ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 р.
Справа № 3/97

За позовом
Державного міського підприємства “Івано-Франківськтеплокомуненерго”, м. Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького, 59 А

До відповідача
Житлово-експлуатаційної організації № 1, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 194

Суддя: М.М.Фрич

При секретарі судового засідання: І.В.Толочко

ПРЕДСТАВНИКИ

Від позивача:  Круць Володимир Богданович - юрисконсульт, (довіреність № 10-2/07 від 10.01.2007 року)

Від відповідача:  Потока Вадим Ференцович - юрисконсульт, (довіреність № 1-7/92 від 13.02.2007 року)

Суть спору: позивачем подано позовну заяву про стягнення з відповідача  255904грн. 87коп. основного боргу, 18740грн. 02коп. пені, 32496грн. 66коп. інфляційних, 9237грн. 38коп. 3 % річних.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд встановив:

Згідно умов укладених між сторонами договорів № 1.8 від 01.05.02; 15.10.05; 15.04.06 Замовник (Відповідач) передав, а Підрядник (Позивач) взяв на себе обов”язки по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових систем центрального опалення житлових будинків, що знаходяться на балансі ЖЕО № 1. Відповідач згідно укладених договорів зобов”язувався оплачувати вартість виконаних робіт.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України,  зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладеними між сторонами договорами передбачено обов”язок замовника (відповідача) сплатити вартість виконаних підрядником (позивачем) робіт на протязі 10 календарних днів з дня отримання ним рахунків, які представлені в матеріалах справи.

Проте, як вказав представник позивача, відповідач в порушення договірних зобов”язань, вартість виконаних позивачем робіт не оплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, згідно поданого розрахунку, становить 255904грн. 87коп., що і є предметом позову, доказів погашення якої не подано.

За таких обставин, враховуючи наведене, беручи до уваги доводи позивача, неподання відповідачем доказів у спростування вимог позивача та доказів оплати заборгованої суми, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення 255904грн. 87коп. основного боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею  є  неустойка,  що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно  виконаного  грошового  зобов'язання  за  кожен   день прострочення виконання. Умовами Договорів від 15.10.05 та від 15.04.06 (п. 6.1) передбачено відповідальність відповідача при несвоєчасній оплаті за технічне обслуговування у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення платежу від суми недоплати. Згідно поданих розрахунків відповідачу нараховано 18740грн. 02коп. пені, 32496грн. 66коп. інфляційних, 9237грн. 38коп. 3 % річних.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зважаючи на те, що факт прострочки виконання грошового зобов»язання не спростовано відповідачем і доводиться матеріалами справи, суд враховуючи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу, поданий відповідачем розрахунок пені,  приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення  32496грн. 66коп. інфляційних, 9237грн. 38коп. 3 % річних та частково пені в розмірі 18349грн. 61коп., що відповідає вимогам закону. В частині стягнення пені в розмірі 390,41грн., в позові відмовити.

Судові витрати (державне мито, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та понесені позивачем витрати на відправлення відповідачу позовної заяви в сумі 5грн. 04коп., що підтверджується наявною в справі квитанцією), відповідно до ст. 49 ГПК України, покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

З огляду на викладене та керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 526, 549, 625 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу  України,  ст.ст. 49,  82-85 ГПК України, суд -

вирішив

позов задоволити частково.

Стягнути з Житлово-експлуатаційної організації № 1, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 194 (п/р 446 в “Укрсоцбанку”, МФО 336019, код ЗКПО 19400133) на користь Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", м. Івано–Франківськ,  вул. Б. Хмельницького, 59-А (п/р № 1 в Івано-Франківській філії ВАТ “Кредобанк”, МФО 336161, код 03346058) – 255904грн. 87коп. основного боргу, 18349грн. 61коп. пені, 32496грн. 66коп. інфляційних, 9237грн. 38коп. 3 % річних, 3159грн. 88коп. витрат по сплаті державного мита, 118грн. 00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 5грн. 04коп. витрат на відправлення  відповідачу позову.

Наказ суду видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені в розмірі 390,41грн., в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття,  а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ                                                                                           М.М.Фрич

26.04.07

Виготовлено в «Діловодстві»

Кучер Н.М._______________