ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2007 р.
№ 28-5/284-06-7804

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:                          Плюшка І.А.

суддів:                                            Козир Т.П., Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу           1. Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”;

2. Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Одесагаз”

на рішення           господарського суду Одеської області від 19.03.2007р.

та постанову          Одеського апеляційного господарського суду від 19.06.2007р.

у справі          № 28-5/284-06-7804

за позовом           Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”

до          Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Одесагаз”

про           стягнення боргу та штрафних санкцій за поставлений природний газ у розмірі 910 272 грн. 88 коп.

та за зустрічним позовом          Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Одесагаз”

до          Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”

про           визнання договору недійсним

За участю представників:

-          позивача –Тютюнник С.В.;

-          відповідача – Ельчібекян І.М.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” звернулася до господарського суду Одеської області з позовом до “Відкритого акціонерного  товариства по газопостачанню та газифікації “Одесагаз” про стягнення боргу та штрафних санкцій за поставлений природний газ у розмірі 910272,88 гривень.

Ухвалою господарського суду Одеської області по справі за № 5/284-06-7804 від 29.09.2006р. (суддя Могил С.К.) позовну заяву ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” до ВАТ по газопостачанню та газифікації “Одесагаз” про стягнення боргу та штрафних санкцій за поставлений природний газ у розмірі 910272,88 гривень залишено без розгляду.

Постановою Вищого господарського суду від 30 листопада 2006 року по справі за № 5/284-06-7804 ухвалу господарського суду Одеської області від 29.09.2006 року скасовано та справу направлено на розгляд до господарського суду Одеської області.

Рішенням   господарського   суду   Одеської області від 19 березня 2007  року  у справі № 28-5/284-06-7804 (суддя Гуляк Г.І.) первісний позов задоволено частково: стягнуто з ВАТ по газопостачанню та газифікації “Одесагаз” на користь Дочірньої компанії “Газ України” НАК “Нафтогаз України” пеню у розмірі 45 333,18 грн., інфляційні у розмірі 27 025,96 грн., три відсотки річних у розмірі 11 099,08 грн., державне мито в сумі 6 630,24 грн., ІТЗ судового процесу 100 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Судове рішення в частині первісного позову мотивоване тим, що позовні вимоги за первісним позовом ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”  до ВАТ  по газопостачанню та газифікації “Одесагаз” доведенні неповністю та підлягають частковому задоволенню на розраховані судом суми з правовим обґрунтуванням приписами п.3 ст.549, ст.612, ст.625 ЦК України та ст.230 ГК України, а що стосується вимог зустрічного позову, то суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ДК “Газ України” НАК  “Нафтогаз  України”   та  ВАТ   по  газопостачанню  та  газифікації  “Одесагаз” звернулись до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких:

- Дочірня компанія “Газ України” просила суд апеляційної інстанції рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2007 року скасувати в частині часткової відмови у стягненні пені, інфляційних та трьох відсотків річних. При цьому скаржник вважав, що наявні в матеріалах справи розрахунки сум, заявлених до стягнення, зроблені у відповідності до умов договору №06/04-1382 від 24.12.2004р., а місцевий господарський суд неправомірно їх зменшив до розмірів, які нічим не обґрунтував, що на думку скаржника, є порушенням вимог ст.ст. 525, 526, 549-551, 625 ЦК України та ст.ст.218, 223, 230-232 ГК України ;

- Товариство просило рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2007р. скасувати і постановити нове,  яким визнати недійсним договір №06/04-1382 від 24.12.2004р., у задоволенні первісних позовних вимог відмовити, зобов'язати Дочірню компанію “Газ України”  повернути усе отримане за недійсним правочином належному набувачу -НАК „Нафтогаз України", вийти за межі позовних вимог, а апеляційну скаргу  Дочірньої компанії “Газ України”  залишити без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.06.2007р.  пункти 1 та 2 резолютивної частини рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2007р. скасовано, первісний позов ДК „Газ України" НАК „Нафтогаз України" залишено без розгляду, а в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Звертаючись до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19 червня 2007 року в частині залишення позовної заяви ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” без розгляду та рішення господарського суду Одеської області від 19 березня 2007 року у справі №28-5/284-06-7804 в частині часткового задоволення позовних вимог ДК “Газ України” та прийняти нове рішення яким позовні вимоги ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” задовольнити в повному обсязі.

Крім того до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою звернулося ВАТ по газопостачанню та газифікації “Одесагаз” в якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2007 року по справі № 28-5/284-06-7804 скасувати частково, а саме в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та  прийняти нове рішення щодо задоволення зустрічних позовних вимог щодо визнання недійсним договору.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Колегією суддів Вищого господарського суду України відзначено і як вбачається із матеріалів справи, що 24 грудня 2004 р між ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” та ВАТ по газопостачанню та газифікації “Одесагаз” був укладений договір № 06/04-1382 на постачання природного газу. За умовами договору ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” прийняв на себе зобов'язання передати ВАТ по газопостачанню та газифікації “Одесагаз” природний газ у кількості 632057,972 тис. куб. м., а  Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації “Одесагаз” зобов'язалося оплатити поставлений газ у розмірі 68190806,03 гривень.

Відповідно до ст. 193 ЦК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відноси повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином  відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Колегія суддів касаційної інстанції також приходить до висновку, що судами  попередніх інстанцій не встановлено фактичну заборгованість відповідача перед позивачем, оскільки це питання не досліджувалося ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному господарському суді. Крім того, суду першої інстанції, слід зобов’язати позивача та відповідача зробити звірку розрахунків, оскільки апеляційний суд в постанові зазначає, що позивач за первісним позовом на вимогу суду неодноразово надавав розрахунок суми позову, однак розрахунок кардинально відрізняється від аналогічних розрахунків відповідача.

Згідно зі ст. 38 ГПК України господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, якщо подані сторонами докази є недостатніми.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій не досліджувалося питання чи мала Дочірня компанія "Газ України" достатньої правоздатності щодо постачання газу, чи була отримана ліцензія потрібна на здійснення постачання газу.

Відповідно до положень ст. 4 ГПК України, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом.

Згідно з частиною 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені господарськими судами першої та апеляційної інстанції чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене вище, висновки судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на неповному з`ясуванні обставини справи, що є порушенням ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, з урахуванням меж перегляду справи в суді касаційної інстанції, прийняті у справі судові рішення підлягають скасуванню, а  справа передачі на новий розгляд для здійснення повного, всебічного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі вимог закону.

Під час нового розгляду справи, господарському суду належить врахувати викладене в цій постанові, вжити заходів щодо повного, об`єктивного і всебічного з`ясування обставин справи, дійсних прав і обов`язків сторін і, залежно від установленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення по суті спору.

Відповідно до ст. 11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги ДК “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” та Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Одесагаз” задовольнити частково.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду  від  19.06.2007р. та рішення  господарського суду Одеської області від 19.03.2007р. у справі  № 28-5/284-06-7804 скасувати.

3. Справу № 28-5/284-06-7804 передати на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий суддя                                                                                І. Плюшко

Судді:                                                                                                  Т. Козир

С. Самусенко