ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

р.

Справа №

за позовом  Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області

до  Марганецького відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, м. Марганець, вул.Радянська, 29а ()

про стягнення 11 507,26 грн.

Суддя  Камша Н.М.

при секретарі Малишевій І.М.

Представники:

від позивача: не з’явився

від відповідача: Ткачук Ю.А. –представник Марганецького відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, дор. від 26.12.06р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі просить стягнути з відповідача - Марганецького відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, м.Марганець 11 507,26 грн. витрат по виплачених пенсіях по інвалідності внаслідок трудового каліцтва потерпілим Дубовик В.Г. та Мельниченко Г.М. за період з 2001р. по 01.03.07р.

Відповідач відзиву на позов не надав, його представник у судовому засіданні 04.09.07р. проти задоволення позву заперечував посилаючись на відсутність повноважень у місцевого відділення самостійно перераховувати кошти на відшкодування витрат по виплаті пенсій до місцевого Управління пенсійного фонду України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, господарський суд, - ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 21 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з пунктом 2 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України; при цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Відповідно до Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03.р. № 5-4/4 органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа, наступного за звітним, разом з відділенням виконавчої дирекції Фонду складають Акт щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в якому визначають загальну суму витрат.

На підставі вищезазначеного акту узгоджується Довідка про відшкодування, згідно якої на централізованому рівні до 25 числа місяця наступного за звітним, Фонд перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Відповідно до п. 3 Постанови від 04.03.03р. № 5-4/4 «Про затвердження Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання»в такому ж порядку проводиться відшкодування витрат, що винили до введення в дію цього Порядку.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Марганець відмовляється включити суми заборгованості по пенсіях, виплачених цим потерпілим в акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві для подальшого відшкодування, що є причиною виникнення спору.

Доводи відповідача, що він не повинен включати в щомісячні акти звірок з Пенсійним фондом суми по виплаченим пенсіям по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, що сталися в СРСР, відхиляється судом, виходячи з наступного:

- відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов’язаних з виконанням ними трудових обов’язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону;

- питання пенсійних виплат громадянам, каліцтво яким заподіяно на підприємствах, розташованих на території країн співдружності регулюється Угодою про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, які пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків, що була підписана 09.09.94р. державами колишнього Союзу РСР, в тому числі й Україною;

- згідно зі ст. 2 цієї Угоди відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров’я, в тому числі під час втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, пов’язаних з виконанням працівником трудових обов’язків, після переїзду потерпілого на територію іншої сторони, смерті, проводиться роботодавцем сторони, законодавство якої поширювалося на працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров’я, смерті; роботодавець відповідальний за заподіяну шкоду відшкодовує її відповідно до свого національного законодавства;

- відповідно до ст. 5 Угоди про гарантії прав громадян-учасників Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92р., ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав –учасниць Угоди;

- відповідно до ст. 3 Угоди про гарантії прав громадян-учасників Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92р., усі витрати, пов’язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення.

- тобто, втрати Пенсійного фонду України з виплати пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам, каліцтво яким заподіяно на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав, повинні відшкодуватися Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Зазначена правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.06.06р.

Відшкодування (перерахування) вказаних витрат проводиться на рівні Фондів в централізованому порядку, місцеві органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, яким являється відповідач, не наділені повноваженнями самостійно перерахувати вказані витрати до місцевих органів Пенсійного Фонду України.

Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03р. № 5-4/4 на позивача та відповідача покладено тільки скласти Акт щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в якому визначити загальну суму витрат.

Зважаючи на викладене, вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми виплат 11 507,26 грн. не відповідає обов’язку відповідача, що покладений на нього законодавством в спірних правовідносинах та порушене право позивача не може бути захищено в такий спосіб і вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 71, 104, 158-163 КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові –відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України та оскаржується в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу Адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                                    Н.М. Камша