донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.08.2007 р.                                                                           справа №15/115

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:
Шевкова Т.А.

суддів
Акулова Н.В., Стойка О.В.

За участю  представників сторін :

Від позивача :
Гладка А.В. за дов. № 116 від 01.01.07р.
Сінєвіч В.В. за дов. № 775 від 11.07.07р.

Від відповідача:
Алатко В.М. за дов. № 27/10-01-32 від 20.07.07р.
Сорока І.В. за дов. № 27/10-01-31 від 20.08.07р.

Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства „Об’єднання „Артемсіль” м. Соледар Донецької області

На рішення господарського суду

Донецької області

від
22.06.2007р.

у справі
№ 15/115 (суддя Богатир К.В.)

за позовом
Державного підприємства „Придніпровська залізниця” м. Дніпропетровськ

до

Державного підприємства „Об’єднання „Артемсіль” м. Соледар Донецької області

про
стягнення штрафу за неправильне зазначену масу вантажу в розмірі 12750грн. 00коп. та збитків в розмірі 4978грн. 28коп.

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство „Придніпровська залізниця” звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Державного підприємства „Об’єднання „Артемсіль” 17728грн. 28коп., з яких 12750грн. 00коп. сума штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній № 48866278 маси вантажу та 4978грн. 28коп. сума збитків, з яких 349грн. 84коп. збір за маневрову роботу, 2128грн. 00коп. збір за зберігання вантажу, 1611грн. 00коп. плата за користування вагонами, 3грн. 90коп. збір за оформлення перевізних документів, 55грн. 58коп. збір за зважування вантажу та 0грн. 25коп. збір за видачу бланків документів форми ГУ-29.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ст. ст. 24, 122 Статуту залізниць України, розпорядження Кабінету Міністрів України № 706-р від 08.10.2004р., Тарифне керівництво № 1, телеграми Укрзалізниці № 00050/ЦМ від 05.04.2005р. та № 0004/ЦМ від 01.07.2005р., дані залізничної накладної № 48866278, комерційних актів від 27.10.2006р. № БН 751026/217 та № БН 751026/217/315,  дорожньої відомості ГУ 836524, протоколу № 1 зважування потягу № 2801-4900, актів загальної форми № 34/В від 27.10.2006р., № 37/В від 27.10.2006р., № 1075 від 04.11.2006р. та № 280/П від 04.11.2006р., телеграму № 1678 від 28.10.2006р., технічний паспорт ваг.

Господарський суд рішенням від 22.06.2007р. у справі № 15/115 позовні вимоги Державного підприємства „Придніпровська залізниця” задовольнив частково, стягнув з Державного підприємства „Об’єднання „Артемсіль” на користь позивача штраф за неправильне зазначення маси вантажу в накладній в сумі 12750грн. 00коп., державне мито в сумі 127грн. 50коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 87грн. 32коп., в задоволенні позову про стягнення збитків в сумі 4978грн. 28коп. відмовив у зв’язку з необгрутованістю.

Господарський суд при задоволенні позову про стягнення з відповідача суми 12750грн. 00коп. штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу визнав комерційний акт від 27.10.2006р. № БН 751026/217 певним засобом доказування, який засвідчив факт неправильного зазначення вантажовідправником у залізничній накладній № 48866278  маси вантажу, визнав правомірними дії позивача по відвантаженню надлишку вантажу, а також визнав комерційні акти та акти загальної форми, що складалися на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, такими, що відповідають вимогам транспортного законодавства.

Господарський суд при відмові в задоволенні позову в частині стягнення збитків зазначив, що Державним підприємством „Придніпровська залізниця” не було обґрунтовано розмір застосованих ним зборів при розрахунку суми збитків.

Господарський суд визначив, що нараховані позивачем збитки в сумі 4978грн. 28коп. не можуть бути стягнені з Державного підприємства „Об’єднання „Артемсіль”, оскільки надані відповідачу додаткові залізничні послуги, пов’язані з контрольним переважуванням вантажу на проміжній станції, переважуванням надлишку вантажу, маневровими роботами, користуванням вагонами та їх зберіганням, оформленням та видачею провізних документів, повинні надаватися на підставі окремих договорів як це передбачено ст. 22 Статуту залізниць України, а факт надання даних послуг та розмір плати за них підтверджуватись належними документами, тоді як такі договори між позивачем та відповідачем не укладалися, а документи залізницею не складались.

