ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.08.07 р.                                                                               Справа № 1/364

Суддя господарського суду Донецької області Манжур В.В.

За участю секретаря судового засідання Муравйовій   М.В.

за позовом   Комунального підприємства  “Донецькміськводоканал” м. Донецьк

до відповідача  Відкритого акціонерного товариства “Донвуглеводоканал” м. Донецьк

про стягнення  213 020 грн. 18 коп.

Представники :

Від позивача  –  Гнатюк  О.І.-  представник

Від відповідача – Казієв Л.С. –старший юрисконсульт

В засіданні брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:в  судовому  засіданні    було оголошено  перерву  згідно ст.77ГПК  Українидо  15.08.2007р.

Постановою   Вищого  господарського  суду   України   від 28.02.2007р.   було  скасоване  рішення  суду  від 20.12.2006р . , справу  1 / 364    направлено  на  новий  розгляд  до  господарського  суду Донецької  області .

Ухвалою  господарського суду Донецької  області 26.03.2007р. справу за  позовом  Комунального  підприємства   “Донецькміськводоканал” м. Донецьк   до   Відкритого акціонерного товариства “Донвуглеводоканал” м. Донецьк  про  стягнення    3% річних  в  сумі  40 817 грн. 60 коп., інфляційних   витрат    в  сумі  172 202 грн. 58 коп., прийнято до  провадження .

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні не  було  надано клопотання про   фіксацію  судового процесу  технічними засобами,  з  приводу  чого  фіксація  процесу  не  була  здійснена.  Крім цього, роз’яснено  вимоги ст.811 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування  позову позивач посилається на копію постанови апеляційної інстанції від 08.11.2006р. по справі № 17/239, розрахунок річних та інфляційних.

Відповідач  в засіданні надав  відзив,  в  якому  пояснив, що в лютому 2004р. господарським судом Донецької області  порушена справа про банкрутство та введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, який ще діє. Він вважає, що  з періоду  введення мораторію до моменту його скасування, не нараховуються штрафні санкції, а також інші санкції за невиконання грошових зобов’язань.

Розглянувши  матеріали  справи,  надані додаткові  докази,  заслухавши  пояснення  представників  cторін,  господарський суд  встановив  :

02.01.1998р.   між сторонами був укладений договір № 1800 на постачання та прийом господарсько-побутових стоків. Відповідачу за період з лютого 2004р. по березень 2004р. включно були оказані послуги водопостачання та водовідводу на загальну суму 2 213 658 грн. 69 коп., які в строки, передбачені цим договором сплачені не були.

В  силу  статті  526 Цивільного кодексу України зобов’язання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу.

Оплату за послуги водопостачання та водовідводу, надані в лютому та березні 2004 року відповідач зобов’язаний був виконати відповідно: за лютий –не пізніше 29.02.2004 року, за березень –не пізніше 31.03.2004 року. Відповідач в порушення умов договору не здійснив погашення заборгованості, тому позивач звернувся з позовом до господарського суду.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.10.2004р. по справі № 17/239 позов КП “Донецькміськводоканал” був задоволений та на його користь з відповідача суд стягнув заборгованість 1072749, 73 грн., 16837,12 грн. –інфляційних витрат,  9 661,98 грн. –річних.

08.11.2006р. Донецьким апеляційним господарським судом вищезазначене рішення було частково змінено, стягнуто з відповідача на користь КП “Донецькміськводоканал” 590 504,38 грн. заборгованості, річних  - 7 638,45 грн., інфляційних витрат 11 387,56 грн.

В силу ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Боржник,  який прострочив виконання   грошового  зобов’язання  повинен  на  вимогу  кредитора  сплатити  суму  боргу з   урахуванням  встановленого індексу  інфляції  та  сплатити  річні за весь час прострочки ( ст. 625  Цивільного  кодексу  України). Позивач   нарахував   індекс   інфляції  в  сумі  172 202,58 грн., а також річні в сумі 40 817,60 грн., за період з 01.08.2004 року по 01.11.2006 року.

Тобто  нарахування річних та інфляційних витрат  позивач продовжив на день пред’явлення позову, оскільки сума боргу відповідачем не була погашена.

Представник  відповідача  проти  стягнення  з  нього  вказаних  сум   заперечує, стверджує , що      зазначені  санкції  не  повинні  стягуватися  , так  як  його підприємство     визнано  банкрутом  та  введено  мораторій  на  задоволення  вимог  кредиторів .

До  матеріалів  справи     відповідачем   були  надані  документи  , що  підтверджують  його статус  як  банкрута   , а саме :   ухвалу  господарського суду  Донецької  області   від 16.02.04  , якою  у відношенні нього порушено справу про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, якій діє до цього часу, ухвалу   господарського суду Донецької області   від  20.06.2007р. , якою  затверджено  реєстр  вимог  кредиторів     .

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона  посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до  ч. 4 ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), а також не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Положення ст. 625 Цивільного кодексу України, які передбачають сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, містяться  у главі 51 цього кодексу, що регулює правові наслідки порушення зобов'язання та відповідальність за порушення зобов'язання.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов'язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов’язання, які тягнуть за собою втрати матеріального характеру.

Відповідно такі додаткові зобов’язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов'язання.

У випадку введення мораторію боржник не вправі самостійно задовольняти вимоги кредиторів поза межами справи про банкрутство. Отже, з моменту дії мораторію не можуть нараховуватися штрафні санкції, оскільки з цього моменту відсутня вина боржником у несплаті основної заборгованості, у зв’язку з встановленим обмеженням його волевиявлення щодо задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Суд  зазначає, що основне завдання мораторію полягає як в зупиненні виконання боржником грошових зобов'язань, строк  виконання яких настав до дня введення мораторію (конкурсна заборгованість), так і в зупиненні  нарахування неустойки (штрафу, пені), застосування інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання  цих грошових зобов'язань,  тому на конкурсну заборгованість не поширюється будь-які нарахування, в т. ч. три проценти річних та індекс інфляції.

На  підставі  зазначеного   , суд  дійшов  висновку , що  заявлені   вимоги  є  не обґрунтованими   та  такими , що  не  підлягають  задоволенню  .

Господарські витрати  покладаються  на  позивача  по  справі   в  порядку  ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.  33, 43, 49, 82-85  Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

У  задоволенні  вимог  Комунального  підприємства   “Донецькміськводоканал” м. Донецьк   до   Відкритого акціонерного товариства “Донвуглеводоканал” м. Донецьк  про  стягнення    3% річних  в  сумі  40 817 грн. 60 коп., інфляційних   витрат    в  сумі  172 202 грн. 58 коп.,  відмовити  .

Рішення  набуває  законної  сили  після  закінчення десятиденного  строку   з  дня  його  прийняття або підписання .

Повний текст рішення підписаний 15.08.2007р.

Суддя

Надруковано 3 примірника :

1 прим- Господарському суду Донецької  області

1прим- Позивачу

1прим- Відповідачу

Виконавець-  Подолян  О.О.