ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.06.07 р.
Справа № 2/74пн

Колегія суддів господарського суду
Донецької області у складі:

головуючий - Мартюхіна Н.О.,

суддів - Сковородіної О.М.,

Склярук О.І.

при секретарі судового засідання
Трубачової А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: ОСОБА_1 м. Донецьк

до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю “Консим” м. Донецьк

третя особа:  ОСОБА_2 м. Донецьк

про: визнання недійсними протоколу
НОМЕР_1 зборів засновників ТОВ “Консим” від 11.04.2005р. та протоколу № б/н
зборів засновників ТОВ “Консим” від 11.04.2005р.

за участю

представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_5 - за
довір.

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 77 ГПК України, у
судовому засіданні оголошувалась перерва з 22.06.07р. до 13 год. 00 хв.
27.06.07р.

Позивач, ОСОБА_1 м. Донецьк,
звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю “Консим” м. Донецьк про визнання недійсним протоколу НОМЕР_1
зборів засновників ТОВ “Консим” від 11.04.2005р. та протоколу № б/н зборів
засновників ТОВ “Консим” від 11.04.2005р.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що рішення викладені у оспорюваних протоколах зборів
учасників ТОВ „Консим” не відповідають фактичним обставинам та дійсності,
прийняті з порушеннями норм ст.ст. 53, 54, 60, 61 Закону України “Про
господарські товариства”, норм Цивільного та Господарського кодексів. Збори
засновників 11.04.05р., на думку позивача, проведені всупереч встановленого
порядку скликання, проведення таких зборів та повідомлення учасників. Також,
позивач оспорює свою присутність на зборах засновників, вказує на відсутність
її підпису на жодному із оспорюваних протоколів, у зв'язку з чим, вважає їх
неправомірними та такими, що фактично не відбулись.

Також, позивач стверджує, що заява
про вихід із складу засновників ТОВ „Консим” була лише нею нотаріально
оформлена, проте, таке рішення товариству не повідомлялось та заява не
передавалась.

Крім того, позивач посилається на
те, що свою частку у складі статутного фонду вона нікому не передавала,
розрахунки ані товариством, ані громадянином ОСОБА_2 не проводились. Будь-яких
намірів передавати належну їй частку у статутному фонді ТОВ „Консим”, у тому
числі товариству та громадянину ОСОБА_2, не мала. Заява про вихід із товариства
не може мати будь-яких наслідків, оскільки вона була загублена, та у подальшому
позивач відмовився від неї.

Відповідач проти задоволення позову
заперечує, надав відзив на позовну заяву від 24.04.2007р. НОМЕР_2, де вказує,
що відсутність підпису ОСОБА_1 в протоколі НОМЕР_1 від 11.04.2005р. обумовлена
тим, що не передбачає наявність в ньому підписів всіх осіб, що приймали участь
у зборах. Протокол повинен бути підписаний головою та секретарем зборів.  Вказує на те, що законодавством України не
передбачена обов'язкова участь осіб, що виявили бажання вийти зі складу
учасників господарського товариства, у загальних зборах учасників товариства,
на якому розглядається це питання. Волевиявлення учасників, що стосується його
виходу, фіксується в письмовій формі, а тому єдиним документом,  необхідним для виходу із товариства, є заява
його учасника. Крім того, вказує на те, що відсутність у ОСОБА_1 інформації про
підготовку та проведення зборів, не є доказами фактичних порушень вимог чинного
законодавства.

Господарський суд Донецької області
ухвалою від 22.03.2007р. залучив до участі у справі у якості третьої особи
ОСОБА_2, на підставі його заяви.

Відповідачем надано клопотання про
припинення провадження по справі від 02.04.2007р. НОМЕР_11 , у зв'язку з тим,
що є рішення Ворошиловського районного суду м. Донецьк від 15.11.2006р., яке
набрало законної сили, яким вирішений спір між тими ж сторонами, про той же
предмет та з тих же підстав.

