ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2007 р.  о 11:59 годині              Справа № АС-16/170-07 (н.р. АС-03/495-05)

вх. № 8996/6-16 (н.р. 11924/1-03)

Судова колегія господарського суду Харківської області у складі:

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

суддя Яризько В.О.

суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Малярчук Ю.В.

представників сторін :

позивача - Добреля І.В., довіреність №б/н від 05.03.2007 року;

відповідача- Писаренко О.Ф., довіреність №6645/10/10-021 від 01.10.2007 року;

по справі за позовом  Державного підприємства "ІОМЗ-Холдинг" м. Ізюм

до  Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції в Харківській області, м. Ізюм

про визнання нечинним рішення

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, після доповнення позовних вимог, просить визнати нечинними податкове повідомлення-рішення від  16.09.2005р. №/0, яким було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 195629,0грн. та застосована штрафна санкція в сумі 78252,0грн., податкове повідомлення-рішення від 16.09.2005р. №/0 про нарахування податку на додану вартість у розмірі 6261,0грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 2504,0грн., що прийняті за результатами розгляду акту перевірки від 14.09.05 р., а також податкове повідомлення-рішення від  19.10.2005р.№/1 та  податкове повідомлення-рішення від 19.10.2005р. №/1, які прийняті з метою доведення граничного строку сплати зобов'язання, визначеного контролюючим органом після прийняття рішення за первиною скаргою підприємства згідно ст. 5 Закону № 2181-ІІІ.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою господарського суду Харківської області від 09.07.2002р. було порушено провадження у справі про банкрутств ДП “ІОМЗ - Холдінг” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, тому згідно  п. 2 ст.12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), відповідно штрафні санкції по ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” застосовані неправомірно, зазначає, що рішення № /0 прийнято  всупереч положенням п.п.4.2.2 “б”п.4.2 ст.4 Закону України №2181.

У заяві позивач вказує, що в податковому повідомленні-рішенні №/0 підставою для розрахунку контролюючим органом податкового зобов'язання по податку на додану вартість стало порушення підприємством п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України №2181, але з його боку не було допущено порушень ст.17 Закону України №2181, оскільки вказаною нормою передбачено накладення контролюючим органом на платника податків штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, а не порядок ведення платниками податків податкового обліку.

Позивач  вказує, що зазначення відповідачем про порушення ним п.п.7.4.5. п.7.4 ст.7 Закону України №168/97-ВР є безпідставним, оскільки для перевірки підприємством були надані податкові накладні від 27.08.04р. №131/1 та від 25.08.04р. №127/1 видані ТОВ НВП "Метал" на виконання договору купівлі-продажу від 25.08.04р. №41, які відповідають вимогам п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України №168/97-ВР та ОДПІ підтвердила, що вся сума податкового кредиту підтверджена податковими накладними, заповненими у відповідності з вимогами Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом ДПА України від 30.05.97р. №165.

В доповненнях позовних  вимог, в яких просить  визнати  нечинними  податкові  повідомлення-рішення від 19.10.2005р. №/1 та №/1 позивач зазначає, оскільки  вмотивованого рішення за результатами розгляду первинної скарги від 29.09.2005р. на податкові повідомлення рішення від 16.09.2005р. №/0 та №/0 згідно п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України “Про порядок погашення податкових зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” позивач не отримав, а лише 20.10.2005р. тобто на 22-й день від дня отримання скарги  ОДПІ були винесені та направлені податкові повідомлення-рішення від 19.10.2005р. №/1 та №/1, що підтверджується печаткою на конверті, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків, а податкові повідомлення-рішення від 16.09.2005р. №/0 та №/0 вважаються скасованими.

Відповідач, Ізюмська ОДПІ, з позовними вимогами не згоден, просить у позові відмовити. Свої доводи обґрунтовує тим, що  штрафні санкції згідно ст. 17 Закону України від 21.12.2000  р. № 2181 "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  застосовані правомірно, оскільки відповідно до преамбули цього Закону він не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тобто протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується пеня та штраф за порушення строків сплати узгоджених сум податкових зобов'язань згідно ст.16 та ст.17 Закону № 2181 відповідно, інші штрафні санкції за порушення вимог податкового та валютного законодавства застосовуються на загальних підставах.

