ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

29.11.2007
Справа №2-2/9862-2007

За позовом: Феодосійського ВП ВКГ (98100, м.Феодосія, вул..К.Лібкнехта, 8)

до відповідача: ВАТ «Феодосійський механічний завод» (98112, м.Феодосія, вул..Чкалова, 86)

про стягнення 79 810грн.65коп.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача : Спірідонова – ю/к, дов.№118 від 26.01.07р, пост; Вакуліч, гол. бух, дор. у справі.

Від відповідача : Хакназарова – ю/к. дов.у справі.

Суть спору: Позивач - Феодосійське ВП ВКГ звернувся до Господарського суду АР Крим  з позовом до відповідача – ВАТ «Феодосійський механічний завод» про стягнення 85565грн.60коп., що складається з 72328грн.16коп. заборгованості за отримані послуги по комунальному водопостачанню та водовідведенню за період з 01.01.2005р. до 01.6.2007р.,  1590грн.33коп. пені, 2959грн.31коп. річних, 8687грн.80коп. інфляції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами був укладений Договір №383/03 від 06.05.2003р. про надання послуг по комунальному водопостачанню та водовідведенню,  відповідно до якого позивач надав відповідачу послуги на підставі чого відповідачу пред’являлися  рахунки. Однак, відповідач надані послуги своєчасно не сплачує, таким чином сума основного боргу за період з 01.01.2005р. по 01.06.2007р. станом на 01.06.2007р. складає 72328 грн. 16коп. на яку було нараховане 1590 грн.33коп. пені, 2959 грн.31коп. річних та 8687 грн. 80коп. індексу інфляції, що і стало підставою для звернення позивача з позовом у суд.

Позивач у судовому засіданні 23.10.2007р надав заяву № 2166 від 22.10.2007р про уточнення (зменшення) позовних вимог, у якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача  заборгованість у розмірі 67 328грн16коп, пеню у розмірі 1 590грн33коп, річні у розмірі 2 705грн87коп, інфляцію у розмірі 8 186грн29коп, всього 79 810грн65коп у зв’язку з частковим проведенням оплати відповідачем, а саме сплатою 5000грн.

У судовому засіданні відповідач надав клопотання «Про надання відстрочки проведення повного розрахунку з Феодосійським виробничим підприємством водопроводно-каналізаційного господарства», у якому просить суд надати відстрочку для проведення розрахунку до 30 грудня 2007р.

У судове засідання, що відбулося 23.10.2007р., відповідач надав «Відзив на заяву про стягнення заборгованості в сумі 85565грн.60коп., у якої повідомляє суду, що заборгованість за станом на 01.6.2007р. склала 67328грн.16коп., але їм було перераховано позивачу 60000грн., у зв’язку із чим залишок заборгованості за станом на 22.10.2007р. склав 16488грн.49коп.

12.11.2007р. до ГС АРК надійшов «Відзив на заяву про зменшення позовних вимог», у якої відповідач повідомляє суду, що уточнені вимоги позивача в сумі 79810грн. вважає необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню у зв’язку з допущеними арифметичними помилками в розрахунках.

У судове засідання позивач надав «Заяву про зміну юридичної особи позивача», у якої повідомляє суду, що Феодосійське виробниче підприємство  водопроводно-каналізаційного господарства» змінило назву на «Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопроводно-каналізаційного господарства м. Феодосії», у зв’язку із чим змінилися юридична адреса та банківські реквізити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем 06.05.2003р. укладений договір №383/03 на відпуск  води з комунального водопроводу та прийняття стоків в комунальну каналізацію.

Відповідно до вищенаведеного договору позивач узяв на себе зобов’язання щодо надання послуг відповідачу по водопостачанню питної води до місця приєднання останнього до міського водопроводу, приймання стічних вод та очищення стоків відповідача у міській каналізаційний колектор в об’ємах не менше фактичного забирання води та приймання стоків попереднього року на ділянках сітей об’єктів відповідача (п.1 договору).

Відповідач, в сою чергу, зобов’язався своєчасно здійснювати оплату за надані послуги відповідно до пред’явленого рахунку в строк до 10 числа місяцю, наступного за розрахунковим (п.3 договору).

