ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.10.07 р.
Справа № 22/258пд

Суддя господарського суду Донецької
області Волошинова Л. В.

при секретарі судового засідання
Настич Л. Г.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: прокурора Жовтневого
району м. Маріуполя в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради

до відповідача: приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь

про зобов'язання відповідача
укласти договір оренди земельної ділянки площею 0,0429 га, розташованої по
АДРЕСА_1.

за участю

прокурора: Гармашова І.В.

представників

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1-особисто

третя особа

СУТЬ СПРАВИ:

Прокурор Жовтневого району м.
Маріуполя звернувся до господарського суду Донецької області з позовом в
інтересах держави в особі Маріупольської міської ради  до приватного підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь
про зобов'язання відповідача укласти договір оренди земельної ділянки площею
0,0429 га, розташованої по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор посилається на те, що відповідач в порушення вимог ст. 125 Земельного кодексу
України використовує земельну ділянку площею 0,0429 га в АДРЕСА_1 для
експлуатації та обслуговування майстерні з ремонту легкових автомобілів за
відсутності документу, що засвідчує право на використання земельної ділянки та
державної реєстрації цього документу, в результаті чого порушуються інтереси
держави, оскільки до бюджету не надходять кошти за оренду землі.

Позивачем позов прокурора
підтримано.

Відповідач заявою від 23.10.2007р.
позовні вимоги про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки площею
0,0429 га, розташованої по АДРЕСА_1, визнав у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

30.11.2006р. фахівцями Управління з
контролю за використанням та охороною земель у Донецькій області була проведена
перевірка дотримання вимог земельного законодавства України, результати якої
викладені в акті перевірки від 30.11.2006р.

Перевіркою встановлено, що
відповідачем використовується земельна ділянка площею 0,0429 га для експлуатації
та обслуговування майстерні з ремонту легкових автомобілів по АДРЕСА_1, без
правовстановлюючих документів, без одержання документа, що посвідчує право на
неї та його державної реєстрації, що є порушенням вимог ст. 125 Земельного
кодексу України.

В акті перевірки також зазначено,
що приватним підприємцем ОСОБА_1 м. Маріуполь укладений договір на проведення
землевпорядних робіт з Товариством з обмеженою відповідальністю „Землі
Приазов'я” від 06.01.2005р. На час проведення перевірки проект землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1 підготовлено, але
правовстановлюючі документи на неї ще не оформлено.

За результатами перевірки
приватному підприємцю ОСОБА_1 м. Маріуполь видано припис від 30.11.2006р. за №
005651, яким приписано усунути порушення земельного законодавства.

01.02.2007 р. Управлінням з
контролю за використанням та охороною земель у Донецькій області здійснено
повторну перевірку відповідача з питання дотримання вимог земельного
законодавства, якою встановлено, що відповідачем не виконано вимоги припису від
30.11.2006р. № 005651 щодо усунення порушень вимог земельного законодавства.

За результатами перевірки
приватному підприємцю ОСОБА_1 м. Маріуполь видано припис від 01.02.2007р. №
006411, яким приписано виконати вимоги припису від 30.10.2007р. № 005651.

Як вбачається з матеріалів справи
(копія постанови про накладення адміністративного стягнення від 05.02.2007р. №
05/02-4), відповідач притягався до адміністративної відповідальності за
порушення вимог ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

За результатами розгляду матеріалів
справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до частини першої статті
13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу,
від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого
самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими
актами України.

Статтею 2 Земельного кодексу
України передбачено, що земельні
відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і
розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні
особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Завданням земельного законодавства
є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян,
юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та
охорони земель.

Відповідно до ч. 1 ст. 116
Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права
власності та права користування земельними ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною другою цієї норми
визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у
користування.

Пунктами 1, 2 статті 124 Земельного
кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі
рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в
оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб,
здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ст. 125 Земельного
кодексу України право власності та право постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою,
та його державної реєстрації. Лише така реєстрація надає документам
легітимності.

Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на  місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної реєстрації   забороняється.

Стаття 126 Земельного кодексу
України встановлює, що право оренди землі оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону.

Згідно ст. 14 Закону України „Про оренду
землі” договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї
із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди
землі  затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 16 цього Закону,
особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або
комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву
(клопотання).

Виходячи з матеріалів справи,
відповідач до цього часу не оформив право власності або право користування на
спірну земельну ділянку (договір оренди) та не зареєстрував його у
встановленому законом порядку, чим порушив приписи чинного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини
справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що спірна
земельна ділянка використовується відповідачем з порушенням вимог земельного
законодавства, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, актами
Управління з контролю за використанням та охороною земель у Донецькій області
від 30.11.2006р. та від 01.02.2007р.

Як зазначалось, відповідач заявою
від 23.10.2007р. позовні вимоги про зобов'язання укласти договір оренди
земельної ділянки площею 0,0429 га, розташованої по АДРЕСА_1, визнав у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або
частково.

Згідно зі ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних
законом інтересів інших осіб.

З огляду на викладені положення
законодавства та обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову
не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів
інших осіб і, таким чином, суд приймає визнання відповідачем позову та позовні
вимоги підлягають задоволенню на підставі ст. 78 ГПК України.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 13 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 116,124, 125, 126, 212
Земельного кодексу України, ст.ст. 14, 16 Закону України „Про оренду землі”,
ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 43, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов прокурора Жовтневого району
м. Маріуполя в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради до
приватного підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь про зобов'язання відповідача укласти
договір оренди земельної ділянки площею 0,0429 га, розташованої по АДРЕСА_1,
задовольнити.

Зобов'язати приватного підприємця
ОСОБА_1 м. Маріуполь (АДРЕСА_2, Інд.інд. НОМЕР_1) укласти договір оренди
земельної ділянки площею 0,0429 га, розташованої по АДРЕСА_1.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 м. Маріуполь (АДРЕСА_2, Інд.інд. НОМЕР_1) на користь Державного бюджету
України  державне  мито  в  розмірі 85 грн.

Стягнути приватного підприємця
ОСОБА_1 м. Маріуполь (АДРЕСА_2, Інд.інд. НОМЕР_1) на користь Державного бюджету
України (розрахунковий рахунок № 0004 у ГУ ДКУ у Донецькій області,
МФО 834016, отримувач: , державний бюджет м. Донецьк,
Ворошиловський район; призначення платежу: код бюджетної класифікації 22050000)
витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах в розмірі
118 грн.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Волошинова Л.В.