08.06.2007р. до господарського суду
надійшло клопотання ОСОБА_2 про фіксацію судового процесу за допомогою
записуючих технічних пристроїв, з приводу чого було здійснено фіксацію судового
процесу технічними засобами.

Представником позивача надано
клопотання від 12.06.2007р.НОМЕР_3, де просить у якості свідків допитати у
судовому засіданні осіб, що підписали оспорюванні  протоколи ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Представником позивача надано
клопотання про забезпечення позову від 12.06.2007р. НОМЕР_4 та від 20.06.2007р.
НОМЕР_5, відповідно до яких позивач просить прийняти заходи по забезпеченню
позову, а саме заборонити здійснення будь-яких дій з корпоративними правами
учасників ТОВ “Консим” та накласти арешт на активи ТОВ “Консим”, в тому числі
на квартиру, що належить ТОВ “Консим” за адресою: АДРЕСА_1.

26.06.07р. відповідачем було
заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на 13.07.07р., у зв'язку з
неможливістю забезпечити присутність посадових осіб ТОВ „Консим” у судовому
засіданні 27.06.07р.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач, посадова особа
відповідача, та третя особа у судове засідання не з'явились, незважаючи на
належне повідомлення про час та місце розгляду справи.

На підставі викладеного, з огляду
на достатність представлених матеріалів, справа розглянута відповідно ст.
75  Господарського  процесуального  кодексу України за наявними в ній
матеріалами.

Заслухавши у судовому засіданні
представників сторін, розглянувши наявні матеріали справи та дослідивши надані
докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач, Товариства з обмеженою
відповідальністю „Консим” (далі у тексті - ТОВ “Консим”, товариство)
зареєстровано розпорядженням Ленінської районної ради народних депутатів м.
Донецька від 05.09.96р. за НОМЕР_7 на підставі протоколу зборів засновників
НОМЕР_6 від 22.08.96р., у зв'язку з чим зареєстрований статут підприємства.

Станом на 28 квітня 2004р. були
зареєстровані зміни до Статуту товариства з обмеженою відповідальністю
“Консим”, на підставі рішення виконкому Ленінської районного ради м. Донецьку
НОМЕР_8. Відповідно до вказаних змін до статуту, учасниками Товариства стали
ОСОБА_1 з часткою у статутному фонді у розмірі 96,57% та ОСОБА_3 з часткою у
статутному фонді у розмірі 3,43%. Зокрема, частка ОСОБА_1 склала у вартісному
вираженні 226331,17 грн. та формувалася за рахунок цінних паперів на суму
1331,17 грн. та нерухомого майна на суму 225000 грн., а саме, квартири за
АДРЕСА_1.

13.12.2004р. позивачем було
складено та підписано заяву про вихід зі складу учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю “Консим”, справжність підпису позивача на якої було
посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та
зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_9.

Згідно з Протоколом НОМЕР_1 від
11.04.2005р. зборами засновників було прийнято рішення про надання згоди на
вихід ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ “Консим” та передачі ТОВ “Консим” частки
ОСОБА_1 у розмірі 226331,17грн, що складає 96,57% статутного фонду товариства.

Згідно з протоколом б/н від
11.04.2005р. зборами засновників було прийнято рішення про виведення ОСОБА_1 зі
складу учасників ТОВ “Консим” та передачею на користь Громадянина України
ОСОБА_2 частки, що належить  ОСОБА_1 у
розмірі 226331,17грн. та складає 96,57% статутного фонду ТОВ “Консим”.

У позовній заяві позивач
посилається на те, що заяву про вихід із складу товариства не подала,
повідомлення про проведення загальних зборів товариства не отримувала, у зборах
засновників товариства, що відбулися 11.04.2005р. участі не брала та просить
визнати недійсними Протокол НОМЕР_1 зборів засновників товариства з обмеженою
відповідальністю “Консим” від 11 квітня 2005р. та протокол б/н від 11.04.2005р.
зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю “Консим”.

