П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року                                                                                 м. Київ

Судова палата у господарських справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого:

Шицького І.Б.,

суддів:

Гуля В.С.,
Карпечкіна П.Ф.  Колесника
П.І.,     Новікової Т.О.,

Черногуза Ф.Ф.,  Щотки С. О.

за
участю представників:

позивача
-  ОСОБА_1,

Генеральної
прокуратури України  -  Савицької О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційне подання  Генерального прокурора України на постанову
Вищого господарського суду України від 14 вересня 2006 року у справі за позовом
дочірнього підприємства відкритого акціонерного товариства “Квазар” -
“Квазар-ЖЕС” ( ДП “Квазар - ЖЕС”) до відкритого акціонерного товариства
“Квазар” ( ВАТ “Квазар”) про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

У
березні 2005 року арбітражний керуючий -ліквідатор ДП “Квазар - ЖЕС”  ОСОБА_1 подав у господарський суд міста Києва
позов до  ВАТ “Квазар” про визнання права
власності на нерухоме майно за ДП “Квазар - ЖЕС” , а саме: на підвальні
нежитлові приміщення житлового будинку по

вул.
Гречка, 9 (літера А) площею 711,6 кв.м., нежитлове   приміщення №
97 першого поверху житлового будинку по вул. Корольова, 2 (літера А)
площею 241, 5 кв.м.; нежитлове приміщення № 98 першого поверху житлового
будинку по вул. Корольова, 2 (літера А) площею 121,2 кв.м.

Позовні вимоги  мотивовані тим, що
вказане майно передано відповідачем до статутного фонду позивача за
розділювальним балансом (акт передачі матеріальних цінностей від 3 січня 1997
року) при створенні останнього внаслідок реорганізації відповідача шляхом
виділення.  За  період з 3 січня 1997 року позивач здійснював
фактичне володіння, користування і розпорядження зазначеним нерухомим майном,
власними силами, за власні кошти здійснював життєзабезпечення, ремонт та
реконструкцію зазначених об'єктів.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10 жовтня 2003 року порушено справу № 43/26 про банкрутство позивача.
Постановою того ж суду від 23 квітня 2004 року підприємство визнано банкрутом і
відкрито ліквідаційну процедуру.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24 березня 2005 року позов
задоволено, визнано право власності позивача на спірне нерухоме майно.
Зобов'язано Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна зареєструвати право власності  ДП “Квазар - ЖЕС” на підвальні нежитлові
приміщення житлового будинку по вул. Гречка, 9 (літера А) площею 711,6кв.м.;
нежитлове приміщення №97 першого поверху житлового будинку по вул. Корольова,2
(літера А) площею 241,5 кв.м.; нежитлове приміщення №98 першого поверху
житлового будинку по вул. Корольова, 2 (літера А) площею 121,2кв.м.

При цьому суд виходив з  положень
Закону України “Про підприємства в Україні”, Закону України “Про власність” та
із того факту, що спірне майно на момент створення  та реєстрації ДП “Квазар-ЖЕС”  за даними Фонду державного майна України не
перебувало у державній власності, оскільки ВАТ “Квазар”  на цей момент
було повністю приватизоване.

Постановою Вищого господарського суду України від 14 вересня 2006 року
вказане рішення суду першої інстанції у справі залишено без змін.

У касаційному поданні ставиться питання про скасування зазначеної постанови
Вищого господарського суду України з підстав її невідповідності рішенням
Верховного Суду України з питань застосування норм матеріального права та
порушення судом норм матеріального, процесуального права. При цьому прокурор послався
на те, що спірне майно, на яке визнано право власності за рішенням суду,
належить до майна, що не увійшло до статутного фонду ВАТ “Квазар”  і, відповідно, залишилось у державній
власності. Прийняті у справі рішення впливають на права й обов'язки Фонду
державного майна України, як державного органу приватизації, який не було
залучено до участі у справі.

Ухвалою колегії суддів Верховного Суду України від 25 січня 2007 року
порушено касаційне провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду
України від 14 вересня 2006 року у справі № 43/229.

