КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

06.03.07 р.                                                                                                    № 19/160-14/472

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий                                                                                Фаловська  І.М.

Судді

Жук Г. А.

Зеленіна  Н.І.

При секретарі судового засідання Швидаку С.І.

Представники сторін:

від позивача: Чурсіна В.В. –представник за дов. № 1411 від 09.01.07 р.;

від відповідача 1: Горолюк С.О. –представник за дов. № 09 від 02.01.07 р.;

від відповідача 2:не з’явились.

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „Харківнафтопродукт” на рішення господарського суду Полтавської  області від 29.09.2006 року

у справі № 19/160-14/472 (суддя Плеханова Л.Б.)

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „Харківнафтопродукт”, м. Харків

до           1) закритого акціонерного товариства „Торговий Дім „Укртатнафта”, м. Кременчук

2) товариства з обмеженою відповідальністю „Татарстан-Експорт”,    м. Київ

про                               стягнення 1423,50 грн.

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Харківнафтопродукт»(далі –ТОВ «Торговий дім «Харківнафтопродукт», позивач) до закритого акціонерного товариства «Торговий дім «Укртатнафта»(далі –ЗАТ «Торговий дім «Укртатнафта», відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Татарстан-Експорт»(далі - ТОВ «Татарстан-Експорт», відповідач 2) про стягнення 1423,50 грн. - суми нестачі нафтопродуктів в кількості 438 кг.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 29.09.2006 року у справі № 19/160-14/472 відмовлено в задоволенні позовних до закритого акціонерного товариства «Торговий дім «Укртатнафта» про стягнення 1423,50 грн. –суми недостачі нафтопродуктів (дизельного палива) в кількості 438 кг.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ТОВ «Торговий дім «Харківнафтопродукт»звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 05.10.2006 року №1099, в якій просить рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2006 року скасувати в зв’язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених в рішенні, обставинам справи.

Відповідач-1 –ЗАТ «Торговий дім «Укртатнафта»подало до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу від 16.02.2007 року, в якому просить залишити рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2006 року без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Торговий дім «Харківнафтопродукт»без задоволення.

Відповідач-2 –ТОВ «Татарстан-Експорт»в судове засідання не з’явився.

Відповідно до розпорядження заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16.02.2007 року розгляд справи здійснювався у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя  Фаловська І.М., судді Зеленіна Н.І., Жук Г.А.

В судовому засіданні 19.02.2007 року в порядку ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 06.03.2007 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача 1, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини справи.

За умовами Генерального договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 24/2 від 24.02.2003 року (далі –Генеральний договір) та додаткової угоди № 21 від 01.11.2004 року до даного Договору (далі-додаткова угода), укладених між ТОВ «Торговий дім «Харківнафтопродукт»(позивачем) та ТОВ «Татарстан-Експорт»(відповідачем-2), відповідач-2 взяв на себе зобов’язання здійснити позивачу поставку нафтопродуктів на умовах FCA-станція Кагамлицька ПЗ (згідно правил «ІНКОТЕРМС-2000»).

Згідно умов Генерального договору послуги по відвантаженню та доставці товару до станції призначення, вказаних покупцем в заявці, здійснюються вантажовідправником, з яким продавцем укладений відповідний договір (п.3.5 Генерального договору). Датою відвантаження товару вважається дата приймання вантажу до перевезення, зазначена в залізничній накладній (п.3.7 Генерального договору). Товар вважається поставленим продавцем та прийнятим покупцем, а також право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту передачі товару в розпорядження вантажовідправника (п.5.2 Генерального договору). Претензії по кількості та якості товару пред’являються до вантажовідправника (п.5.3 Генерального договору). Вага товару, зазначена в залізничній накладній та визначена на електронних вагах ЗАТ «Торговий дім «Укртатнафта», вважається кінцевою та обов’язковою для обох сторін (п.5.4 Генерального договору).

Відповідачем-2 укладений договір №ТД-10252 від 12.05.2003 року (далі-Договір №ТД-10252) з ЗАТ «Торговий дім «Укртатнафта»(відповідачем-1), згідно умов якого останній взяв на себе зобов’язання надавати відповідачу-2 (замовнику) послуги по оформленню, прийманню нафтової сировини замовника і відвантаженню нафтопродуктів по території України залізничним та /чи автомобільним транспортом.