Слід зазначити, що позовні вимоги у
частині визнання недійсними  саме
протоколів загальних зборів засновників сформульовані неправильно. Проте, як
видно із змісту позовних вимог, насправді позивачем ставиться вимога про
визнання недійсними рішень зборів засновників ТОВ “Консим”, які викладені та
оформлені в оспорюваних протоколах.

Заявлені вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню з огляду на наступне.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька по справі № 2-1945/06 від 15.11.2006р. було визнано недійсним
рішення загальних зборів ТОВ “Консим”, яке відображене у протоколі НОМЕР_1 від
11.04.2005р. щодо передачі ТОВ “Консим” частки у Статутному Фонді у розмірі
96,57%, що складає 226331,17грн., яка раніше належала ОСОБА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 07.02.2007р. по справі № 2-1945/06 рішення від 15.11.2006р.
Ворошиловського районного суд м. Донецьк було скасовано частково, а саме
виключено, як зайве, з мотивувальної частини рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецьк від 15.11.2006р. висновок суду про те, що рішення, прийняте
відповідно до протоколу НОМЕР_1 від 11.04.2005р. загальних зборів засновників
ТОВ “Консим” про передачу частки ОСОБА_1 на користь ТОВ “Консим”, рішенням
прийнятим відповідно до протоколу НОМЕР_10 загальних зборів учасників ТОВ
“Консим” від 19.05.2006р. про передачу частки на користь ОСОБА_5, зміни до
п.1.3. та п.5.6. Статуту товариства, зареєстровані від 29.07.2005р. та зміни до
ст.3 п.3.2., 3.3. Статуту товариства зареєстровані від 24.05.2006р., щодо
складу учасників товариства направлені на незаконне заволодіння часткою, що належить
ОСОБА_2 В іншій частині мотивувальна та резолютивна частини рішення суду
залишені без змін.

Постановою Вищого Господарського
суду України від 17.05.2007р. по справі № 2-1945/06 ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 07.02.2007р. та рішення Ворошиловського районного суду м.
Донецьк від 15.11.2006р. з урахуванням виключення за ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 07.02.2007р. у справі № 2-1945/06, залишено без мін.

Таким чином один із оспорюваних
позивачем протоколів, а саме, протокол НОМЕР_1 від 11.04.2005р. визнаний
недійсним та рішення суду набрало законної сили на час розгляду даної справи. У
зв'язку з чим, на підставі ст. 80 п. 11 ГПК України провадження у частині
вимог, щодо визнання недійсним Протоколу НОМЕР_1 зборів засновників товариства
з обмеженою відповідальністю “Консим” від 11.04.2005р. підлягає припиненню за
відсутності предмету спору.

Щодо вимог позивача про визнання
недійсним Протоколу б/н зборів засновників товариства з обмеженою
відповідальністю “Консим” від 11.04.2005р. то суд виходить з наступних
підстав.

Відповідачем та третьою особою - ОСОБА_2
заявлені клопотання від 02.04.2007р. НОМЕР_11 про припинення провадження у
справі, у зв'язку з тим, що є рішення Ворошиловського районного суду м. Донецьк
від 15.11.2006р., який в межах своїх повноважень вирішив господарський спор між
тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же підстав.

Предметом позову є
матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить
ухвалити судове рішення.

Підставою позову визнаються
фактичні обставини, на яких позивач ґрунтує свою вимогу та докази, якими
позивач стверджує позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, їх
виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють
з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами,
застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів,
необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і
обов'язку.

Із матеріалів справи вбачається, що
предметом даного позову є вимога позивача про визнання недійсними протоколів
загальних зборів засновників від 11.04.05р. б/н та за НОМЕР_1. Підставою даного
позову є неповноважність зборів засновників ТОВ „Консим” через відсутність
учасника, який володіє часткою 96,57 % та порушення порядку скликання та
проведення загальних зборів учасників, обставини неповідомлення позивачем
загальних зборів учасників та не передання позивачем товариству заяви про вихід
із складу засновників, відсутності фактичних розрахунків між учасниками, у
зв'язку із виходом та уступкою частки позивача.

