ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"06" грудня 2007 р.
Справа № 30-6/22-07-377

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:  Шевченко В.В.

суддів: Бєляновського В.В., Мирошниченко М.А.

при секретарі судового засідання: Волощук О. О.

за участю представників сторін

від ТОВ „Біостимулятор”: не з’явився

від відділення Фонду держмайна: Чапліна О.В. –за дорученням

від Міністерства охорони здоров’я України: не з’явився

від ДП „Біостимулятор” ДАК „Укрмедпром”: Козачишин О.В. –за дорученням

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Одеського  виробничого хіміко-фармацевтичного підприємства „Біостимулятор” у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Одеса

на рішення господарського суду  Одеської області

від  17 липня 2007 року

у справі № 30-6/22-07-377

за позовом Одеського  виробничого хіміко-фармацевтичного підприємства „Біостимулятор” у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Одеса

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, м. Одеса

третьої особи, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дочірнього підприємства „Біостимулятор” Державної акціонерної компанії „Укрмедпром”, м. Одеса

про зобов’язання припинити дії, що порушують права позивача

Склад колегії суддів змінювався згідно розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду № 101 від 06.09.2007 року.

В С Т А Н О В И Л А:

18.01.2007 р. Одеське виробниче хіміко-фармацевтичне підприємство „Біостимулятор” у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі –ТОВ) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (далі Фонд) про зобов’язання останнього припинити дії, що спрямовані на однобічне розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу від 19.11.2003 р. та поверненню орендованого майна до припинення дії зазначеного договору оренди у визначеному законодавством порядку, а також зобов’язання Фонду виконувати свої зобов’язання за договором оренди від 19.11.2003 р. належним чином, а саме: не чинити перешкоди ТОВ у користуванні орендованим майном (остаточні позовні вимоги).

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір оренди від 19.11.2003 р. є чинним та не розірваний сторонами до сьогоднішнього часу, а тому дії Фонду спрямовані на однобічне розірвання цього договору та вчинення перешкод у користуванні орендованим майном позивачеві, суперечать законодавству України, у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відзиві на позов Фонд позовні вимоги вважає безпідставними і необґрунтованими та просить суд залишити їх без задоволення.

Ухвалою суду першої інстанції від 02.04.2007 р. до участі в розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Дочірнє підприємство „Біостимулятор” Державної акціонерної компанії „Укрмедпром” (далі Підприємство).

Підприємство також позовні вимоги ТОВ вважає безпідставними і необґрунтованими та просить суд залишити їх без задоволення.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.07.2007 р. (судді: Рога Н.В., Демешин О.А., Аленін О.Ю.)  у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що договір оренди від 19.11.2003 р. припинився з моменту досягнення сторонами згоди щодо його розірвання, а саме з 05.06.2006 р. Тому дії Фонду щодо повернення державного майна ґрунтуються на чинному законодавстві України, внаслідок чого вимоги ТОВ є необґрунтованими та не підтвердженими матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ТОВ просить рішення місцевого суду скасувати, оскільки воно прийнято без достатніх на це підстав, не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

У відзивах на апеляційну скаргу Фонд і Підприємство просять рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ –без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 р. з метою повного, об’єктивного та всебічного розгляду справи до участі в розгляді справи залучено Міністерство охорони здоров’я України (далі Міністерство).

Про день, час і місце розгляду справи сторони були своєчасно та належним чином повідомлені.

В судовому засіданні представники Фонду та Підприємства просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Представник Міністерства в судове засідання не з’явився та не скористався своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом.

05.12.2007 р. до апеляційного суду надійшло клопотання ТОВ про перенесення судового засідання, у зв’язку з хворобою його представника та відрядженням керівника товариства.

Назване клопотання визнано колегією суддів необґрунтованим та відхилено з огляду на те, що до клопотання ТОВ не надано доказів, що підтверджують хворобу його представника та відрядження керівника товариства. Крім того, вказана у клопотанні причина про перенесення судового засідання не є достатньою, оскільки представництво інтересів ТОВ може здійснюватися також любою іншою особою в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності. Поважною причиною такого перенесення може вважатися та, існування якої зумовлено факторами об’єктивного характеру, які не залежать від волі заявника, тобто ні за яких обставин не можуть бути ним змінені чи усунуті, а таких причин, у даному випадку немає.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників Фонду та Підприємства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована і не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом першої інстанції, 19.11.2003 р. між Фондом та ТОВ був укладений договір оренди цілісного майнового комплексу Підприємства розташованого за адресою м. Одеса, Хаджибеївська дорога, 2, за умовами якого Фонд передав, а ТОВ прийняв у строкове (на 5 років), платне користування майно цілісного майнового комплексу. В цей же день сторонами підписаний акт прийому-передачі державного майна в оренду.