На виконання умов вказаних договорів 03.11.2004 року відповідачем-1 (вантажовідправником) на адресу позивача у вагоно-цистерні № 74221821 згідно залізничної накладної № 43178196 відвантажено 54550 кг бензину автомобільного неетилованого (А-92).

При прийманні нафтопродуктів (бензину автомобільного неетилованого), що надійшли у вагоно-цистерні № 74221821 за залізничною накладною № 43178196 позивачем було виявлено недостачу в загальній кількості 438 кг (за вирахуванням норм природних втрат та границі відносної похибки вимірювань), що зафіксовано актом приймання нафтопродуктів за кількістю від 08.11.2004 року №237/16.

Відповідно до офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної Торгової Палати ІНКОТЕРМС  (редакція 2000 року) при поставці на умовах FCA поставка вважається здійсненою: а) коли товар завантажений у транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього, якщо названим місцем поставки є площа продавця; б) коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем, не розвантаженим з транспортного засобу продавця, якщо назване місце перебуває за межами площ продавця, при цьому у випадку укладення продавцем договору з перевізником всі ризики перевезення покладаються на покупця. Також, покупець несе всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту, коли товар є поставленим відповідно до наведених вище положень.

Як вірно встановлено місцевим судом, загальна вага відвантаженої у вагоно-цистерну № 74221821 продукції була визначена вантажовідправником на електронних вагах вантажопідйомністю 200 тон (свідоцтво про повірку оглянуто в судовому засіданні) та підтверджена квитанцією зважування № 6023 від 03.11.2004 року, актом експертизи Кременчуцького відділення Полтавської торгівельно-промислової палати № В-6198/3 від 03.11.2004 року з додатком, квитанцією залізниці (станції Кагамлицька Південної залізниці) про приймання вантажу від 03.11.2004 року. Вказані докази свідчать про виконання відповідачем-2 своїх зобов’язань на умовах FCA та умовах Генерального договору. Відповідно до умов FCA правил ІНКОТЕРМС-2000 та вищевказаних умов Генерального договору, відповідач-2 за подальше слідування товару зі ст. Кагамлицька у вагоно-цистерні № 74221821 згідно залізничної накладної № 43178196 відповідальності не несе.

Таким чином, колегією встановлено, що позовні вимоги до відповідача-2 є необґрунтованими. Позивач, заявою від 26.09.2006 року  на адресу господарського суду Полтавської області відмовився від позовних вимог до відповідача 2 в зв’язку з тим, що, на його думку, відповідальність за недостачу нафтопродуктів повинен нести відповідач 1. Крім цього, в судовому засіданні колегією встановлено, що згідно довідки головного управління статистики у м. Києві від 21.09.2006 року № 13-5709, ТОВ «Татарстан-Експорт»вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 18.04. 2006 року. Тобто на час розгляду місцевим судом позовної заяви, ТОВ «Татарстан-Експорт», яке було стороною у справі, ліквідовано. Отже, в частині позовних вимог до ТОВ «Татарстан-Експорт»провадження у справі на підставі п.6 статті 80 ГПК України підлягало  припиненню, що зроблено місцевим судом не було, отже резолютивна частина рішення місцевого суду підлягає зміні.

Що стосується правомірності позовних вимог до відповідача 1, то судова колегія погоджується з висновком місцевого суду в цій частині та вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою виходячи із наступного.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що належне виконання своїх обов'язків по Договору № ТД-10252 від 12.05.2003 року з боку ЗАТ «Торговий дім «Укртатнафта»підтверджується також квитанцією в прийманні вантажу до перевезення № 43178196 від 03.11.2004 року. Згідно Договору ТОВ «Татарстан-Експорт» здійснює передачу нафтопродукту ЗАТ «Торговий дім «Укртатнафта»шляхом завантаження в залізничні цистерни. Факт відповідності маси бензину, зазначеного в перевізних документах, масі фактично завантаженій ТОВ «Татарстан-Експорт»в цистерну № 74221821 підтверджується квитанцією зважування від 03.11.2004 р. на електронних вагах - інформаційно-вимірювальній системі „§САЬЕХ-2200», відвантажувальною відомістю та актом експертизи № В-6198/3 від 03.11.2004 року Кременчуцького відділення Полтавської Торгово-Промислової Палати (далі - Полтавська ТПП).

Матеріали справи не містять претензій ТОВ «Татарстан-Експорт»до ЗАТ «Торговий дім «Укртатнафта»з приводу неналежного виконання зобов'язань по Договору № ТД-10252.