Предметом позову по справі №
2-1945/06 було визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ
“Консим” від 11.04.2005р. НОМЕР_1 про передачу частки, що належить ОСОБА_1
товариству “Консим”, а також рішення загальних зборів учасників ТОВ “Консим”
від 19.05.2006р. НОМЕР_10 про передачу частки в розмірі 96,57% товариством
“Консим” на користь громадянина ОСОБА_5; визнання недійсними п.1.3. та п.5.6.
Статуту ТОВ “Консим” в редакції від 29.07.2005р., які передбачили, що
учасниками товариства є саме ТОВ “Консим” та ОСОБА_3, а також п.3.2. та п.3.3.
Статуту ТОВ “Консим” в редакції від 24.05.2006р., згідно яких учасниками
товариства є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Крім того, заявлялись вимоги про зобов'язання
ТОВ “Консим” та Управління державної реєстрації у м. Донецьк зареєструвати
зміни до Статуту ТОВ “Консим” за протоколом від 11.04.2005р. б/н; зобов'язання
Управління державної реєстрації у м. Донецьку внести зміни до державного
реєстру у частині визнання учасниками ТОВ “Консим” наступних осіб: ОСОБА_2 з
часткою у статутному фонді в розмірі 96,57%, що у грошовому еквіваленті складає
226331,17 грн. та ОСОБА_3 з часткою у статутному фонді 3,43%, що грошовому
еквіваленті складає 8043,83грн.

Підставою зазначеного позову у
вказаній справі було невідповідність дійсності змісту рішення загальних зборів
ТОВ „Консим”, яке було дійсно прийняте 11.04.05р., тому, що було зафіксовано у
протоколі НОМЕР_1. Як встановлено рішенням від 15.11.06р., місцевим судом
загальної юрисдикції досліджувалися змісти обох протоколів та законність
висновків таких протоколів та юридичних наслідків, які потягли певні зміни у
складі учасників товариства. Як видно, правовими підставами позову є норми
ст.ст. 10, 53 Закону України „Про господарські товариства”, ст. ст. 145, 147,
148 Цивільного кодексу України.

Тобто, зміст предмету та підстав
позовних вимог у даній справі є різним і не збігається з тим, що розглядався
місцевим судом загальної юрисдикції.

Сторонами по справі № 2-1945/06
були ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю “Консим”, Управління
Державної реєстрації виконавчого комітету Донецької міської ради, за участю
третьої особи - ОСОБА_5.

Сторонами по даній справі - є
ОСОБА_1, ТОВ “Консим”, та третя особа - ОСОБА_2.

Крім того, сторонами у справі №
2-1945/06 позовні вимоги про визнання дійсним протоколу зборів засновників від
11.04.05р. б/н не заявлялись та відповідно таковими зазначений протокол та
загальні збори засновників ТОВ „Консим” від 11.04.05р. не визнавалися.

З огляду на зазначене, у даному
судовому процесі розглядаються позовні вимоги про визнання протоколу зборів
засновників від 11.04.05р. б/н з інших матеріально-правових підстав, за різними
предметами спору та з різним складом сторін та учасників судового процесу.

Крім того, ОСОБА_1 не приймала
участі у розгляді справи № 2-1945/06 в якості сторони, учасника судового
процесу та не залучалась судом до участі у справі, тому її доводи та
заперечення відносно оспорюваних протоколів не були оцінені та досліджені судом
загальної юрисдикції та не були прийняті або відхилені при винесенні рішення.

Правовою підставою для звернення
позивача до суду з вимогою про визнання недійсним протоколу загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою відповідальністю “Консим” від 11.04.05р. бн є
частина 5 статті 98 Цивільного кодексу України, відповідно до якої рішення
загальних зборів може бути оскаржено учасником товариства до суду.

Відповідно до статті 61 Закону
України “Про господарські товариства” збори учасників товариства з обмеженою
відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не
передбачено установчими документами.