З посиланням на пункт 1.8 ст.1, підпункт 7.7 ст.7 Закону України від 03.04.97 №168-97-ВР "Про податок на додану вартість", пункт 8 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України 17.03.01 р.  №110 зазначає, що перевіркою правомірно встановлено отримання позивачем  бюджетного відшкодування шляхом погашення недоїмки з ПДВ, яка рахувалася по особовій картці платника податку станом на 30.06.05 р. в сумі 195717,43 грн. та порушення п.п.7.4.5 ст.7 Закону України від 03.04.97р. № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість", оскільки ДП „ІОМЗ-Холдинг" в травні 2005 року включено до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 202077,0 грн., що не підтверджена податковими накладними, чим завищено податковий кредит на суму 202077 грн., а саме: до книги придбання товарів (робіт, послуг) та до складу податкового кредиту декларації за травень 2005 року ДП "ІОМЗ-Холдинг" включено ПДВ в сумі 3180,0 грн. та ПДВ в сумі 195897,0 грн., що не підтверджені податковими накладними (порядковий номер запису 29 та №б/н): № 127/1 від 29.05.05р. на суму 19080,0 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 3180,0 грн.; № 127/1 від 30.05.05 на суму 1175382,0 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 195897,0 грн., згідно розрахунку коригування сум ПДВ до податкової декларації за травень 2005 року збільшено суму податкового кредиту на 3000 грн. відповідно до податкової накладної №127/1. В ході перевірки головним бухгалтером ДП ІОМЗ-Холдінг" надано пояснення, що податкові накладні на вказані суми ПДВ на підприємстві дійсно відсутні, але є податкова накладна від 25.08.2004 № 127/1 на суму 2210640,0 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 368440,0 грн. суми податку згідно зазначеної накладної включались до складу податкового кредиту частинами у зв'язку із чим і виникла невідповідність наявної податкової накладної записам в книзі придбання.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

У вересні 2005р. Ізюмською ОДПІ у Харківській області була проведена позапланова перевірка Державного підприємства “ІОМЗ - Холдінг” з питання достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2005р., за результатами якої складено акт від 14.09.05р. №766/23-30210179/303ДСК .

Перевіркою встановлено, що підприємством в порушення п.п.7.4.3 та п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”№168/97-ВР включено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 3180,0 грн., що не підтверджено податковою накладною та яка включена до розрахунку частки ПДВ, що підлягає внесенню до податкового кредиту декларації за травень 2005р. в сумі 2993,0 грн., що є  завищенням податкового кредиту на цю ж суму, також актом встановлено, що ДП “ІОМЗ-Холдінг”в порушення п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України №168/97-ВР включило до складу податкового кредиту в травні 2005р. ПДВ в сумі 198897,0грн. ( з якої 3000,0 грн. - коригування податкового кредиту по податковій накладній №127/1 ТОВ НВП “Метал”за вересень 2004р., як самостійне виправлення помилки та 195897,0 грн. - коригування податкового кредиту на суму донараховану за актом перевірки правомірності заявленого до відшкодування ПДВ за вересень 2004р. від 17.05.2005р.), що не підтверджено податковими накладними.

Надані суду документи свідчать, що на підставі вказаного акту начальником Ізюмської ОДПІ були винесені податкові повідомлення-рішення від 16.09.2005р. №/0 про  визначення суми податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 8765,0 грн., основний платіж  у розмірі  6261,0грн., штрафні санкції в сумі 2504,0грн. та № /0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі  у розмірі 195629,0грн. та застосована штрафна санкція в сумі 78252,0грн.

Не погодившись з прийняти рішеннями позивач оскаржив їх в рамках ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та направив відповідачу первинну скаргу від  29.09.05 р.  за результатами розгляду якою за рішенням ОДПІ від 17.10.05 р. прийняті відповідачем за актом перевірки податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга підприємства без задоволення.

Начальником Ізюмської ОДПІ були винесені податкові повідомлення-рішення від 19.10.2005р. №/1 про  визначення суми податкового зобов”язання з ПДВ у розмірі 8765,0 грн., основний платіж  у розмірі  6261,0 грн., штрафні санкції в сумі 2504,0 грн. та №/1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі  у розмірі 195629,0 грн. та застосована штрафна санкція в сумі 78252,0 грн.