Крім цього, відповідно до п. 4.2 Договору № ТД-10252 ЗАТ «Торговий дім „Укртатнафта» не несе відповідальності за недостачу вантажу, яка виникла після передачі транспортній організації (перевізнику), тобто залізниці. Вагою відвантаженого нафтопродукту вважається вага, вказана в перевізних документах. Згідно із п.5.4 Генерального договору, вага товару, яка вказана в залізничній накладній та визначена на електронних вагах ЗАТ «Торговий дім «Укртатнафта», є остаточною та обов'язковою для обох сторін. У відповідності до Статуту залізниць, залізниця у разі виявлення невідповідності маси з даними вказаними у залізничній накладній повинна повернути вантаж або вимагати зазначення фактичних даних. Однак, як встановлено в судовому засіданні, претензій від залізниці щодо маси вантажу до відповідача 1 також не надходило.

Що стосується посилання позивача на необхідність  застосування до спірних правовідносин Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року №П-6 зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція П-6) в частині питань, не врегульованих Інструкцією «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України», затвердженої наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості, Міністерством економіки України, Міністерством транспорту України від 02.04.1998р. №81/38/101/235/122 (далі - Інструкція № 81), то судова колегія вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до п.1 Інструкції П-6 встановлено, що «дана інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами чи іншими обов’язковими правилами не встановлений інший порядок прийомки»,  отже місцевий суд вірно дійшов висновку, що таким спеціальним нормативним актом є Інструкція № 81, про що також вказано в її п. 1, згідно якого Інструкція № 81 встановлює єдиний порядок приймання нафтопродуктів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з думкою місцевого суду, що саме Інструкція № 81 регулює спірні правовідносини між сторонами спору.

Місцевим судом вірно проаналізовано вищевказану Інструкцію № 81 та встановлено порушення позивачем п. 4.1.3.19, згідно якого акт приймання нафтопродуктів за кількістю за формою 5-НП складається у день надходження нафтопродуктів.

Позивач зазначав, що 05.11.2004 року вагоно-цистерна № 74221821 прибула на станцію призначення - Харків-Сортувальний, а 06.11.2004 року була видана вантажоодержувачу, про що свідчить відмітка в залізничній накладній. Крім того, про видачу вантажу 06.11.2004 року також свідчить відмітка в п.5 акта приймання нафтопродуктів за кількістю за формою 5-НП № 237/16 від 08.11.2004 р (далі акт приймання нафтопродуктів №237/16). Приймання нафтопродуктів, як свідчить вказаний акт, було розпочато 08.11.2004 року. Необхідно зазначити, що відповідно до відомості подачі вагонів та до листа ІЦС ПЗ, на які посилається позивач, вантаж прибув на станцію 05.11.2004 року, а відповідно до п.4 акта приймання нафтопродуктів за кількістю № 237/16 вантаж прибув на станцію призначення 06.11.2004 р.

Таким чином, колегія суддів бере до уваги твердження відповідача 1, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що, зважаючи на факт видачі нафтопродуктів 06.11.2004 р. і початок приймання - 08.11.2004 р. (тобто після отримання минуло 2 доби) позивачем було порушено п.4.1.3.19 Інструкції № 81 згідно якого на всі нафтопродукти що надійшли складається акт приймання нафтопродуктів за кількістю за формою 5-НП, при цьому акт за формою 5-НП складається в день надходження нафтопродуктів. Якщо приймання вантажу здійснювалось у вихідний день, акт приймання повинен бути затверджений (а не складений) в перший робочий день після вихідного, а тому твердження позивача, що день приймання нафтопродуктів вважається процесуальним строком, в зв’язку  з чим, якщо день строку припадає на вихідний, днем закінчення строку вважається наступний за ним робочий день, а також твердження позивача, що Інструкція № 81 передбачає випадки приймання нафтопродуктів у вихідний але обов’язку приймання у вихідний не виникає у позивача не відповідають дійсності.

В Постанові ВГС України від 14 червня 2006 року вказано про необхідність дослідження акту експертизи № В-6198/3 від 03.11.2004 року Кременчуцького відділення Полтавської ТПП, а саме, в частині маси бензину, яку нібито визначено без врахування погрішності вимірювання.

