ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
листопада 2007 р.

№
2/164-Д

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Дерепи
В.І.

суддів
Грека
Б.М.
Стратієнко Л.В.

з
участю представників:
позивача:  відповідачів:

Кудін Д.М. Подорожний Г.Г.,           ОСОБА_3

розглянувши  у
відкритому              судовому
засіданні  касаційну  скаргу

суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

Житомирського
апеляційного господарського суду від 06 серпня 2007 р.

у
справі

№
2/164-Д

за
позовом

суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до

Житомирської
обласної спілки споживчих товариств, підприємства облспоживспілки
"Житомирський кооперативний ринок", суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи -ОСОБА_2

про

визнання
договору оренди удаваним правочином

ВСТАНОВИВ:

У
грудні 2006 р. позивач звернувся в суд з позовом про визнання договору оренди,
укладеного 28.10.2005 р. між Житомирською обласною спілкою споживчих товариств
в особі директора підприємства облспоживспілки "Житомирський кооперативний
ринок" та приватним підприємцем ОСОБА_2 удаваним правочином, оскільки він
був вчинений для приховування іншого правочину, а саме -договору оренди,
укладеного між ним та  Житомирською
обласною спілкою споживчих товариств в особі директора підприємства
облспоживспілки "Житомирський кооперативний ринок" та просив визнати
цей договір оренди дійсним.

Рішенням
господарського суду Житомирської області від 30.03.2007 р. (суддя Тимошенко О.М.)
позов задоволено.

Визнано
договір оренди торгівельних місць внутрішнього торгівельного ряду,
укладений  28.10.2005 р. між Житомирською
обласною спілкою споживчих товариств та приватним підприємцем ОСОБА_2, удаваним
правочином, вчиненим для приховання іншого правочину, а саме -договору оренди
торгівельних місць внутрішнього торгівельного ряду від 28.10.2005 р. між
Житомирською обласною спілкою споживчих товариств та приватним підприємцем
ОСОБА_1

Постановою
Житомирського апеляційного господарського суду від 06.08.2007 р. (головуючий
-Зарудяна Л.О., судді -Вечірко І.О., Ляхевич А.А.) рішення господарського суду
Житомирської області від 30.03.2007 р. скасовано та постановлено нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

В
касаційній скарзі позивач, посилаючись на те, що він не був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції,
просить скасувати постанову Житомирського апеляційного господарського суду від
06.08.2007 р., залишивши в силі рішення господарського суду Житомирської
області від 30.03.2007 р.

Заслухавши
пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно
з ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо
буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами
щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відмовляючи
в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що в
матеріалах справи відсутні докази того, що сторони договору оренди  № 2010 від 28.10.2005 р. при його укладенні
мали на меті приховати інший, укладений між ними договір.

Крім
того, слід зазначити, що згідно ст. 235 ЦК України удаваний правочин не може
відрізнятись за суб'єктним складом від правочину, який сторони приховали.

Позивач
же обгрунтовував свої позовні вимоги тим, що договір оренди торгівельних місць
внутрішнього торгівельного ряду, укладений
28.10.2005 р. між Житомирською обласною спілкою споживчих товариств та
приватним підприємцем ОСОБА_2 є  удаваним
з тих підстав, що фактично орендарем був він.

Таким
чином висновок апеляційного господарського суду про відмову у задоволенні
позовних вимог зроблений відповідно до вимог норм матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини.

Разом
з тим, відповідно до п.2 ч.2 ст.11110 ГПК України безумовною
підставою для скасування судового рішення є розгляд справи за відсутності
будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання
суду.

Як
вбачається з матеріалів справи, вона була розглянута в суді апеляційної
інстанції у відсутність позивача. При цьому суд не мав доказів про те, що
останній належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Як
вбачається з заяви позивача від 18.07.2007 р., ним була зазначена його адреса:
АДРЕСА_1 (а.с.51,т.3), проте ухвала про призначення справи до слухання на
06.08.2007 р. була направлена йому за іншою адресою: АДРЕСА_2(а.с.54(зворот),
т.3), така ж адреса зазначена і в реєстрі рекомендованих листів, відправлених
Житомирським апеляційним господарським
судом 25.07.2007 р. (а.с.52 (зворот), т.3).

Отже,
повідомлення позивача про час і місце розгляду справи за іншою адресою, ніж
була повідомлена ним суду, не може розцінюватись як повідомлення належним
чином.

За
таких обставин постанова апеляційного господарського суду від 06.08.2007 р.
підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

При
новому розгляді справи суду слід врахувати наведене і вирішити спір відповідно
до вимог матеріального та процесуального права.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 1115, 1117, 1119
-11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну
скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
задовольнити частково.

Постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 06 серпня 2007 р. у справі
за № 2/164-Д скасувати, а справу передати на розгляд до  Житомирського апеляційного господарського
суду в іншому складі суду.

Головуючий
В.І. Дерепа

Судді                                                                                Б.М.
Грек

Л.В. Стратієнко