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення.  Зобов'язанням є  правовідношення,  в  якому  одна  сторона (боржник)   зобов'язана   вчинити   на   користь   другої  сторони (кредитора) певну дію (передати  майно,  виконати  роботу,  надати послугу,  сплатити  гроші  тощо) або утриматися від певної дії,  а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав,  встановлених статтею 11цього Кодексу.

Відповідно до ст.  526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до  звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, виконаним|виробленого,справленого| належним чином (ст. 599 ЦК України).

У виконання узятих на себе обов’язків за договором, позивач за період з 01.01.2005р. до 01.6.2007р. надав відповідачеві передбачені договором послуги, обсяг та якість яких не оспорюється відповідачем.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем пред’являлися рахунки відповідачу для сплати наданих у вищенаведений період послуг на загальну суму 159845грн. Але, відповідач свої зобов’язання по сплаті наданих послуг не виконав  належним чином, рахунки на загальну суми 159845грн. були сплачені тільки в сумі 92797грн.95коп.

Таким чином, заборгованість за виставленими рахунками склала 67047грн.05коп.

Позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд стягнути  з відповідача 67047грн.05коп. боргу по пред’явленим рахункам за надані послуги та залишок заборгованості за станом на 01.01.2005р. у розмірі 281грн.11коп. Таким чином, загальна  заборгованість на момент розгляду спору склала 67328грн16 коп., що підтверджується матеріалами справи, у тому числі двостороннім актом звірки розрахунків.

Суд вважає за необхідне дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засадами судочинства  є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто, суд вважає за потрібне застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач при отриманні грошових коштів за платіжними документами відповідача, які містять посилання на номера рахунків, зараховував заборгованість за наведені рахунки. Таким чином, матеріалами справи підтверджено пред’явлення рахунків на загальну суму 159845грн.  та сплата відповідачем 92797грн.95коп., (одержання позивачем суми 92797грн.95коп. не заперечується сторонами), але позивачем було зараховано в рахунок погашення заборгованості за наведеними рахунками тільки ті суми, яки були сплачені з вказівкою в платіжних документах призначення платежу, а інші грошові кошти сплачені за платіжними документами без вказівки призначення платежу (або з вказівкою невірного призначення платежу) були віднесені в рахунок погашення інших платежів.

Суд вважає, що позивач правомірно не зараховував суми сплачені відповідачем за платіжними документами в яких не вказано призначення платежу (або в графі призначення платежу вказаний номер рахунку, який вже був сплачений відповідачем) в рахунок погашення заборгованості за надані послуги в період з 01.01.2005р. до 01.6.2007р., тому що на відповідачі лежить обов’язок вказувати номера рахунків позивача, їх дати, які він сплачував, та відповідач повинен був вказувати в платіжних дорученнях призначення платежу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України на відповідачі лежить обов'язок доведення виконання зобов'язань, або необґрунтованості позовних вимог, тоді як він такі в суд не представив.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає що позов (з урахування зменшення позовних вимог) у частині стягнення боргу за надані послуги у розмірі 67328грн.16коп. обґрунтований, підтверджується матеріалами справи, визнається відповідачем у двосторонньому акті звірки, та підлягає задоволенню, а у частині стягнення 5000грн., суд вважає за необхідне у позові відмовити в зв’язку з необґрунтованим включенням цей суми в позовну суму, що підтверджується заявою позивача про зменшення позовних вимог.

Що стосується вимоги про стягнення пені в розмірі 1590грн.33коп. за період з 01.5.2006р. по 31.5.2007р., то суд вважає що ця вимога обґрунтована та підлягає задоволенню частково за наступними підставами:

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які  боржник  повинен  передати  кредиторові  у  разі  порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка,  що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею  є  неустойка,  що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно  виконаного  грошового  зобов'язання  за  кожен   день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин  щодо забезпечення  виконання    зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин   щодо   забезпечення   виконання   зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п.14.1 вищенаведеного договору, сторони домовилися, що у разі затримки платежу відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної ставки НБУ. Відповідно до розрахунку позивача, за період з 01.5.2006р. по 31.5.2007р. пеня склала 1590грн.33коп.