Укладення названого договору оренди погоджено з Міністерством, що є органом уповноваженим державою управляти державним майном, що слідує з листа останнього від 18.06.2003 р.

Згідно п. 1.6 договору після його укладення ТОВ приєднує до свого майна Підприємство у встановленому порядку. Припинення діяльності Підприємства здійснюється шляхом його реорганізації через приєднання до ТОВ. Відповідно до п. 2.7 договору ТОВ є правонаступником прав та обов’язків Підприємства.

На підставі п. п. 10.3, 10.10 укладеного договору –зміни, доповнення або розірвання договору допускаються за взаємною згодою сторін та чинність договору припиняється достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду.

Одночасно сторонами укладений договір купівлі-продажу оборотних матеріальних засобів (виробничих запасів) цілісного майнового комплексу, що входять до складу цілісного майнового комплексу переданого в оренду ТОВ.

Відповідно до наказу № 32 від 20.01.2004 р. Міністерства діяльність Підприємства припинена шляхом його реорганізації через приєднання до ТОВ, який є правонаступником майнових прав і обов’язків Підприємства.

На підставі рішення зборів засновників товариства, оформленого протоколом № 15 від 01.06.2006 р. генеральний директор ТОВ п. Матящук А.Д. 02.06.2006 р. звернулась до Фонду з листом № 01-1262 з пропозицією щодо розірвання договору оренди від 19.11.2003 р. посилаючись на відсутність можливості здійснення нормальної господарської діяльності, що може призвести до погіршення умов використання державного майна та унеможливлює своєчасне виконання орендних зобов’язань щодо сплати орендної плати.

З вищеназваною пропозицією Фонд погодився та листом № 1/3288 від 05.06.2006 р. повідомив ТОВ, що не заперечує проти дострокового розірвання договору оренди у відповідності до п. 3 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” п. п. 10.3, 10.10. договору оренди від 19.11.2003 р.

В той же день, тобто 05.06.2006 р. Фонд звернувся до Міністерства з питання надання кандидатури у склад комісії з інвентаризації та оцінки майна цілісного майнового комплексу та надання висновків щодо визначення балансоутримувача, на баланс якого буде передано державне майно, у зв’язку з розірванням договору оренди від 19.11.2003 р. Копія цього листа отримана генеральним директором ТОВ.

07.07.2006 р. між Фондом і ТОВ підписана угода про порядок повернення Фонду державного майна, у зв’язку з припиненням дії договору від 19.11.2003 р.

При укладанні цієї угоди сторони керувались Законом України „Про оренду державного та комунального майна”, Порядком повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після розірвання договору оренди, що затверджений наказом Фонду Державного майна України від 07.08.1997 р. № 847 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.1997 р. за № 446/22503, Положенням про інвентаризацію майна державних підприємств та організацій, що повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.1993 р. № 158 із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2005 р. № 897.

На виконання вищеназваної угоди ТОВ складений передаточний баланс станом на 30.06.2006 р.

Протоколом № 1 засідання комісії по розмежуванню та оцінки майна цілісного майнового комплексу, головою якої призначений генеральний директор ТОВ п. Матящук А.Д., у зв’язку із розірванням договору оренди від 19.11.2003 р. розглянуті матеріали інвентаризації та при цьому не виявлено недостачі (надлишків) основних засобів, товарів, грошових коштів і розрахунків. Цей протокол підписаний уповноваженими особами, в тому числі і генеральним директором ТОВ.

20.07.2006 р. Фондом затверджений зведений акт інвентаризації майна за протоколом № 1 засідання комісії по розмежуванню та оцінки майна цілісного майнового комплексу, у зв’язку з розірванням договору оренди від 19.11.2003 р., що підписаний уповноваженими особами, в тому числі і генеральним директором ТОВ.

Протоколом № 2 названої комісії визначений стан орендованого майна на момент розірвання договору оренди станом на 30.06.2006 р., а також визначена вартість державної частки (І розділ активу балансу), визначені поточні зобов’язання (частка орендаря) по рядку балансу 560. У зв’язку з відсутністю, на момент підписання акту оцінки, у ТОВ грошових коштів для термінового погашення заборгованості з орендної плати, комісія вирішила зобов’язати орендаря в термін до 15.08.2006 р. погасити заборгованість по орендній платі та нараховану пеню. У випадку невиконання цієї умови, на суму заборгованості по орендній платі та пені передбачено збільшення частки держави та, відповідно, зменшення частки ТОВ. Також комісією складений акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу, у зв’язку з розірванням договору оренди від 19.11.2003 р. Зазначені протокол та акт також підписані генеральним директором ТОВ.