Згідно п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

У разі коли на момент перевірки платника податку податковим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно пп. “б” 4.2.2 п.4.2 т.4 Закону № 2181-ІІІ контролюючий орган зобов'язаний  самостійно  визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо  дані  документальних  перевірок   результатів діяльності платника  податків  свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Судом встановлено, що в рамках договору купівлі-продажу від 25.08.2004р. №41,  з ТОВ НВП “Метал” позивач придбав  та  отримав товар , що підтверджується накладною №РН-00132/1 від 27.08.2004р. ( феротитан марки “Преміум” в кількості 20 тон на суму 2289600,0 грн.) та податковою накладною № 131/1 від 27.08.04р. на суму 2289600,0грн. в т.ч. ПДВ –381600,0 грн., накладною №РН-00129/1 від 25.08.2004р. (замки бурові в кількості 3450шт.) на суму 2210640,0 грн. та податковою накладною № 127/1 від 25.08.04р. на суму 2210640,0 грн. в т.ч. ПДВ –368440,0 грн.

Факт придбання  вказаного товару відповідачем не заперечується, наявність вказаних накладних також підтверджується, про що зазначено при перевірці ДП „ІОМЗ-Холдінг” з питання відшкодування сум ПДВ з бюджету за вересень 2004р. про що складений акт від 17.05.05 р. №271, в якому податкова інспекція зазначила, що податковий кредит у вересні 2004р. склався у підприємства в зв'язку з придбанням товару від ТОВ НВП “Метал”на суму 1245000,0 грн., в т.ч. ПДВ 249000,0 грн. на підставі договору купівлі-продажу від 25.08.2004р. №41 та підтверджений податковими накладними  № 131/1 від 27.08.04р. на суму 2289600,0 грн., в т.ч. ПДВ –381600,0 грн. та  № 127/1 від 25.08.04р. на суму 2210640,0 грн., в т.ч. ПДВ –368440,0 грн.

Згідно пояснень  у судовому засіданні представника позивача суми  ПДВ по податковим накладним від 25.08.2004 р. № 127/1 на суму 2210640,0 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 368440,0 грн. та № 131/1 від 27.08.04р. на суму 2289600,0 грн. в т.ч. ПДВ – 381600,0 грн. відносились в різних періодах частками.

За поясненнями головного бухгалтера, наданими в ході перевірки, податкова накладна № 127/1 від 25.08.04 р. в податкову декларацію за період з серпня 2004 р. по травень 2005 р. включена не загальною сумою, а частково кожний місяць ( т. 1 а.с. 98).

Суд зазначає, що відповідачем неправомірно встановлений факт порушення підприємством п.п.7.4.3 та п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” №168/97-ВР  у зв'язку з включенням до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 3180,0 грн., що не підтверджено податковою накладною та який включено до розрахунку частки ПДВ, що підлягає внесенню до податкового кредиту декларації за травень 2005р. в сумі 2993,0 грн. та  включенням до складу податкового кредиту в травні 2005р. ПДВ в сумі 198897,0 грн. (з якої 3000,0 грн. коригування податкового кредиту по податковій накладній №127/1 ТОВ НВП “Метал”за вересень 2004р., як самостійне виправлення помилки та 195897,0 грн. - коригування податкового кредиту на суму донараховану за актом перевірки правомірності заявленого до відшкодування ПДВ за вересень 2004р. від 17.05.2005р.), оскільки відповідно до п.п.7.4.5. п.7.4 ст.7 Закону України №168/97-ВР не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними, тобто, як вбачається зі змісту вказаної норми Закону єдиною забороною на включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку - це відсутність податкової накладної, але ж в ході перевірки підприємством були надані податкові накладні від 27.08.04р. №131/1 та від 25.08.04р. №127/1 видані ТОВ НВП "Метал", виписані в межах договору купівлі-продажу від 25.08.04р. №41  та які  оформлені згідно вимогам п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України №168/97-ВР, тобто підприємство відповідно пп.7.4.1 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” мало право включити до складу податкового кредиту суми ПДВ згідно вказаних податкових накладних в повному обсязі  та дотриматися порядку оподаткування, визначеного ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Суд зазначає, що позивач в порушення  п.п.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” безпідставно не відніс суми ПДВ по податковим накладним від 27.08.04р. №131/1 і від 25.08.04р. №127/1 видані ТОВ НВП "Метал"  до складу податкового кредиту  в серпні 2004 р. в повному обсязі та включав суми ПДВ з цих накладних на протязі  до травня 2005 р., оскільки відповідно вказаних норм мав право на нарахування податкового кредиту саме в серпні 2004 р.,  а відповідач відповідно пп.4.2.2 “б” п.4.2 ст.4 Закону № 2181-ІІІ, здійснюючи  документальну  перевірку   результатів   діяльності платника  податків за серпень 2004 р. повинен  був виправити вказану помилку підприємства та визначити зобов'язання  та кредит з урахуванням вказаних податкових накладних. Невиконання ДПІ свого обов'язку призвело до невірного визначення позивачу податкового кредиту та податкового зобов'язання та нарахування санкції за перевіряємий період.