Про проведення загальних зборів
товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом із
зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення
повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.
Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на зборах
учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до
початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам
товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними
до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення
можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Як вбачається із змісту Статуту ТОВ
“Консим” із змінами в редакції станом на 28.04.04р., певний спосіб повідомлення
про проведення загальних зборів учасників не встановлений. Проте, сторонами на
вимогу суду не було надано будь-яких доказів у розумінні ст. 32 ГПК України,
скликання загальних зборів учасників ТОВ “Консим”, встановлення дати, часу та
місця проведення зборів саме 11.04.05р., доказів повідомлення будь-яким
способом учасників товариства та запрошених осіб, повідомлення ним порядку
денного, змін до порядку денного та іншої інформації, пов'язаної із порядком
проведення та призначення загальних зборів учасників ТОВ “Консим” на 11.04.05р.
Крім того, сторонами не надано доказів якою саме особою або яким органом
товариства такі збори ініціювались.

З огляду на ненадання суду таких
доказів, та відповідно до обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність
повідомлення осіб, що вказані у оспорюваному протоколі як присутні, а саме,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про час, день, місце проведення зборів
11.04.05р., порядок денний  таких зборів
та доказів на доведення дотримання строків проведення та скликання вказаних
зборів.

Згідно ст. 145 ЦК України та ст. 58
Закону України “Про господарські товариства” вищим органом товариства є збори
учасників. Вони складаються з учасників товариства, які вправі призначати своїх
представників. Учасники мають кількість голосів пропорційно розміру їх часток у
Статутному фонді.

Як вбачається із змісту
оспорюваного протоколу від 11.04.05р. бн на зборах були присутні наступні
особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Оспорюваний протокол, як письмовий
документ, повинен містити опис та перелік подій, які мали місце у дійсності та
фіксувати такі події, що фактично відбулись. Досліджуючи оспорюваний протокол
колегія суддів вбачає, що 11 квітня 2005 року громадянка ОСОБА_1 була присутня
на зборах, виступала, вносила пропозиції та робила заяви, зокрема про свій
вихід із складу засновників та про передачу своєї частки громадянину ОСОБА_2, а
також, ОСОБА_1 голосувала на зазначених зборах.

Проте, позивач ОСОБА_1 оспорює свою
присутність на вказаних зборах, посилаючись на те, що 11.04.2005р. у день
проведення загальних зборів учасників ТОВ “Консим” вона заходилася в лікарні та
проходила обстеження у діагностичному центрі.

З метою дослідження зазначених
обставин, судом були витребувані матеріли дослідчої перевірки Ленінського
райвідділу Донецького міського управління МВС України в Донецькій області №
1375 про відмову у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 відносно
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2

Оригінали зазначених матеріалів
були дослідженні судовою колегією, копії всіх документів матеріалів  № 1375 були долучені до матеріалів справи.

Викладені у позовні заяві обставини
підтверджуються письмовими особистими поясненнями ОСОБА_1 та її родичів - дочки
ОСОБА_6, онучки ОСОБА_7, а також, медичною документацією, а саме, письмовими
висновками діагностичних обстежень, письмовими консультаціями терапевта, кардіолога
та випискою із амбулаторної картки хворої ОСОБА_1. В матеріалах зазначеної
справи міститься письмова відповідь головного лікаря Дорожної клінічної лікарні
м. Донецька  на запит керівника
Ленінського райвідділу ДМУ УМВС України в Донецькій області, в якому
повідомлено, що 11.04.2005р. ОСОБА_1 знаходилася в Дорожній клінічній лікарні
на ст. Донецьк, де в діагностичному відділенні ДКБ проходила обстеження
трансторакальну допплерєхокардіогріфію та електрокардіографію, а також була на
консультуванні ординатором кардіологічного відділення Козлової Т.Ф.

