СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.07.07                                                                                 Справа № 10/243ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М. по справі № 10/243ад за позовом

Старобілської міжрайонної державної податкової інспекції в особі Новопсковського відділення

до Селянсько (фермерського) господарства "Єрмоленко", с. Макартетине, Новопсковського району

про звернення стягнення на активи на суму 1207 грн. 56 коп.

Представники  сторін:

від позивача - Вишнякова З.М.-ст.держ.под.інспекто, довіреність № 11/10 від 05.01.07.;

від відповідача –не прибув

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача податкового богу в сумі 1207 грн. 56 коп., шляхом звернення стягнення на його активи.

Відповідач письмовий  відзив на позов не надав, участь свого представника у судове засідання  12.07.2007. не забезпечив,  в  судовому  засіданні  05.07.2007.  представник  відповідача  заперечував  проти  позову  з огляду  на  пропуск строку  стягнення  податкового боргу.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Селянське (фермерське) господарство   «Єрмоленко» (відповідач  у  справі)  взято  на  облік  як платник податків  в  Новопсковсьому  відділенні  Старобільської МДПІ.

На підставі  розрахунку  фіксованого сільськогосподарського податку    № 187 від 31.01.2002., наданого  відповідачем,  ним  самостійно узгоджені  податкові зобов’язання з цього   податку,  які не  сплачені  в установлені   строки  граничний  строк  сплати  останнього платежу  -  30.01.2003.),   в зв’язку з чим виник податковий борг  в сумі  811 грн. 78 коп. Також нарахована пеня  за період в сумі  395 грн. 78 коп.

При вирішенні даного  спору суд виходить із наступного:

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України  “Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов’язкових платежів)  у  встановлені  законами  терміни.

Відповідно  до  п.11) ст. 10 Закону України  “Про державну податкову службу в Україні”  податкові органи подають   до  судів  позови до  підприємств,  установ,  організацій та громадян   про  стягнення  заборгованості перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна.

За змістом  пунктів 1,2),   1.3)  ст.  1 Закону   України  від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ   “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  (надалі –Закон  2181)  податкове  зобов'язання - зобов'язання платника податків  сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму  коштів  у  порядку  та у строки,  визначені цим Законом або іншими  законами України;     податковий борг (недоїмка) - податкове  зобов'язання  (з  урахуванням   штрафних   санкцій   за  їх  наявності),  самостійно  узгоджене  платником податків або узгоджене в адміністративному чи  судовому  порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також  пеня,  нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Але згідно цим законом  встановлено  граничні строки стягнення податкового боргу,  тобто  строк позовної давності,  зокрема,  згідно  п.п. 15.2.1.  п. 15.2. ст. 15 даного закону  у  разі  коли  податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку  давності,  визначеного  у пункті  15.1  цієї статті,  податковий борг,  що виник у зв'язку з  відмовою у самостійному погашенні податкового  зобов'язання,  може бути  стягнутий  протягом  наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.            Згідно  п. 7 ст. 9   Кодексу адміністративного судочинства  України  у разі  відсутності  закону, що регулює відповідні  правовідносини, суд застосовує  закон, що регулює  подібні  правовідносини.

З огляду  на  вищезазначене,  позивачем пропущено  строк  стягнення  податкового боргу  1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

Оцінивши  всі вищевикладені  обставини, суд закінчив розгляд справи в судовому засіданні  12.07.2007. і постановив  відмовити у задоволені позову.

Згідно  ст.  160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  12.07.2007. проголошено вступну і  резолютивну частини постанови.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 18, 158 –163, Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1.  В задоволенні  позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст. 160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена  17.07.2007.

Суддя                                                                                Т.М.Мінська