Слід зазначити, що відповідачем 1 вірно вказано в відзиві на апеляційну скаргу, що зважування на електронних вагах - інформаційно-вимірювальній системі САLЕХ-2200»проводиться з врахуванням похибки вимірювання, похибка вимірювання визначається відповідно до Свідоцтва про повірку засобу вимірювання. Як вбачається з акту Експертизи Кременчуцької Торгово Промислової Палати, маса нафтопродукту вказана з врахуванням похибки вимірювання.

Крім цього, позивач не надав доказів виконання вимог п. 4.1.3.15 Інструкції №81, а саме проведення звірення маси нафтопродуктів після зливу з масою в резервуарі, так як акт приймання нафтопродуктів №237/16 не може свідчити про таку звірку.

В порушення п. 4.1.3.17 Інструкції, в п. 8 акту приймання нафтопродуктів №237/16 не вказані відомості про стан пломб відправника, що є необхідним з огляду на часовий проміжок видачі нафтопродуктів 06.11.2004 року та початку приймання вантажу позивачем 08.11.2004 року. Крім цього, місцевим судом вірно встановлено, що позивачем не подано доказів належного зберігання нафтопродуктів протягом вказаного періоду (з 06.11. 2004р. по 08.11.2004р.).

В порушення п. 4.1.3.19 Інструкції № 81 позивачем в акті приймання нафтопродуктів №237/16 не зазначено про стан ЗПУ, відомості про повірку засобів вимірювання, в п.12 акту не зазначено час закінчення приймання нафтопродуктів, що є порушенням Інструкції № 81. При цьому, колегією не беруться до уваги твердження позивача, що форма акта є застарілою, а тому висновки відповідача про наявність порушень в п.8 акта приймання нафтопродуктів №237/16 є безпідставними, оскільки Інструкція № 81 не втратила чинності, діє до цього часу, вона є нормативним актом, а тому додержання її вимог, зокрема щодо змісту та форми вищевказаного акту, є обов'язковим.

Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позивачем під час виявлення нестачі нафтопродуктів, допущено порушення порядку комісійного приймання вантажу, передбачених Інструкцією № 81.

Крім цього, місцевим судом вірно встановлено, що Генеральний договір № 24/2 не створює жодних правових наслідків для відповідача 1, оскільки укладений між продавцем (відповідачем 2) та позивачем, відповідач 1 не є стороною за договором та ним не підписаний, отже  визначення в зазначеному договорі відповідача 1 як Відправника не передбачає будь-яких зобов’язань останнього перед позивачем.

Як свідчать матеріали справи, між продавцем та відповідачем укладено договір № ТД-10252 від 12.05.2003 року, предметом якого є надання послуг по оформленню, прийманню, відвантаженню вантажів по території України та в якому відсутні будь-які відомості щодо експедитора, експедиторської діяльності та обов'язку відповідача 1 доставити нафтопродукти на станцію призначення. Отже, місцевим судом вірно встановлено, що відповідач не є згідно вказаного договору перевізником та/чи експедитором. Тому твердження позивача, що продавець поклав обов'язок на відповідача 1 доставити нафтопродукти на станцію призначення не відповідають дійсності, оскільки договір № ТД-10252  не місить жодного обов'язку відповідача ні прямого ні опосередкованого доставити вантаж на станцію призначення. Відповідно до п.2.2 зазначеного договору відповідач 1 вважається таким, що належним чином виконав свої обов'язки в частині надання послуг по оформленню і відвантаженню нафтопродуктів з моменту приймання вантажу до перевезення.

Таким чином, суд першої інстанції всебічно дослідив матеріали справи, вірно оцінив надані докази у їх сукупності.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, так як обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для перегляду прийнятого у даній справі рішення суду від 29.09.2006 року, а відтак відсутні і підстави для його скасування.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом доповнення резолютивної частини рішення місцевого суду положенням щодо припинення провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача 2.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги Київським міжобласним апеляційним господарським судом покладаються на позивача.

Керуючись п.6 ст. 80, ст. ст. 99-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Харківнафтопродукт»на рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2006 року у справі № 19/160-14/472  залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2006 року у справі № 19/160-14/472 змінити.

3.          Доповнити резолютивну частину рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2006 року у справі № 19/161-14/ 472 абзацом другим в  наступній редакції:

«В частині позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Татарстан-Експорт»провадження у справі припинити.».

4.          В іншій частині рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2006 року у справі № 19/160-14/472 залишити без змін.

5.          Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий                                                                                Фаловська  І.М.

Судді

Жук Г. А.

Зеленіна  Н.І.