В постанові про відмову у порушенні
кримінальної справи від 20.04.07р. за матеріалами дослідчої перевірки № 1375,
уповноваженими працівниками міліції на підставі зібраних пояснень та медичної
документації, зроблений висновок про те, що ОСОБА_1 не була присутня на
загальних зборах засновників ТОВ “Консим” 11.04.05р. та не надавала заяви про
вихід із складу засновників.

Вищевказані документи приймаються
судом, як письмові докази, які містять дані про обставини, що мають значення
для правильного вирішення спору.

Також, позивачем 27.06.07р. були
надані особисті письмові пояснення суду про її відсутність на загальних зборах
засновників ТОВ “Консим” 11.04.05р., надана зі свого боку копія амбулаторної
картки про проходження медичних обстежень, що відбулись 11.04.05р., які були
долучені до матеріалів справи. У письмових поясненнях позивач вказує на те, що
вона взагалі не повідомлялась про проведення таких зборів 11.04.05р. та не була
присутня на них.

Як видно, оспорюваний протокол не
був підписаний позивачем. Будь-яких інших доказів присутності позивача на
загальних зборах учасників ТОВ “Консим” 11.04.05р. сторонами не надано,
зазначені обставини іншими засобами доказування відповідачем та третьої особою
не спростовані.

У відповідності до ст. 60 Закону
України “Про господарські товариства” збори учасників вважаються повноважними,
якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у
сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Оскільки ОСОБА_1, як встановлено
судом, не приймала участі у зборах на підставі яких складено протокол б/н від
11.04.2005р., то збори вважаються не повноважними,  оскільки ОСОБА_1 володіє  96,57% голосів, тобто зазначені збори
проведені з порушенням ст. 60 Закону України “Про господарські товариства”.

Проаналізувавши викладені
обставини, оцінивши надані сторонами докази в сукупності, колегія суддів дійшла
висновку, оскільки присутність позивача на зборах 11.04.05р. виключається як
така, що відбувалась насправді та у реальної дійсності, відповідачем та третьою
особою не доведено протилежного, суд дійшов висновку, що події, які описані у
оспорюваному протоколі не відповідають дійсності, що є підставою для визнання
недійсним рішення, що викладене у протоколі від 11.04.05р.

Що стосується заяви позивача від
13.12.04р. про вихід із складу засновників товариства, що посвідчена приватним
нотаріусом, суд виходить з наступного.

Прийняття учасником рішення про
вихід із складу засновників, та посвідчення його нотаріально шляхом написання
відповідної заяви, само по собі не припиняє корпоративних правовідносин та не
породжує майново-правових наслідків.

Статтею 78 Закону України “Про
нотаріат”  встановлено, що нотаріус,
посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних
депутатів засвідчують справжність підпису на документах, зміст яких не
суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі
відомостей, що порочать честь і гідність людини. Нотаріус, посадова особа
виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів,
засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а
лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Аналогічні норми містяться й у
пунктах 260, 261 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України.

Тобто, нотаріус посвідчує у даному
випадку справжність підпису на заяві про вихід із складу засновників та
належність проставленого підпису даної особі, а ні посвідчує або завіряє певні
юридичні факти, викладені у заяві.

Правові наслідки настають для
учасника, якщо така заява належним чином передана, вручена, повідомлена
товариству або його посадовим особам, та загальним зборам учасників товариства.
Фіксація такого повідомлення також має значення для обчислення строку попередження
про вихід, встановленого ст. 148 ЦК України та встановлення часу та періоду
розрахунків із вибувшим учасником.

Відповідно до приписів ст. 148
Цивільного кодексу України встановлено порядок виходу учасників з товариства, а
саме учасник товариства має право вийти з товариства, повідомивши товариство
про свій вихід на пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не
встановлено статутом.

Судом встановлено, що позивач заяви
про вихід зі складу товариства на адресу товариства не направляв та не
передавав. Відповідачем та третьою особою також не надано доказів того яким
чином заява ОСОБА_1 їм передавалась та таке рішення повідомлялось.

