ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" грудня 2007 р.
Справа  № 16/277-07-7934

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Шевченко Г.В.

За участю представників сторін:

Від позивача:         не з’явився;

Від відповідача:     не з’явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Західноукраїнська аграрна компанія” до приватної виробничо-комерційної фірми „Одеспродукткомплекс” про стягнення 8570,87 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Західноукраїнська аграрна компанія” (далі  по тексту ТОВ „Західноукраїнська аграрна компанія”) звернулося до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до приватної виробничо-комерційної фірми „Одеспродукткомплекс” (далі по тексту ПВКФ “ Одеспродукткомплекс”) про стягнення 8570,87 грн. заборгованості по оплаті продукції за договором поставки № 0037 від 31.01.2007р. Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням ПВКФ “ Одеспродукткомплекс” умов договору поставки № 0037 від 31.01.2007р.  в частині своєчасного та повного перерахування коштів за отриману продукцію.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, однак на неодноразові вимоги суду в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав, у зв’язку з чим справа розглядається за наявними матеріалами в порядку, передбаченому ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Між ТОВ „Західноукраїнська аграрна компанія” (Постачальник) та ПВКФ                          “Одеспродукткомплекс” (Покупець) було укладено договір поставки продукції № 0037 від 31.01.2007р.

Відповідно до п. 1.1. договору поставки № 0037 від 31.01.2007р. Постачальник на умовах цього договору зобов’язується передати у власність Покупцеві продукцію, визначену у п. 1.2. договору, а Покупець зобов’язується прийняти продукцію за ціною вказаною у видатковій накладній.

Згідно ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з умовами п. 3.1 договору поставки № 0037 від 31.01.2007р. Постачальник зобов’язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов’язується прийняти продукцію за ціною, визначеною умовами даного договору. Ціна товару, що передається у власність Покупцеві вказується у видаткових накладних, які надаються Постачальником для проведення оплати. При цьому, умовами п. 3.3  договору поставки № 0037 від 31.01.2007р.  сторони домовилися, що оплата товарів Покупцем здійснюється за договірною ціною шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Виходячи з умов п. 3.4. договору поставки № 0037 від 31.01.2007р. Покупець прийняв на себе зобов’язання здійснити остаточний розрахунок за отриману продукцію не пізніше 10-ти банківських днів з моменту отримання ним товару.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов’язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України  договір  є  обов’язковим  для  виконання сторонами. Зобов’язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ „Західноукраїнська аграрна компанія” було передано ПВКФ “Одеспродукткомплекс” продукцію на загальну суму –57080,00 грн.

Але, в порушення вищенаведених умов п.п. 3.1, 3.3, 3.4. договору поставки № 0037 від 31.01.2007р., вимог ст.ст. 525, 526, 762 ЦК України ПВКФ “Одеспродукткомплекс”   договірні зобов’язання в частині повної та своєчасної оплати за отриману продукцію на користь ТОВ „Західноукраїнська аграрна компанія” в повному обсязі виконані не були, ПВКФ “Одеспродукткомплекс” було перераховано на розрахунковий рахунок  ТОВ „Західноукраїнська аграрна компанія” лише 49800,00 грн., внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість перед позивачем  по вказаному договору на суму у розмірі 7280.00 грн. грн., яку відповідачем до теперішнього часу  у добровільному порядку не погашено.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов’язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки –грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов’язання. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543/96-ВР платники  грошових  коштів  сплачують  на  користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню  в  розмірі,  що встановлюється за згодою сторін. Розмір  пені,  передбачений  ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати  подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 6.2. договору поставки № 0037 від 31.01.2007р. за безпідставну відмову від оплати або несвоєчасну оплату переданої продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню за кожен день прострочки від простроченої суми у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Сплата пені не звільняє Покупця від виконання договірних обов’язків.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, за неналежне виконання ПВКФ “Одеспродукткомплекс”  прийнятих на себе грошових зобов’язань по договору поставки № 0037 від 31.01.2007р. Постачальником  додатково було нараховано 393,34 грн. збитків від інфляції, 134,63 грн. –3% річних  та пеню в сумі 762,90 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги неналежне виконання ПВКФ “Одеспродукткомплекс”  протягом дії договору поставки № 0037 від 31.01.2007р. зобов’язань по оплаті за отриману продукцію, ТОВ „Західноукраїнська аграрна компанія” звернулось до господарського суду Одеської області з позовними вимогами про стягнення з ПВКФ “Одеспродукткомплекс” 7280,00 грн.  заборгованості по сплаті за отриману продукцію за договором поставки № 0037 від 31.01.2007р., 393,34 грн. збитків від інфляції, 134,63 грн. –3%  річних  та пеню в сумі 762,90 грн.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, представник ПВКФ “Одеспродукткомплекс”  на неодноразові вимоги господарського суду в судове засідання не зявився.

На думку суду, розмір заборгованості ПВКФ “Одеспродукткомплекс”  перед ТОВ „Західноукраїнська аграрна компанія” по сплаті за отриману продукцію витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується обґрунтованими розрахунками, доданими позивачем до матеріалів справи. Доказів, спростовуючих наведене відповідачем надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов’язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Підсумовуючи зазначене, суд доходить висновку щодо обґрунтованості, правомірності заявлених ТОВ „Західноукраїнська аграрна компанія” позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення у повному обсязі відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526, 549, 611, 615, 617, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543/96-ВР, у зв’язку з чим з відповідача слід стягнути на користь ТОВ „Західноукраїнська аграрна компанія” 7280,00 грн.  заборгованості за договором поставки № 0037 від 31.01.2007р., 393,34 грн. збитків від інфляції, 134,63 грн. –3% річних  та пеню в сумі 762,90 грн., а всього 8570,87 грн. загальної заборгованості за договором поставки № 0037 від 31.01.2007р.

Судові витрати по держмиту, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з приватної виробничо-комерційної фірми „Одеспродукткомплекс” / 65031, м. Одеса, вул. Хімічна, 2, р/р 7512 в ОЦВ „Промінвестбанк”, МФО 328135, / на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Західноукраїнська аграрна компанія”/ 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Львівська, 19, р/р 0275 в ЧФ КБ „Приватбанк”, МФО 325882, /    7280 грн. 00 коп. /сім тисяч двісті вісімдесят грн. 00 коп./ - основного боргу, 762 грн. 90 коп. /сімсот шістдесят дві грн. 90 коп./ - нарахованої пені; 134 грн. 63коп. /сто тридцять чотири грн. 63 коп./   - 3% річних; 393 грн. 34 коп. /триста дев’яносто три грн. 34 коп./ - збитків від інфляції; 102 грн.00 коп. /сто дві грн. 00 коп./ - держмита; 118 грн. /сто вісімнадцять грн.00 коп./ - витрати на ІТЗ судового процесу.  Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписане 11.12.2007р.

Суддя                                                                                       Желєзна С.П.