Заслухавши суддю-доповідача, представників Генеральної
прокуратури України, позивача,
обговоривши доводи касаційного подання і перевіривши матеріали справи,
Судова палата у господарських справах Верховного Суду України вважає, що
касаційне подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок місцевого господарського суду в рішенні від 24
березня 2006 року, яке залишене без змін оскарженою постановою Вищого
господарського суду України про те, що позивач є  власником спірних приміщень помилковий і не
ґрунтується на положеннях законодавства, що регулює  спірні правовідносини.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, ДП
“Квазар-ЖЕС” створено внаслідок реорганізації ВАТ „Квазар” шляхом виділення
економічно відокремленого підрозділу „Квазар-побут”, що   підтверджується протоколом засідання
правління  ВАТ “Квазар" №9 від 25
січня 1996 року, наказом голови правління ВАТ „Квазар” від 14 жовтня 1996 року
№ 202, статутом ДП „Квазар - ЖЕС”, що зареєстрований Шевченківською районною
державною адміністрацією м. Києва (реєстраційний запис № 08480 від 24.12.1996),
свідоцтвом про державну реєстрацію ДП „Квазар - ЖЕС”.

На виконання
наказу голови правління ВАТ „Квазар” від 14 жовтня 1996 року № 202 головним
бухгалтером ВАТ „Квазар” та директором „Квазар - ЖЕС” було підготовлено
розділювальний баланс станом на 1 січня 1997 року і передано (прийнято)
відповідні матеріальні цінності на баланс ДП „Квазар - ЖЕС”.

За актом від 3 січня 1997 року передачі матеріальних
цінностей  ДП “Квазар - ЖЕС” передано
рухоме та нерухоме майно, зокрема, житловий будинок по вул. Гречка, 9 (літера
А), житловий будинок по вул. Корольова, 2 (літера А).

За період з 3 січня 1997 року ДП „Квазар - ЖЕС”   власними силами та за власні кошти
здійснювало життєзабезпечення, ремонт та реконструкцію зазначених об'єктів.

ВАТ “Квазар” було створено Міністерством машинобудування
та військово-промислового комплексу України, правонаступником якого є
Міністерство промислової політики України, шляхом корпоратизації державного
підприємства завод “Квазар”.

Згідно листа Фонду державного майна України від 20 січня
2004 року  № 17-101 інформацію щодо
майна, яке не ввійшло до статутного фонду
ВАТ “Квазар”, можна отримати у засновника, тобто в Міністерстві
промислової політики України.

При цьому, як посилалося у своїй касаційній скарзі на
рішення суду першої інстанції Міністерство промислової політики України,
відповідно до акту інвентаризації державного
майна, яке не ввійшло до статутного фонду

ВАТ
“Квазар” від 15 грудня 1997 року, затвердженого 31 грудня 1997 року заступником
Міністра промислової політики України, житлові будинки по вул. Корольова,2 та
вул. Гречка, 9 станом на 31 грудня 1997 року перебували у державній власності.

Господарські суди
не надали належної оцінки вказаним обставинам, не з'ясували питання про
правовий режим спірного майна, яке знаходилося на балансі  ВАТ
“Квазар”, а потім ДП “Квазар-ЖЕС” та перебувало у їх володінні і
користуванні, а також чи має  ДП
“Квазар-ЖЕС” право розпоряджатися ним як власник.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 29 грудня 1976 року за № 11 ( зі змінами, внесеними постановами  від 24 квітня 1981 року за №4, від 25 грудня
1992 року за № 13 та від 25 травня 1998 року за № 15) “Про судове рішення”
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Задовольняючи позов, судові інстанції належним чином не
з'ясували підстави набуття права власності
ВАТ “Квазар”, а в подальшому і ДП “Квазар-ЖЕС” на спірне майно з огляду
на те, що матеріали справи  не містять
і  судом не  досліджувались докази того, яке саме майно
передавалося  до статутного фонду  ВАТ “Квазар “ в процесі корпоратизації та чи
входило спірне майно до цього складу.

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення не
можуть вважатися законними і обґрунтованими,
тому вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
11117 - 11120 ГПК України, Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України

п о с т а н
о в и л а :

Касаційне подання Генерального прокурора задовольнити.

Постанову Вищого господарського суду України від  14 вересня 2006 р та рішення господарського
суду міста Києва від 24 березня 2005 року у справі № 43/229 скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є
остаточною  і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

І.Б.
Шицький

судді:

В.С. Гуль

П.Ф. Карпечкін
П.І. Колесник
Т.О. Новікова Т.О.
Ф.Ф. Черногуз
С.О. Щотка