Необхідно зазначити, що відповідно
до ст. 53 Закону України “Про господарські товариства” учасники товариства з
обмеженою відповідальністю можуть за згодою решти учасників відступити свою
частку (її частину) одному чи кільком учасникам цього ж товариства, а якщо інше
не передбачено установчими документами, то і третім особам. Учасники товариства
користуються переважним правом придбання частки (їх частини) учасника, який її
відступив, пропорційно їх часткам у статутному фонді товариства або в іншому
погодженому між ними розмірі.  Аналогічні
вимоги закріплені у ст. 147 ЦК України.

Статтею 54 Закону України “Про господарські
товариства” зазначено, що при виході учасника з товариства з обмеженою
відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці в статутному фонді. Виплата проводиться після
затвердження звіту за рік, у якому він вийшов з товариства, і в строк до 12
місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства внесок може
бути повернений повністю або частково в натуральній формі. Зазначені положення
також містяться у ст. 148 ЦК України.

Відповідно до п. 5.3. Статуту ТОВ
“Консим” встановлено, що майно, внесене в рахунок оплати статутного фонду, у
випадку виходу учасника Товариства, повертається засновникові за його бажанням
у натуральній формі.

Відповідно до змісту Протоколу
загальних зборів засновників ТОВ “Консим” б/н від 11.04.2005р. питання, щодо
виплати вартості частини майна товариства на зборах не вирішувалося, також не
вирішувалося питання щодо поверненням засновникові майна в натурі, та
розподілення прибутку за рік.

Щодо посилання відповідача на те,
що у заяві про вихід із складу учасників ТОВ “Консим” є вказівка на те, що
ОСОБА_1 майнових та інших претензій не має, то вони судом до уваги не
приймаються оскільки зазначене формулювання не має юридичних наслідків, так як
не з'ясовується під час написання заяви про вихід учасника з товариства, і не
може бути умовою для виходу учасника, а навпаки є за послідовністю наслідком.

Як вказувалось, само по собі
існування заяви позивача про вихід зі складу учасників ТОВ “Консим” не є
договором або підставою для переходу права власності на частку у статутному
фонді юридичної особи або підставою для передання прав учасника іншій особі.

Суду не надано жодних доказів того,
що частка ОСОБА_1 передавалась, так саме й доказів на доведення безоплатної або
оплатної передачі частки.

Щодо вимог позивача про
забезпечення позову від 12.06.2007р. НОМЕР_4 та від 20.06.2007р. НОМЕР_5,
відповідно до яких позивач просить прийняти міри по забезпеченню позову, а саме
заборонити здійснення будь-яких дій з корпоративними правами учасників ТОВ
“Консим” та накласти арешт на активи ТОВ “Консим”, в тому числі на квартиру, що
належить ТОВ “Консим” за адресою: АДРЕСА_1, то суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 66
Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї
ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких
заходів можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського
суду. Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема,
зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна тощо на момент
виконання рішення. Інших підстав для застосування заходів забезпечення позову,
закон не передбачає.

Як видно із матеріалів справи,
позивачем не надано жодного доказу на доведення та  обґрунтування утруднення чи неможливості
виконання рішення господарського суду. У зв'язку з цим, такі вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача від
12.06.2007р.НОМЕР_3, де позивач просить у якості свідків допитати у судовому
засіданні осіб, що підписали оспорюванні
протоколи ОСОБА_3, ОСОБА_4, то суд відмовляє у задоволенні зазначеного
клопотання, у зв'язку з тим, що Господарським процесуальним кодексом України не
передбачений такий засіб доказування, як показання свідків та взагалі не
встановлений такий процесуальний статус учасника процесу як свідок.

Щодо клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 77 ГПК України,
господарський суд відкладає розгляд справи в межах строків встановлених ст. 69
ГПК України, тобто, двохмісячного строку. Відповідно до Ухвали голови
господарського суду Донецької області колегія суддів була призначена
03.05.07р., у зв'язку з чим, процесуальний строк вирішення справи закінчується
03.07.07р. А відповідач просить відкласти розгляд справи поза межами
процесуального строку вирішення справи, що є неприпустимим.

