ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.07                                                                                        Справа №  20/423/07-14/347/07

Суддя   Хоролець Т.Г.

За позовом         Товариства з обмеженою відповідальністю “Сілган Уайт Кеп Україна”, м.Київ

До відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія “Солоха”, Запорізька область, м. Кам’янка-Дніпровська

Про стягнення суми 195425,74 грн.

Суддя  Хоролець Т.Г.

Представники:

Від позивача        Риченко В.В., довіреність № 12  від 30.05.2007

Від відповідача   не з’явився

СУТЬ СПОРУ :

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь позивача 58181,91 грн. боргу, 106181,99 грн. пені, 24988,60 грн. інфляційних витрат, 6073,24 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 07.08.2007 позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/423/07,  судове засідання  призначено на 29.08.2007. Розгляд справи відкладався до 24.10.2007.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області від 23.10.2007 № 1639 у зв’язку з виробничою необхідністю справа передана на розгляд судді Хоролець Т.Г.

23.10.2007 справа прийнята до розгляду, справі присвоєно №20/423/07-14/347/07, судове засідання призначено на 24.10.2007.

У судовому засіданні  24.10.2007 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач свої  вимоги обґрунтовує умовами договору, ст.ст.  525,526,530,549-552,625, п.п. 6,10 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України і просить: стягнути з відповідача 58181,91 грн. основного боргу, 106181,99 грн. пені, 24988,60 грн. збитків від інфляції, 6 073,24 грн. 3% річних.

Відповідач  у судові засідання не з’являвся, про причини неявки суд не повідомляв, відзив та витребувані судом документ не надав.

Згідно довідки Головного міжрегіонального управління статисти  у м. Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія “Солоха” зареєстровано за адресою, вказаною в позові –71300 м. Кам’янка-Дніпровська Запорізької області, вул. Промислова, 1. Суд зауважує, що відповідальність за своєчасне повідомлення органів статистики про зміну місцезнаходження покладається на юридичну особу.

На підставі ст. 75 ГПК України спір вирішується за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2003 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Амкор Уайт Кеп Україна” (в подальшому назву змінено на “Сілган Уайт Кеп Україна”) –Продавець (позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія “Солоха” –Покупець (відповідач у справі) укладено договір №121/03, за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує ТВІСТ-ОФФ-кришку  в асортименті.

Умовами поставки відповідно до п.2.1.договору є само вивіз зі складу Продавця.

Пунктом 3.1. договору визначено, що Покупець здійснює 10% передплату вартості товару згідно письмової заявки до початку виробництва. Остаточну вартість товару Покупець сплачує не пізніше 14 календарних днів з дня відвантаження  товару зі складу Продавця.

Як  свідчить накладна № 4602404 від 29.12.2003, ТОВ “АПК “Солоха” отримало 414020 шт. кришки ТВІСТ-ОФФ 066RTS038 на суму 55 201,29 грн. та 8 820 шт. кришки ТВІСТ-ОФФ  082RTS766 на суму 1 616,97 грн., а всього на суму 68 181,91 грн. через представника  Матийчук Є.І.  за дорученням ЯЕП № 275330 від 25.12.2003.

Відповідач отриманий товар оплатив частково платіжним дорученням № 572 11.08.2004 року на суму 10 000 грн. Сума заборгованості відповідача перед позивачем на день звернення до суду за отриманий по договору товар  становить 58181,97 грн.

Договір укладено в травні 2003 року, поставка відбулася в грудні 2003 року, проте розрахунок за поставлений товар  було здійснено частково в серпні 2004 року, отже до  правовідносин слід застосовувати  положення Цивільного та Господарського кодексів України, які набрали чинності з 01.01.2004 року.

Згідно ст. 193 ГК України: суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо  виконання зобов’язання –відповідно до  вимог, що у  певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525,526 ЦК України: зобов’язання має виконуватись належним чином.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України - договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі 58 181,91 грн. за поставлений товар  обґрунтована та підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача  3% річних у сумі  6 073,24 грн. та 24 988,60 грн. збитків від інфляції.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин вимога позивача про стягнення 3% річних в розмірі 6 073,24 грн. та 24 988,60 грн. збитків від інфляції підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 106181,99 грн. пені, за несвоєчасну оплату  робіт виконаних по договору  за період з 07.07.2006 по 06.07.2007.

Згідно п. 3.4. договору, в разі несвоєчасної оплати товару Покупець зобов’язаний відшкодувати збитки Продавцю в розмірі 0,5% від суми неоплаченого Товару за кожен день прострочення.

Згідно ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Зобов’язання відповідача перед позивачем мало бути виконано 12.01.2004, сума пені розрахована за період з 07.07.2006 по 06.07.2007, тобто після закінчення строку позовної давності у відповідності до ст. 232 ГПК України.

З врахуванням викладеного в задоволенні вимоги про стягнення пені в розмірі 106181,99 грн. відмовляється.

За приписами ст. 33 ГПК України обов’язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести  ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому  задоволенню.

Судові витрати  у відповідності до ст. 49 ГПК України відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.  44,49,82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія “Солоха” (71300 м. Кам’янка-Дніпровська Запорізької області, вул. Промислова, 1, , р/р в ЗВД АППБ “Аваль”, МФО 313827) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю  “Сілган Уайт Кеп Україна” (04074 м. Київ, вул. Лугова, 9, ) 58 181 (п’ятдесят вісім тисяч сто вісімдесят одку) грн. 91 коп. основного боргу, 6 073 (шість тисяч сімдесят три) грн. 24 коп.  3% річних, 24988 (двадцять чотири тисячі дев’ятсот вісімдесят вісім) грн. 60 коп. інфляційних збитків, 892 (вісімсот дев’яносто дві) грн. 44 коп. державного мита, 53 (п’ятдесят три) грн. 89 коп.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суддя                                                                                    Т.Г.Хоролець

Рішення оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України  05.11.2007