податкових зобов'язань по податку на прибуток за період з 01.01.2006 по 30.09.2006 р. (акт №5417/15-1/31100492) зазначено як порушення лише незаповнення підприємством рядку 15 Декларацій з податку на прибуток за 9 місяців 2006 року.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування своїх вимог посилається на п. 1.9 ст. 1, п. п. 7.8.2 п. 7.8 ст. 7, п. 10.1 ст.10 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, спільний наказ ДПА України з Міністерством фінансів України та Державним казначейством України від 03.02.2005 року № 58/78/22 „Про затвердження Порядку взаємодії органів державної податкової служби України, фінансових органів та органів державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів)”.

Зазначає, що перевіркою встановлено порушення Позивачем п. п. 7.8.2 п. 7.8 ст. 7 Закону, в результаті чого донараховано податку на прибуток в сумі 90 725 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 181 450 грн.

Просить в позові відмовити.

Розглядом матеріалів справи встановлено :

Податковою інспекцією у м. Хмельницькому проведено виїзну планову перевірку ДП „Хмельницький облавтодор” ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги України” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2005 року по 30.09.2006 року, про що складено акт перевірки від 21.12.2006 року за № 62/2304/31100492.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. п. 7.8.2 п. 7.8 ст. 7  Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” № 283/97-ВР від 22.05.1997р. із змінами та доповненнями, а саме не нараховано авансовий внесок по податку на прибуток до загального фонду Державного бюджету України за 9 місяців 2006 року в сумі 90725 грн. в т. ч. за періоди

- 1 квартал 2006 року 40000 грн.;

- 2 квартал 2006 року 20375 грн.;

- 3 квартал 2006 року 30350 грн.

В Декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2006 року в рядку 21 „Дивіденди та прирівняні до них платежі, що сплачуються до бюджету державними не  корпоратизованими, казеннями або комунальними підприємствами” відображено нараховану частину прибутку  (доходу), що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України в сумі 362900 грн. в т.ч.

- за 1 квартал 2006 року 96000 грн.;

- за 1 півріччя 2006 року 241500 грн.;

- за 9 місяців 2006 року 362900 грн.

Платником за 9 місяців 2006 року не нараховувався та не сплачувався авансовий внесок на частину прибутку  (доходу), що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України (р. 20 Декларації з податку на прибуток), а саме за відповідні звітні періоди не відображались нарахування авансових внесків по податку на прибуток з виплачених сум частини прибутку (доходу).

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 0/0/8 від 09.01.2007 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання за платежем „податок на прибуток” в розмірі 272175 грн. (в. т. штрафні санкції в сумі 181450 грн.).

Зазначене податкове повідомлення рішення позивачем було оскаржено до ДПІ у м. Хмельницькому 19.01.2007 року, до ДПА у Хмельницькій області 16.02.2007 року, до ДПА України 23.03.2007 року, які за наслідками розгляду скарг залишені без змін згідно рішень ДПІ у м. Хмельницькому № 2563/10/25-025 від 05.02.2007 року, ДПА у Хмельницькій області від 06.03.2007 року за № 3674/Б/25-036, ДПА України від 23.05.2007 року за № 4985/6/25-0115.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями за № /0/8 від 09.01.2007 року, № /1/505 від 05.02.2007 року, № /2/2219 від 06.03.2007 року, № /3/4718 від 25.05.2007 року, позивач звернувся з позовом до суду  в якому просить їх скасувати

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені представниками сторін пояснення та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується  наступне.

Відповідно до п. п 7.8.2 п 7.8 ст. 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, крім випадків, передбачених підпунктом 7.8.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі ставки, встановленої пунктом 10.1 статті 10 цього Закону, нарахованої на суму дивідендів, призначених для виплати, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно із виплатою дивідендів.

Обов’язок із нарахування та сплати авансового внеску з цього податку за визначеною пунктом 10.1 статті 10 цього Закону ставкою покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, чи такий емітент або отримувач дивідендів є платником податку на прибуток або має пільги зі сплати податку на прибуток, надані цим Законом або іншими законодавчими актами, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена пунктом 10.1 статті 10 цього Закону (крім платників цього податку, які підпадають під дію пункту 7.2 статті 7 чи підпункту 10.2.3 пункту 10.2 статті 10 цього Закону).

Це правило поширюється також на державні не корпоратизовані, казенні або комунальні підприємства, які зараховують суми дивідендів у розмірі, встановленому відповідно державним або місцевим виконавчим органом, в управлінні якого знаходяться такі підприємства, відповідно до державного або місцевого бюджету.

Відповідно до п. п. 7.8.2 п. 7.8 ст. 7 Закону у разі нарахування та виплати дивідендів емітент корпоративних прав Позивач зобов’язаний нарахувати та вносити до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі ставки, встановленої пунктом 10.1 ст. 10 Закону (25%) одночасно із виплатою дивідендів.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач в порушення вказаної норми Закону не нарахував та не сплатив авансовий внесок по податку на прибуток до загального фонду Державного бюджету України в сумі 90725 грн.

В декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2006 року в рядку 21 „Дивіденди та прирівняні до них платежі, що сплачуються до бюджету державними не корпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами” відображено нараховану частину прибутку (доходу), що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України в сумі 362900 грн., вт. ч.:

за І кв. 2006 р. - 96000 грн.

за І півріччя 2006р. - 241500 грн.

за 9 місяців 2006р. - 362900 грн.

Позивачем за 9 місяців 2006 року не нараховувався та не сплачувався авансовий внесок на частину прибутку ( доходу), що підлягає сплаті до загального фонду державного бюджету України ( рядок 20 Декларації з податку на прибуток), а саме: в рядку 20 декларації з податку на прибуток за відповідні звітні періоди не відображались та не нараховувались авансові внески по податку на прибуток з перерахованих сум частини прибутку ( доходу) до загального фонду Державного бюджету України. Крам того, вищевказані дані не відображені і в додатку К6 до Декларації, чим порушено Порядок складання Декларації з податку на прибуток, затвердженого Наказом ДПА України № 143 від 29.03.2003р.

Відповідно до п 1.9 ст. 1 Закону під поняттям дивіденди з метою застосування норм цього Закону розуміють платіж, який здійснюється юридичною особою - емітентом корпоративних прав чи інвестиційних сертифікатів на користь власника таких корпоративних прав (інвестиційних сертифікатів), у зв’язку з розподілом частини прибутку такого емітента, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

До дивідендів прирівнюється також платіж, який здійснюється державними не корпоратизованими, казенними чи комунальними підприємствами на користь, відповідно, держави або органу місцевого самоврядування у зв’язку з розподілом частини прибутку такого підприємства. При цьому наявність чи відсутність прибутку, розрахованого згідно з правилами податкового обліку, не може впливати на прийняття чи неприйняття рішення щодо нарахування дивідендів.

Таким чином, до дивідендів прирівняно платежі, які здійснюються підприємством, засновником якого є виключно держава або місцеві органи самоврядування, у вигляді частини чистого прибутку на користь держави або органу місцевого самоврядування.

Згідно з п. п. 7.8.2 п. 7.8 ст. 7 Закону визначено, що емітент, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власника), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток за ставкою, встановленою п 10.1 ст. 10 цього Закону, нарахований на суму дивідендів, призначених для виплати. Тобто норма Закону передбачає одночасну сплату дивідендів всім акціонерам та за рішенням емітента, а не окремо випадок нарахування частини прибутку на рахунки держави.

Обов’язок із нарахування та сплати авансового внеску з цього податку за визначеною пунктом 10.1 ст. 10 цього Закону ставкою покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, чи такий емітент або отримувач дивідендів є платником податку на прибуток або має пільги зі сплати податку на прибуток, надані цим Законом або іншими законодавчими актами, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлено п 10.1 ст. 10 цього Закону ( крім платників цього податку, які підпадають під дію п 7.2 ст. 7 чи п. п. 10.2.3 п 10.2 ст. 10 цього Закону).

Це правило поширюється також на державні не корпоратизовані, казенні або комунальні підприємства, які зараховують суми дивідендів у розмірі, встановленому відповідно, державним або місцевим виконавчим органом, в управлінні якого знаходяться такі підприємства, відповідно до державного або місцевого бюджету, що є логічним, оскільки в даному випадку в якості акціонерів виступає держава чи місцеві органи влади в одній особі.

Норматив і порядок відрахування такої частини прибутку ( доходу) встановлюється КМ України з інформуванням Комітету ВР України з питань бюджету, тобто не за рішенням емітента.

Згідно даних особового рахунка платника податків у позивача рахувалася переплата з податку на прибуток в сумі 42,5 тис. грн.

Відповідно до спільного наказу ДПА України з Міністерством фінансів України та Державним казначейством України від 03.02.2005 року № 58/78/22 „Про затвердження Порядку взаємодії органів державної податкової служби України, фінансових органів та органів державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів)”, погашення податкового зобов’язання (податкового боргу) за рахунок переплат з інших платежів незалежно від виду бюджету здійснюються виключно на підставі заяви платника податків. Позивач не звернувся з відповідною заявою про зарахування переплати по вищевказаному податковому зобов'язанню.

Не проведення камеральних перевірок по даному питанню не являється підставою для не відображення факту порушення в акті виїзної планової перевірки.

Враховуючи зазначене, в позові про скасування податкових повідомлень-рішень належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-255, п. 6 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові дочірнього підприємства „Облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м. Хмельницький до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, м. Хмельницький про скасування податкових повідомлень рішень № /0/8 від 09.01.2007 року, № /1/505 від 05.02.2007 року, № /2/2219 від 06.03.2007 року,  № /3/4718 від 25.05.2007 року про визначення суми податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 272175 грн. (в. т. штрафних санкцій в сумі 181450 грн.) відмовити.

Згідно ст. ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга  подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      С.В. Гладій

Віддрук.  прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.