Господарський суд визнав недоведеною вину відповідача у затримці вагону № 67657049 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці в період з 27.10.2006р. по 03.11.2006р.

Державне підприємство „Об’єднання „Артемсіль”, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 22.06.2007р. у справі № 15/115 скасувати, прийняти нове рішення, яким Державному підприємству „Придніпровська залізниця” у позові відмовити повністю.

Заявник скарги вважає, що при винесенні рішення господарським судом  були невірно застосовані норми матеріального та процесуального права, неповно розглянуті всі обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені господарським судом, не відповідають матеріалам справи.

Заявник скарги вважає, що господарський суд необґрунтовано визнав комерційний акт від 27.10.2006р. № БН 751026/217 належним доказом і підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника за неправильно вказану у залізничній накладній масу вантажу, оскільки даний документ оформлений з порушенням вимог ч. 2 п. 6, ч. 2 п. 12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р.

Заявник скарги вважає, що судом при вирішенні даного спору необхідно було керуватися нормами Угоди про міжнародне вантажне сполучення, оскільки вантаж, надлишок якого був виявлений на ст. Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, знаходився під митним контролем, а тому суд повинен був застосувати параграф 3 ст. 12, параграф 6 ст. 9 Угоди про міжнародне вантажне сполучення, згідно яких штраф в сумі 12750грн. 00коп. не повинен був нараховуватись взагалі.

У судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 22.06.2005р. у справі № 15/115 залишити без змін,  в частині відмови у задоволенні позовних вимоги про стягнення збитків в сумі 4978грн. 28коп. рішення не оскаржує, оскільки вважає рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст. 9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України  у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно  до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

25.10.2006 року зі станції Сіль Донецької залізниці Державне підприємство „Об’єднання „Артемсіль” здійснило відправлення вагону № 67657049 з вантажем сіль поварена для промислових цілей згідно накладної № 48866278 на станцію Ізмаїл-Експорт Одеської залізниці.

Згідно даних залізничної накладної завантаження вагонів здійснювалось засобами відправника (відповідача) із зазначенням у залізничній накладній  № 48866278 кількості вантажних місць, маси одного місця, загальної маси вантажу.

Правильність внесених до накладної відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника оператор Дорофеєва, у відповідності до п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084).

27.10.2006р. по прибутті вантажу на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні № 67657049 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній № 48866278.

Вагон був відчеплений на контрольне переважування в статичному режимі. Даний факт зафіксований актом загальної форми № 34/В від 27.10.2006р.

27.10.2006р. при контрольному переважуванні вагону № 67657049 станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці в статичному режимі на тензометричних вагах було встановлено, що вага брутто даного вагону - 93440кг, тара с брусу вагону - 24000кг, нетто - 69440кг, що  більше даних, вказаних у накладній, на 440кг, тоді як вказана маса вантажу 69000кг. Вагон був затриманий.

Факт переважування вагону № 67657049  в статичному режимі та його затримки зафіксований актом загальної форми № 37/В вд 27.10.2006р.

Оскільки фактична маса вантажу у вагоні виявилась більше даних, зазначених у накладній, був складений комерційний акт від 27.10.2006р. № БН 751026/217, в якому зазначено, що на підставі акту загальної форми станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці № 34/ваги від 27.10.2006р. здійснювалось контрольне переважування вагону № 67657049, що прибув по відправленню № 48866278. По документу значиться „Сіль поварена”, брутто 93000кг, тара з брусу 24000, нетто 69000кг.

