ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"25" жовтня 2007 р.                                                                   Справа № 293/13-05/19

м. Київ, вул. Комінтерну, 16

(зал судових засідань №  203)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді     Карпечкіна Т. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом
Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Київ

до
Товариства з обмеженою відповідальністю „МВСС”, м. Бровари

про
стягнення 5086,00 грн.

при секретарі  (пом. судді) Десятниковій В. Б.

За участю представників сторін:

від позивача:      не з’явився;

від відповідача:  Шурига О. І. (дов. від 29.12.2006 року).

Суть спору:

Київське обласне відділення Фонду соціального захисту  інвалідів (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом до  Товариства з обмеженою відповідальністю „МВСС” (далі - відповідач)  про  стягнення      5086,00 грн.  штрафних санкцій за недодержання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Постановою від 10 липня 2007 року № 293/13-05 Вищого господарського суду України, скасовано рішення господарського суду Київської області від      07.11.2005 року у справі № 293/13-05 та справу передано для нового розгляду за правилами адміністративного судочинства до господарського суду Київської області.

Згідно резолюції В.о. голови господарського суду Київської області Короткевича А. Є. від 24 липня 2007 року справу № 293/13-05 передано до провадження судді Карпечкіну Т. П.

Ухвалою від 24 липня 2007 року справу № 293/13-05 прийнято до провадження суддею Карпечкіним Т. П., присвоєно №  293/13-05/19 та призначено до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в супереч ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” відповідачем порушено норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, оскільки загальна кількість працюючих на підприємстві відповідача складає 23 чоловіки, норматив встановлено одне робоче місце для забезпечення працевлаштування інвалідів. Фактично на підприємстві відповідача не зайнято робоче місце інвалідом. Згідно ч. 1 ст. 19 та ст. 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” підприємства (об’єднання). Установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції. Відповідач повинен був самостійно перерахувати в штрафні санкції у розмірі 5086,00 грн. Але в супереч зазначеним нормам закону відповідач не сплатив штрафні санкції в розмірі 5086,00 грн. Позивач просить суд позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача 5086,00 грн. штрафних санкцій за недодержання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Представник відповідача в усних поясненнях наданих суду в попередніх судових засіданнях та в письмових поясненнях викладених в відзиві на позовну заяву проти позову заперечує.  Заперечення обґрунтовані тим, що повідомлення про перевірку та розпорядження, виданого Київським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів № 83 від 08.06.2004 року, на підприємстві якого провідний спеціаліст Кубишкина Н. Г. мала провести звірку, підприємство не одержувало. Також відповідач зазначає. що акт по контролю за виконанням нормативу працевлаштування інвалідів, своєчасним та повним надходженням штрафних санкцій до державного бюджету, складено з порушенням чинного законодавства.

Розглянувши справу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено.

У відповідності до ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі-Закон), для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від загальної численності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік –у кількості одного робочого місця.

В матеріалах справи наявний звіт відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2004 рік по формі № 10-ПІ, відповідно до відомостей якого середньоблікова численність штатних працівників облікового складу підприємства становить 23 чоловіка, а кількість робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів відповідачем згідно з встановленим нормативом складає 1 місце, але фактично на підприємстві у 2004 році інваліди не працювали. Звіт підписала та подала головний бухгалтер підприємства.

Але з наданого представником відповідача звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2004 рік по формі 10-ПІ, підписаного керівником підприємства та головним бухгалтером. На підприємстві в 2004 році фактично працював один інвалід.

Факт того, що на підприємстві відповідача в 2004 році працював один інвалід підтверджується наказом № 8-ОК від 16.02.2004 року про прийняття на роботу на посаду комерційного директора з 16.02.2004 року Бесєдіна Анатолія Андрійовича згідно пенсійного посвідчення інваліда першої групи ЧАЕС та трудовою книжкою з відміткою Броварського міського відділу соціального забезпечення про призначення останньому пенсії (копії наявні в матеріалах справи).

Таким чином відповідачем додержано приписи ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” щодо нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

З врахуванням зазначеного суд вважає правомірним та обґрунтованим в позові Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовити повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 61,  124 Конституції України,     ст.ст. 158-163 КАС України,

п  о  с  т  а  н  о  в  и  в  :

1. В  позові  Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя                                                                                                 Карпечкін Т.П.