Листом від 30.08.2006 р. Міністерство повідомило Фонд, що при передачі в оренду цілісного майнового комплексу за договором оренди від 19.11.2003 р. це майно зі статутного фонду ДАК „Укрмедпром” не вилучалось, державний пакет акцій не зменшувався, у зв’язку з чим балансоутримувачем, якому буде повернуто вищезазначене майно є Підприємство. Аналогічні висновки містяться і в листі Міністерства від 07.09.2006 р. за № 238/04-02М.

Протоколом № 3 вищеназваної комісії від 08.09.2006 р. було внесені доповнення до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу, у зв’язку з розірванням договору оренди від 19.11.2006 р. Але, члени комісії від ТОВ на засідання комісії не з’явилися та протокол № 3 не підписали.

Наказом Міністерства № 599 від 07.09.2006 р. скасовані накази Міністерства № 32 від 20.01.2004 р. „Про реорганізацію Дочірнього підприємства „Біостимулятор” Державної акціонерної компанії „Укрмедпром” та № 50 від 28.01.2004 р. „Про внесення змін до Статуту Державної акціонерної компанії „Укрмедпром”, у зв’язку з розірванням договору оренди цілісного майнового комплексу від 19.11.2003 р.

08.09.2006 р. складений акт приймання-передачі майна цілісного майнового комплексу, у зв’язку з розірванням договору оренди від 19.11.2003 р., що підписаний уповноваженими особами Фонду, Державної акціонерної компанії „Укрмедпром” та Підприємства.

Представник ТОВ від підписання названого акту відмовився.

08.09.2006 р. ТОВ направило на адресу Фонду листи за № 01-2138 та № 01-2139 в яких зазначило, що відзиває свою заяву № 01-1262 від 02.06.2006 р. про розірвання договору оренди від 19.11.2003 р., а також працівники ТОВ відзивають свої підписи на інвентаризаційних описах та актах оцінки майна.

Ретельно дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про безпідставність заявленого ТОВ позову та залишив його без задоволення, оскільки ствердження останнього про те, що договір оренди від 19.11.2003 р. є чинним та діючим до сьогоднішнього часу повністю спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до пунктів 4 Прикінцевих положень, як Господарського, так і Цивільного кодексу України положення цих Кодексів застосовуються щодо тих прав та обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями. У зв’язку з тим, що правовідносини між сторонами у справі щодо розірвання договору оренди від 19.11.2003 р. виникли у 2006 році місцевий суд правомірно застосував для вирішення спору положення чинних ЦК та ГК України, а також Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Відповідно до вимог ст. ст. 188, 291 ГК України та ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 6.13 статуту ТОВ –керівництво поточною діяльністю товариства здійснює генеральний директор, який призначається зборами засновників. Генеральний директор товариства здійснює оперативне керівництво поточними справами підприємства, представляє інтереси підприємства у взаємовідносинах з іншими підприємствами, установами, організаціями, державними органами, від імені підприємства укладає договори,    що    стосуються    діяльності підприємства, має право без довіреності виконувати дії від імені підприємства.

Як слідує з матеріалів справи, саме генеральний директор ТОВ, діючи в межах своїх повноважень, 02.06.2006 р. звернувся до Фонду з пропозицією, викладеною в листі за № 01-1262 щодо розірвання договору оренди від 19.11.2003 р.

Матеріали справи однозначно свідчать про те, що ця пропозиція ТОВ була прийнята Фондом та про це було достовірно відомо ТОВ, що вбачається з листування сторін між собою та Міністерством охорони здоров’я України (листи Фонду від 05.06.2006 р. на яких міститься підпис генерального директора ТОВ), а також наступними діями ТОВ: підписанням угоди від 07.07.2006 р. про порядок повернення Фонду державного майна, у зв’язку з припиненням дії договору від 19.11.2003 р., складанням передаточного балансу станом на 30.06.2006 р., підписанням протоколів № 1 та № 2 засідання комісії по розмежуванню та оцінки майна цілісного майнового комплексу, а також зведеного акту інвентаризації майна від 20.07.2006 р.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, у зв’язку з чим вважати, що сторонами договору оренди від 19.11.2003 р. не досягнута згода щодо дострокового розірвання договору –неможливо, а тому протилежні ствердження ТОВ до уваги прийнятими бути не можуть.

При викладених обставинах суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що сторонами договору оренди від 19.11.2003 р. було досягнуто згоди щодо розірвання зазначеного договору з 05.06.2006 р. і саме тому ними була розпочата процедура повернення об’єкту оренди, як то передбачено ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та ст. 785 ЦК України.