27.10.2006р. при переважуванні вагону в присутності заст. ДС Гуні, агенту по розшуку вантажів Кузьмич, на  справних тензометричних вагонних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, які пройшли держ. перевірку 15.09.2006р. виявилось: брутто 93440кг, тара з брусу 24000кг, нетто 69440кг, що більше ваги, зазначеної в документі 440кг, понад вантажопідйомності 440кг. При повторному переважуванні вагону перевантаження підтвердилось. Дана телеграма. Для переважування вантажовідправник не з’явився. Заст.вантажним двором по штатному розкладу немає.

Даний комерційний акт підписали ДСМ Гуня К.А., АРГ Кузьмич Т.І., ДСИМ Шевченко І.А.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси відправник зазначає у накладній.

Відповідно п. 2.1. розділу 2 Правил оформлення перевізних документів графи комплекту перевізних документів “Маса вантажу в кг, визначена відправником” - вказується маса вантажу у кілограмах, заповнюються вантажовідправником.

В накладній № 48866278 правильність внесених відомостей підтверджено підписом представником відправника, маса визначена по стандарту.

Відповідно до п.9 Правил приймання вантажів до перевезення зважування на вагонних вагах інших вантажів (до яких відноситься вугілля) провадиться із зупинкою вагонів без розчеплення або під час руху на вагонних вагах, призначених для цього способу зважування. Маса тари вагонів у цих випадках може прийматися за трафаретом на вагоні.

Із комерційного акта від 27.10.2006р. № БН 751026/217 слід, що переважування брутто вагону станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці  проводилося на тензометричних вагонних вагах, а маса тари з брусу зазначена у вагоні № 67657049 –24000кг.

Таким чином, слід визнати, що перевірка маси вантажу здійснена відповідно порядку, встановленому п. 22 Правил видачі вантажів.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Чинним законодавством, що регулює відносини за договором перевезення вантажу, встановлений перелік документів –доказів, які є підставою для покладення на перевізника відповідальності за втрату, псування, пошкодження або недостачу вантажу.

Відповідно до п.9 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2003р. № 334) у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Комерційний акт від 27.09.2006р. № БН 751026/217 складений у відповідності до вимог, пред’явлених до його складання Правилами складання актів, тому висновок господарського суду про те, що комерційний акт є належним доказом факту неправильного зазначення маси вантажу, є правильним.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі  статтею 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно  до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п’ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

Комерційний акт від 27.10.2006р. № БН 751026/217, який засвідчив невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у транспортних документах, згідно ст.129 Статуту залізниць України, є відповідним документом, що може бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення.

Згідно ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі неправильності, неточності відомостей зазначених ними в накладній.

Таким чином, факт наявності перевантаження вагону № 67657049 понад вантажопідйомність доведено матеріалами справи, штраф за неправильно зазначену в накладній № 48866278 масу вантажу нарахований залізницею правильно, Державним підприємством „Об’єднання „Артемсіль” не надано документів, що підтверджують відсутність перевантаження спірного вагону по відправці № 48866278, а тому господарський суд Донецької області правомірно визнав доведеними позовні вимоги Державного підприємства „Придніпровська залізниця” та стягнув з відповідача штраф за неправильне зазначення маси вантажу в накладній в сумі 12750грн. 00коп.

Враховуючі наведені вище обставини, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що позов про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу обґрунтований матеріалами справи та підлягає задоволенню у заявленій до стягнення сумі 12750грн. 00коп., а рішення господарського суду про задоволення позову є правильним та підлягає залишенню без змін.

28.10.2006р. о 5:35 на станцію відправлення була направлена телеграма № 1678 з вимогою направлення представника для складання актового матеріалу згідно ст. 122 Статуту залізниць України, оскільки при переважуванні вагону № 67657049 відправки № 48866278 Сіль - Ізмаїл експорт, сіль поварена, у статичному режимі виявилось  брутто 93440кг, що більше ваги, зазначеної в документі на 440кг, понад вантажопідйомності на 440кг.

04.11.2006р. згідно акту загальної форми № 1075 у зв’язку з виявленням у вагоні № 67657049 перевантаження понад вантажопідйомності 440кг, вагон простоював з 27.10.2006р. 15:42 по 03.11.2006р. 16:00 через відсутність вказівок відправника як вчинити з надлишком вантажу. Нараховані наступні платежі: плата за користування вагонами –1611грн., плата за зберігання 2128грн., зважування –55,58грн., маневрова робота –349,84грн., комплект ГУ-29-0 –0,25грн., оформлення перевізних документів –3,90грн. Всього 4978грн. 48коп.