Суд зазначає, що включення позивачем сум ПДВ по вказаним податковим накладним до складу  податкового кредиту частками є порушення ведення податкового обліку, за яке ст.163 КОАП України передбачено притягнення платника податків до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу.

Закон України "Про податок на додану вартість" передбачає відповідальність платника податку за не підтвердження на момент його перевірки податковим органом суми податку на додану вартість, попередньо включеної до складу податкового кредиту лише у вигляді фінансових санкцій, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними у пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону документами, а не у вигляді сум податку на додану вартість, включених до складу податкового кредиту та не підтверджених зазначеними у пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього Закону документами, тобто  донарахування самого податкового зобов'язання у вигляді сум ПДВ, включених до складу податкового кредиту за наявності податкової накладної, яка була відсутня тільки на момент перевірки, а не взагалі,  Законом України "Про податок на додану вартість" не передбачено.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Харківської області від 09.07.2002р. було порушено провадження у справі про банкрутство ДП “ІОМЗ - Холдінг” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до статті 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнанні його банкрутом”від 14.05.1992 р. № 2343-ХІІ із змінами та доповненнями, термін “мораторій на задоволення вимог кредиторів”вживається в цьому Законі в значенні “зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких наступив до дня введення мораторію і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до ухвалення рішення про введення мораторію”.

Суд відхиляє доводи позивача з посиланням на дію мораторію, як необгрунтовані.

Відповідач, приймаючи спірне рішення, яким не було визначено суму податкового зобов'язання, що підлягає сплаті, а лише виявив завищення суми бюджетного відшкодування, що є порушенням пп.4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України №2181-ІІІ та перевищенням  податковим органом компетенції та повноважень,  визначених ст.19 Конституції України, Законом України “Про державну податкову службу в Україні”та Закону України “Про податок на додану вартість”.

Враховуючи вищевикладене,  податкові повідомлення-рішення від 16.09.2005р. №/0 та №/0 підлягають скасуванню.

Твердження позивача про неприйняття податковим органом рішення  за результатами розгляду первинної скарги  в порядку та  строки, визначені  п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України “Про порядок погашення податкових зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”від 21.12.2000р. №2181 спростовуються наданим відповідачем рішенням від 17.10.05 р., яке відправлено цією ж датою, що підтверджується  поштовим відправленням, у зв'язку з чим податкові  повідомлення-рішення від 19.10.2005р. №/1 та №/1, прийняті відповідачем за результатами розгляду первинно скарги та направлені з метою доведення граничного строку сплати податкового зобов'язання, підлягають скасуванню з тих же підстав, що і податкові повідомлення-рішення від 16.09.05 р., що прийняті за результатами перевірки.

Керуючись 8 Конституції України, ст.ст. 4,8,17,50, 86,87, 94,138,143,151-153,160- 163 , п.1, п.2-1, п. 6 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України , колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Ізюмської ОДПІ від 16.09.2005р. №/0 про  визначення суми податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 8765,0 грн., основний платіж  у розмірі  6261,0грн., штрафні санкції в сумі 2504,0грн. та № /0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі  у розмірі 195629,0грн. та застосована штрафна санкція в сумі 78252,0грн., податкові повідомлення-рішення від 19.10.2005р. №/1 про  визначення суми податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 8765,0 грн., основний платіж  у розмірі  6261,0 грн., штрафні санкції в сумі 2504,0 грн. та №/1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі  у розмірі 195629,0 грн. та застосована штрафна санкція в сумі 78252,0 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь  ДП „ІОМЗ-Холдінг” (64300, м.Ізюм, Харківська обл., вул.Пролетарська,1)  витрати по сплаті державного мита у розмірі 3,40 грн.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви

про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,

встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі

заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя                                                                     Здоровко Л.М.

суддя           Яризько В.О.

суддя           Хачатрян В.С.

Повний текст  постанови підписано 09.11.2007 року.