Крім того, відповідач в клопотанні
не обгрунтував причини неможливості розгляду справи за відсутності посадових осіб
ТОВ „Консим” та не надав доказів неможливості з'явитися у судове засідання
призначене колегією на 27.06.07р.

27.06.2007р. до канцелярії
Господарського суду надійшло клопотання ОСОБА_1, яке зареєстроване за номером
НОМЕР_12, де ОСОБА_1 вказує, що бажає особисто брати участь в процесі по справі
та не має можливості бути присутньою в судовому засіданні, яке призначене на
27.06.2007р. об 13 год. 00 хв.  з причин
поганого самопочуття, просить перенести розгляд справи на іншу дату.

Зазначене клопотання не підлягає
задоволенню, оскільки позивачем до заяви про відкладення розгляду справи не
надано доказів звернення позивача до лікарні у зв'язку з поганим самопочуттям
або інші докази на підтвердження цих обставин.

27.06.2007р. до господарського суду
також надійшли клопотання представників позивача ОСОБА_8 за вх. НОМЕР_13 та
ОСОБА_9 за вх. НОМЕР_14 про відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю бути присутніми на судовому засіданні яке призначене на
27.06.2007р. об 13 год. 00 хв.

Зазначені клопотання представників
позивача, не підлягають задоволенню, оскільки причини, на які посилаються
представники сторін судова колегія не може визнати поважними. Крім того
необхідно зазначити,  у судовому
засіданні яке відбулося  22.06.07р. усіх
представників сторін своєчасно та належним чином було повідомлено про час та
місце розгляду справи.

27.06.2007р. до Господарського суду
надійшло клопотання представника позивача за вх. НОМЕР_15, в якому представник
позивача ОСОБА_8 просить продовжити строк розгляду справи.

Клопотання задоволенню не підлягає,
оскільки відповідно до ч. 4. ст. 69 ГПК України, за клопотанням обох сторін чи
клопотанням однієї сторони, погодженим з другою стороною, спір може бути
вирішено у більш тривалий строк. Клопотання про продовження строку розгляду
справи від 27.06.2007р. НОМЕР_15 заявлено представником позивача, тобто з
однієї сторони та не погоджено зі стороною відповідача. Від відповідача або
його представника клопотання  про
продовження строку розгляду справи не надходило.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.  Враховуючи викладене, суд
вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Судові витрати підлягають
віднесенню на відповідача відповідно ст. 49 ГПК України пропорційно розміру
задоволених вимог.

На підставі викладеного та
керуючись Конституцією України, Цивільним кодексом України, Закону України “Про
господарські товариства” ст. ст. 1,2, 12, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 59, 75, 80
п.1-1, 82-85 Господарським процесуальним кодексом України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Позов ОСОБА_1 м. Донецьк до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Консим” м. Донецьк про визнання
недійсним протоколу НОМЕР_1 зборів засновників ТОВ “Консим” від 11.04.2005р. та
протоколу б/н зборів засновників ТОВ “Консим” від 11.04.2005р., задовольнити
частково.

Визнати  недійсним протокол зборів засновників
Товариства з обмеженою відповідальністю “Консим” б/н від 11.04.2005р.

Провадження по справі у частині
вимог, щодо визнання недійсним Протоколу НОМЕР_1 зборів засновників товариства
з обмеженою відповідальністю “Консим” від 11.04.2005р., припинити на підставі
п. 11 ст. 80 ГПК України за відсутностю предмету спору.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю “Консим” (83121,                          м. Донецьк, вул.
Брюсова, 23) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) витрати по сплаті державного мита в
сумі 42,50грон., 59грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу в сумі 59 грн.

Рішення суду набуває законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення суду може бути оскаржене
через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом
десяти днів з дні прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного
місяця з дні набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оголошений у
судовому засідання 27.06.07р.

Суддя