ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

19.10.07                                                                                           Справа№ 13/300А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л.,  при секретарі Малюшевському А.П., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За поданням (заявою) :   ДПІ у Личаківському районі м.Львова;

До ТзОВ «Укрексімторг»

Про застосування адміністративного арешту активів ТзОВ                                              «Укрексімторг», м.Львів.

Представники сторін:

Від Заявника:                                 Томашівський О. Г. –головний державний податковий

інспектор, Павловський О.В. –начальник відділу

Від ТзОВ «Укрексімторг»:  Овчарук В. –представник.

Представникам сторін роз’яснено їх права та обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України, а також право на заявлення відводу.

Суть спору:

ДПІ у Личаківському районі м.Львова (надалі –Заявник) направлено до суду подання (заяву), в якій міститься вимога про застосування адміністративного арешту активів ТзОВ «Укрексімторг», у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків, в порядку п.п. 9.3.9. п.9.3. ст.9 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Ухвалою Господарського суду від 17.10.2007р. відкрито провадження у справі та призначено слухання на 19.10.2007р.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги, викладені в заяві, підтримав, і просив їх задоволити з мотивів, які наведені в ній.

Представник ТзОВ «Укрексімторг»проти висновків, наведених заявником, у поданій ним заяві від 16.10.2007 р. № 21217/10-0 заперечує, мотивуючи тим, що у ТзОВ «Укрексімторг» взагалі відсутній податковий борг, для забезпечення можливості погашення якого, Закон допускає адміністративний арешт активів платника податків.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

За результатами здійсненої заявником планової виїзної перевірки з питань дотримання ТзОВ «Укрексімторг»податкового та валютного законодавства за період з 01.04.2006 року по 31.03.2007 року, заявником було складено акт № 388/23-2 від 18.09.2007 року, в п.3.11 якого зазначено, що 26.01.2007 року ТзОВ «Укрексімторг», без попереднього погодження з податковими органом, здійснило відчуження власного майна, на загальну суму 17 940, 00 грн. незважаючи на те, що йому (платнику податків) було надіслано дві податкові вимоги, № 1/911 від 06.12.2006р. та № 2/47 від 31.01.2007 р., в яких містилось повідомлення про існування у ТзОВ «Укрексімторг»податкового боргу в сумі 1 677, 43 грн.

Відповідно до п.1.3. ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податковим боргом визнається податкове зобов’язання, самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку.

Жодного доказу виникнення у ТзОВ «Укрексімторг»податкового зобов’язання в сумі 1 677, 43 грн., а також жодного доказу узгодження платником податків цієї суми і, відповідно, набуття нею статусу податкового боргу, заявник суду не надав. При цьому,  представники заявника в судовому засіданні повідомили, що на даний час такої суми податкового зобов’язання вже не існує, оскільки дана сума платником податків погашена.

За таких обставин, а також враховуючи той факт, що адміністративний арешт активів платника податків є виключним способом забезпечення можливості погашення податкового боргу (а такого боргу, як зазначає сам же заявник, на даний час вже не існує), відповідно, у суду не має підстав для задоволення поданої заявником заяви щодо застосування адміністративного арешту активів ТзОВ «Укрексімторг».

Одночасно, суд звертає увагу на той факт, що відповідно до п.9.3.9 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється судом в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Чинним законодавством, зокрема, пп..9.3.3. згаданого Закону передбачено, що суд, за наявності підстав, може прийняти рішення не про накладення, а лише про продовження строку арешту активів. В інших випадках, арешт коштів на рахунку платника податків, знову ж таки, за наявності на те відповідних підстав, може бути застосовано, лише як захід забезпечення позову.

Крім того, суд звертає увагу ще й на ту обставину, що кошти не є тими активами, щодо яких можуть бути застосовані приписи ст.9 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», оскільки, відповідно до положень ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»кошти не відносяться до категорії матеріальних чи нематеріальних активів.

Також, судом взято до уваги рішення Конституційного Суду України від 24.03.2005 р. № 2-рп/2005, в якому зазначено, що розмір податкової застави, виходячи із загальних принципів права, повинен відповідати сумі податкового зобов’язання, що забезпечувало б конституційну вимогу справедливості та розмірності. Розмірність, як елемент принципу справедливості, передбачає встановлення публічно-правового обмеження розпорядження активами платника податків за несплату чи несвоєчасну сплату податкового зобов’язання та диференціювання такого обмеження залежно від розміру несплати податкового боргу.

В даному ж випадку, відповідно до визначених Конституційним Судом України принципів справедливості та розмірності (залежно від розміру несплати податкового боргу),  за наявності у платника податків активів на суму 982 780, 00 грн. (п.3.11. Акту перевірки), відчуження частини його активів на суму 17 940, 00 грн., навіть за наявності  податкового боргу в сумі 1 677, 43 грн., не свідчило б про те, що відчуженими були саме ті активи, які перебували в податковій заставі.

Однак, як вже було згадано вище, жодних доказів виникнення податкового боргу в сумі 1 677, 43 грн. Заявник суду не надав і, більше того, обидві сторони засвідчили, що такого боргу, на момент розгляду даної заяви, взагалі не існує.

У зв’язку з вищевикладеним, суд не вбачає підстав для задоволення вимог заявника.

Керуючись ст.ст. 158 –163, ст. 167  КАСУ, господарський суд, -

п о с т а н о в и в :

1.В задоволенні подання (заяви ДПІ у Личаківському районі м.Львова № 21217/10-0 від 16.10.2007 р. про застосування арешту активів у вигляді арешту коштів на рахунках ТзОВ «Укрексімторг») відмовити повністю.

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст.186 та 254 КАСУ.

Суддя                                                                                                       Станько Л.Л.