ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2007 р.
№ 28/133-07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого –судді
Грека Б.М. –(доповідача у справі)

суддів :
Жаботиної Г.В.
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Комунального підприємства “Жовтоводські електричні мережі”

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.08.07

у справі
№ 28/133-07

господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом
Комунального підприємства “Жовтоводські електричні мережі”

до
Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” в особі Криворізьких міських електричних мереж

про
спонукання до виконання дій

за участю представників від:

позивача
не з'явилися, були належно повідомлені

відповідача
не з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство "Жовтоводські електричні мережі" звернулося  до господарського суду  Дніпропетровської області з позовом, в якому просить суд першої інстанції зобов'язати Відкрите акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" узгодити кошторис  на здійснення діяльності з постачання та передачі електроенергії технологічними електромережами на 2003р. та стягнути судові витрати.

Рішенням господарського суду  Дніпропетровської області від 13.03.07  (суддя –Манько Г.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого-судді Кузнецової І.Л., суддів: Чимбар Л.О., Чохи Л.В.), в позові відмовлено. Рішення місцевого суду мотивоване пропуском строку позовної давності, а постанова апеляційного суду –невірно обраним способом захисту прав.

Не погодившись з рішенням та постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, позов задовольнити. Касаційна скарга мотивована порушенням судами норм матеріального і процесуального права та неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи. Скаржник звертає увагу на те, що не міг знати про порушення свого права до моменту отримання ним листа від відповідача про відмову в оплаті рахунків у зв’язку з неузгодженням кошторису.

Заслухавши  суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши  доводи  касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм  матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами було встановлено, що між позивачем та відповідачем було підписано договір № 5 від 01.01.03 про постачання електричної енергії. Згідно умов договору енергопостачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує енергопостачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно умов договору.

Згідно п. 8.1.8 договору у разі передбачення у тарифах енергопостачальника необхідних витрат енергопостачальник зобов’язується сплачувати споживачу послуги з передачі електроенергії його мережами населенню, субспоживачам та у власні мережі за ціною, розрахованою відповідно до кошторису споживача. Позивачем та відповідачем не було узгоджено кошторис на 2003р. на здійснення діяльності з постачання та передачі електроенергії технологічними електромережами, що стало підставою для звернення з позовом. Відмовляючи в позові, місцевий господарський суд вказав на пропуск строку позовної давності. Апеляційний суд як на підставу відмови в позові послався на те, що суд  може визнати незаконною відмову  в узгодженні кошторису та/або зобов’язати  відповідача у визначений судом строк розглянути кошторис на предмет його узгодження, однак такі вимоги у позовній заяві позивачем не ставились.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України “Про судове рішення”, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.76 № 11, обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають  дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення та постанова цим вимогам не відповідають Так, місцевий суд відмовив в позові, пославшись на пропуск позивачем строку позовної давності. Втім, такий висновок є неправомірним, оскільки право на позов виникло після того, як 09.12.05 позивач дізнався про порушення свого права, отримавши від відповідача лист, в якому той відмовлявся оплачувати рахунки та затверджувати кошторис. Крім того, суд застосував строк позовної давності, не встановивши, чи було право позивача порушене. Разом з тим, строк позовної давності застосовується лише тоді, коли встановлений факт порушення прав позивача. Таким чином, рішення місцевого господарського суду не можна визнати законним та обґрунтованим.

Що стосується постанови апеляційного господарського суду, яка мотивована невірним способом захисту права, то господарський суд касаційної інстанції також не може погодитися з її доводами. Так, відповідно до частини статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.  Частиною 3 статті 3 Закону України "Про судоустрій" встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами. Згідно з частиною 3 статті 6 цього ж Закону, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Апеляційний суд зазначеного не врахував та відмовив у позові, не взявши до уваги, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.06 у справі №3/64, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, відмовлено в позові Комунального підприємства “Жовтоводські електричні мережі” до Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” в частині стягнення 2917873,20 грн. –заборгованості за транспортування електроенергії протягом січня 2003 –травня 2004 саме у зв'язку з тим, що сторонами не узгоджений кошторис витрат. Таким чином, суд фактично позбавив позивача права на судовий захист, що є неприпустимим.

Крім того, суди не взяли до уваги, що як вбачається із п. 7.19, 7.20 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31.07.96 №28 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), з п. 6.32 цих же Правил в редакції, чинній на час вирішення спору(фактичні обґрунтовані витрати на утримання технологічних електричних мереж відшкодовуються основному споживачу (споживачу) відповідно до його кошторису витрат на здійснення цієї діяльності), та з п. 8.1.8 договору, підписаного уповноваженими особами, ціна послуг з передачі електроенергії мережами споживача розраховується відповідно до його кошторису. Необхідності затвердження кошторису нормами Правил та договору не передбачено. Дані обставини не були взяті до уваги судами попередніх інстанцій.

Крім того, судами попередніх інстанцій не встановлені повноваження осіб, які підписали договір № 5 від 01.01.03 про постачання електричної енергії, тим самим погодивши зокрема п. 8.1.8, яким передбачено, що послуги з передачі електроенергії мережами споживача оплачуються йому  відповідно до його кошторису. Судам слід було перевірити законність цього договору, а відтак, і повноту його виконання сторонами, з урахуванням ситуації, що склалася після прийняття судових актів у справі №3/64, чого зроблено не було.

Отже, рішення та постанова у справі не можуть вважатися законним і обґрунтованими та підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд. При новому розгляді судам слід врахувати вищевикладене та вирішити спір відповідно до закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 11110 Господарського  процесуального кодексу  України,  Вищий    господарський    суд   України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Комунального підприємства “Жовтоводські електричні мережі” задовольнити частково, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.07 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.08.07 у справі № 28/133-07 скасувати. Справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий - суддя                                                                      Б. Грек

Судді                                                                                                    Г. Жаботина

Л. Стратієнко