Однак, суд керуючись ст. 83 ГПК України вважає можливим зменшити розмір пені, визначивши до стягнення 500грн.

Позивачем, (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) заявлені вимоги про стягнення річних у розмірі 2 705грн87коп. та інфляції у розмірі 8 186грн29коп. за період з січня 2005р. по травень 2007р.

Відповідно до ст.  625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом, тому у частині стягнення річних у розмірі 2 705грн87коп. та інфляції у розмірі 8 186грн29коп. позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а у частині стягнення 253грн.44коп. річних  та 501грн.51коп. інфляції у позові слід відмовити у зв’язку із необґрунтованим нарахуванням цих сум, що підтверджується новими розрахунками позивача річних та інфляції та заявою про зменшення суми позову.

Відповідно до ст. 25 ГПК України у разі вибуття однієї сторони у спірному або встановленому рішенням господарським судом правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства або організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов’язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

В процесі розгляду справи суду стало відомо, що відповідно до постанови Ради Міністрів АРК №540 від 23.11.2005р., наказом Міністерства будівельної політики, архітектури та житлово-комунального господарства №64 від 30.11.2005р. «Про зміну найменувань підприємств, що віднесені до сфери управління Міністерства будівельної політики, архітектури та житлово-комунального господарства АРК», Феодосійське виробниче підприємство водопроводно-каналізаційного господарства» було перейменовано на «Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопроводно-каналізаційного господарства м. Феодосії. Відповідно до Статуту Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопроводно-каналізаційного господарства м. Феодосії», КРП є правонаступником  Феодосійського ВП ВКГ.

У зв’язку із вищенаведеним, суд вважає за необхідне здійснити заміну позивача його правонаступником.

Що стосується клопотання відповідача про надання «відстрочення для проведення остаточного розрахунку з відповідачем до 30 грудня 2007р.», то суд залишає це клопотання без розгляду, тому що ГПК України не передбачає надання «відстрочення для проведення остаточного розрахунку». Відповідно до ст. 83ГПК України господарський суд, приймаючи рішення має право відстрочити або розстрочити виконання рішення. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для розгляду спору по суті, та залишення вищенаведеного клопотання без розгляду не позбавляє відповідача права звернутися з заявою про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення у порядку, встановленому ст. 121 ГПК України.

Витрати по оплаті держмита, інформаційно-технічних послуг судового процесу відносяться на сторони наступним чином: з суми боргу, річних, інфляції – пропорційно задоволеним вимогам, з суми пені – на відповідача.

За згодою представників сторін в судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення підготовлене і підписане 03.12.2007р.

Керуючись ст.ст. 25,49, 82,83, 84, 85 ГПК України

В И Р І Ш И В :

1.  Замінити позивача - Феодосійське ВП ВКГ (98100, м.Феодосія, вул..К.Лібкнехта, 8) його правонаступником– Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопроводно-каналізаційного господарства м. Феодосії , (м. Феодосія, вул.Земська, 8, банківські реквізити: АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», р/р 4741, ідентиф. код 03348086, МФО 324010, Феодосійське відділення Кримського республіканського відділення АКБ «Укрсоцбанк». )

2.      Позов задовольнити частково.

3.  Стягнути з ВАТ «Феодосійський механічний завод» (98112, м.Феодосія, вул..Чкалова, 86, р/р 001 в ФФ АБ «Київська Русь», , МФО 384607) на користь Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопроводно-каналізаційного господарства м. Феодосії, (м. Феодосія, вул.Земська, 8, банківські реквізити: АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», р/р 4741, ідентиф. код 03348086, МФО 324010, Феодосійське відділення Кримського республіканського відділення АКБ «Укрсоцбанк») 67328грн.16коп. боргу, 2 705грн87коп. річних,  8 186грн29коп. інфляції,  500грн. пені, 798грн.10коп. держмита, 110грн.06коп.  витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

4. У частині стягнення 5000грн. боргу, 253грн.44коп. річних, 501грн.51коп. інфляції, 1090грн.33коп.  пені у позові відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.