Ці висновки місцевого суду, крім вищенаведеного, ґрунтуються і на наступних діях сторін. Зокрема, сторонами укладена угода від 07.07.2006 р. про порядок повернення Фонду державного майна, у зв’язку з припиненням дії договору від 19.11.2003 р., яка, до речі, до сьогоднішнього часу є чинною та діючою. На виконання вищеназваної угоди ТОВ складений передаточний баланс станом на 30.06.2006 р. Сторонами підписані протокол № 1 засідання комісії по розмежуванню та оцінки майна цілісного майнового комплексу, зведений акт інвентаризації майна від 20.07.2006 р., протокол № 2 засідання комісії по розмежуванню та оцінки майна.

Згідно ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов’язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, у зв’язку з чим суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що договір оренди від 19.11.2003 р. припинився з моменту досягнення сторонами згоди щодо його розірвання, а саме з 05.06.2006 р.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” у разі розірвання договору оренди орендар зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених у договорі, тому процедура повернення об’єкту оренди і розпочинається саме після розірвання договору і свідчить про припинення орендних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи дії щодо повернення об’єкту оренди до сфери управління Міністерства охорони здоров’я України, Фонд керувалося Порядком повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренду, що затверджений наказом Фонду Державного майна України від 07.08.1997 р. № 847 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.1997 р. за № 446/22503, який регламентує всю процедуру повернення майна.

Доказів, що свідчать про порушення Фондом названого Порядку або інших норм чинного законодавства України в матеріалах справи не міститься.

Посиланням ТОВ на ст. 795 ЦК України та наявність у договорі п. 2.5, яким передбачено, що майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі суд першої інстанції дав вірну оцінку та дійшов до правильного висновку про те, що підписання такого акта свідчить лише про повернення об’єкту оренди в результаті припинення орендних відносин, але не має ніякого відношення до визначення часу припинення дії самого договору.

Не заслуговують на увагу і посилання ТОВ про відсутність єдиного, оформленого у письмовому виді документу про розірвання договору оренди від 19.11.2003 р., як на підставу чинності зазначеного договору, оскільки названий договір був укладений у простій письмовій формі та не містить в собі застережень щодо його розірвання лише шляхом укладення єдиного, окремого документу. Тому, листування сторін з питання розірвання договору слід вважати правочином щодо розірвання договору, що вчинений у письмовій формі в порядку ч. 1 ст. 207 ЦК України.

Посилання ТОВ на лист від 08.09.2006 р. за № 01-2139, яким ТОВ відізвало свою пропозицію викладену в листі Фонду за № 01-1262 від 02.06.2006 р. щодо розірвання договору оренди  від   19.11.2003 р. та заяви працівників ТОВ про відзив своїх підписів на інвентаризаційних описах та актах оцінки майна, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відзив підписів на документах та відзив листів, що породжують певні юридичні наслідки не передбачений чинним законодавством України, яким чітко визначений порядок розірвання, визнання недійсними і т.д. укладених правочинів виключно в судовому порядку, а не шляхом відзиву підписів.

Безпідставними вважає колегія суддів посилання ТОВ на постанову господарського суду Одеської області у справі № 25/436-06-1171А, оскільки зазначене судове рішення не набрало законної сили, так як оскаржене Підприємством в апеляційному порядку та справа прийнята до провадження Одеського апеляційного адміністративного суду. Крім того, резолютивна частина названої постанови місцевого суду не містить в собі даних про визнання договору оренди від 19.11.2003 р. діючим і не розірваним за згодою сторін, а міркування суду, викладені в мотивувальній частині постанови, не можна розглядати, як встановлення судом фактів, що мають преюдиціальне значення та не підлягають додатковому доказуванню при розгляді іншої справи за участю інших сторін.

Посилання скаржника на його листування з Фондом та Міністерством охорони здоров’я України жодним чином не спростовують висновки суду першої інстанції про розірвання договору оренди від 19.11.2003 р. за згодою сторін з 05.06.2006 р. Навпаки, як правильно зазначив місцевий суд, матеріали справи однозначно свідчать про те, що ТОВ починаючи з серпня 2006 р. вважало договір оренди від 19.11.2003 р. розірваним, а тому зверталось до Фонду та Фонду Державного майна України з заявами про укладення нового договору оренди цілісного майнового комплексу.

Необґрунтованими є доводи ТОВ щодо ліквідації Підприємства, оскільки відповідно до вимог ст. 104 ЦК України та Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” юридична особа є такою, що припинилась з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Даних про здійснення в ЄДРПОУ запису про припинення Підприємства в матеріалах справи не міститься, у зв’язку з чим протилежні ствердження скаржника до уваги прийнятими бути не можуть.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101–105 ГПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 17.07.2007 року у справі № 30-6/22-07-377 –залишити без змін, а апеляційну скаргу Одеського виробничого хіміко-фармацевтичного підприємства „Біостимулятор” у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Одеса –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                         В. В. Шевченко

Судді                                                                               В. В. Бєляновський

М. А. Мирошниченко

Постанову підписано 07.12.2007 р.