Станцією Нижньодніпровськ-Вузол надлишок вантажу з вагона № 67657049 був перевантажений та надісланий на станцію призначення Ізмаїл-Експорт, про що в складений акт загальної форми № 280/П від 04.11.2006р., в якому зазначено що в зв’язку з виявленим перевантаженням в вагоні № 67657049 на 440кг, так як вантаж пакетований у мішки, 1 мішок перевантажений в вагон № 67150730 та досилається до станції призначення.

Відповідно дорожньої відомості № ГУ 836524 04.11.2006р. зі станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці досилається вантаж сіль поварена до основної відправки № 48866278, вантаж прибув на станцію призначення Ізмаїл-Порт Одеської залізниці 07.11.2006р.

Господарським судом Донецької області правомірно залишені без задоволення вимоги Державного підприємства „Придніпровська залізниця” про стягнення з відповідача 349грн. 84коп. збору за маневрову роботу, 2128грн. 00коп. збору за зберігання вантажу, 1611грн. 00коп. плати за користування вагонами, 3грн. 90коп. збору за оформлення перевізних документів, 55грн. 58коп. збору за зважування вантажу та 0грн. 25коп. збору за видачу бланків документів форми ГУ-29 з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог.

Стаття 46 Статуту залізниць України встановлює, що плата за зберігання вантажу справляється за неприйняття та невивезення вантажу зі станції одержувачем, пунктом 8 Правил зберігання вантажу (затв. наказом Мінтрансу України № 644 від  21.11.2000р., зареєстр. в Мінюсті України за № 866/5087 від 24.11.2000р.)  встановлено, що даний збір сплачується в разі затримки вагонів з вини відправника.

У відповідності до ст. 119 Статуту залізниць України користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Згідно з п. 3  Правил користування вагонами та контейнерами (затв. наказом Мінтрансу України № 113 від  25.02.1999р., зареєстр. в Мінюсті України за № 165/3458 від 15.03.1999р.) облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станції відправлення та призначення за "Відомістю плати за користування вагонами (контейнерами)" форми ГУ-46, яка складається на підставі "Пам'яток про користування вагонами (контейнерами)" форми ГУ-45, "Актів про затримку вагонів" форми ГУ-23а, "Актів загальної форми ГУ-23"

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць України плата за користування вагонами вноситься за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під’їзної колії, порту, підприємства.

Згідно з ч. 1 розділу 2 Тарифного керівництва № 1 оплачуються маневрові роботи локомотива залізниці, які виконуються в разі подачі й забирання навантажених і порожніх вагонів, а також маневрові роботи, що виконуються не одночасно з подачею й забиранням вагонів, на окрему вимогу власника під'їзної колії або вантажовласника, оформляються пам'яткою про користування вагонами (контейнерами) або відомістю плати за користування вагонами (контейнерами) (з визначенням часу початку і закінчення маневрової роботи.

Оскільки залізницею не складалися відомості плати за користування  вагонами форми ГУ-46, пам’ятки про користування вагонами форми ГУ-45, накопичувальні картки, а акт загальної форми № 1075 від 04.11.2006р. не підписаний відповідачем-вантажовласником, то збитки, понесені залізницею при здійсненні зберігання та зважування вантажу, маневрових робіт, видачу та оформлення перевізних документів, а також нарахована плата за користування вагонами не підтверджені документами, а правомірність їх стягнення саме з відповідача не доведена.

Приймаючі до уваги викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду прийнято у відповідності із вимогами чинного законодавства, з урахуванням фактичних обставин та матеріалів справи, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита в сумі 51грн. 00коп. при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Об’єднання „Артемсіль” м. Соледар Донецької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 22.06.2007р. у справі № 15/115 залишити без змін.

Головуючий          Т.А.  Шевкова

Судді:          Н.В.  Акулова

О.В.  Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС