ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"24" вересня 2007 р.                                                                              Справа № 10/468-07

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська фармацевтична компанія „Фра-М”, м. Київ

до Білоцерківської центральної районної лікарні, с. Шкарівка

про стягнення  28888,40 грн.

суддя                                                                                                              О.В.Тищенко

Представники:

від позивача:  Савощенко Н.А. (довіреніть від 11.07.2007р. № 327)

від відповідача: Ковальчук Л.О. (довіреність від 21.09.2007р. № 27)

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська фармацевтична компанія „Фра-М”, м. Київ до Білоцерківської центральної районної лікарні, с. Шкарівка про стягнення  28888,40 грн. заборгованості з яких: 27177,78 грн. основний борг, 1326,38 грн. пеня, 166,50 грн. 3% річних, 217,74 сума інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.07.2007р. було порушено провадження в справі та призначено до розгляду на 24.09.2007р.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань, які виникли за договорами  поставки товару від 15.01.2007р. № 21 та від 20.09.2006р. № 355, в зв’язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, щодо оплати поставленого товару в сумі 27177,78 грн.

Через загальний відділ господарського суду Київської області 24.09.2007р. від представника позивача надійшла заява про збільшення суми позовних вимог в частині нарахування штрафних санкцій, в якій останній просить стягнути з відповідача: 2639,90 грн. пені, 397,38грн. 3% річних та 1373,49 грн. суму інфляційних втрат.

Представник позивача  в судовому засіданні 24.09.2007р. позовні вимоги підтримав, оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідача в відзиві на позовну заяву від 03.09.2007р. № 355 позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує.

Розглянувши  матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

20.09.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Українська фармацевтична компанія „Фра-М” (постачальник) та Білоцерківською центральною районною лікарнею (покупець) було укладено Договір поставки товару № 355 (Договір № 355) та 15.01.2007р. між сторонами було укладено Договір поставки № 21 (Договір № 21), відповідно до умов зазначених договорів постачальник зобов’язується систематично  поставляти та передавати у власність покупця лікарські засоби, товари медичного призначення, засоби особистої гігієни, а покупець зобов’язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору № 355 та Договору № 21 загальна кількість товару, що має бути  поставлена, їх часткове співвідношення, (асортимент, номенклатура), ціна товару встановлюється сторонами в накладних (специфікаціях у понятті ст. 266 Господарського кодексу  України), що є невід’ємною частиною даного Договору.

Поставка товару здійснюється шляхом доставки за адресою, вказаною покупцем, або на умовах самовивозу (п.2.1 Договору № 355 та Договору № 21).

Згідно з п. 3.1 Договору № 355 та Договору № 21 сума вартості кожної поставки, відтермінування оплати поставленого товару  і розмір націнки вказується в накладних, які є невід’ємною  частиною Договору.

Розрахунки за кожну партію товару  здійснюються у безготівковому порядку  у формі платіжного доручення  або в іншій формі оплати, які  передбачені діючим законодавством (п. 3.2 Договору № 355 та Договору № 21).

Позивачем у відповідності до умов Договору № 355 та Договору № 21 було поставлено товар на загальну суму 27177,78 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними та довіреностями на отримання товару.

Копії вищезазначених документів залучено до матеріалів справи, оригінали було надано суду для огляду у судовому засіданні.

Відповідачем поставлений товар повинен був розрахуватися протягом 30 днів від дати поставки товару, як це зазначено в товарно-транспортних накладних.

Відповідач в порушення умов Договору № 355 та Договору № 21 за поставлений товар не розрахувався.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по Договору № 355 та Договору № 21 становить 27177,78 грн., що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків, який підписано повноважними представниками сторін та скріплений печатками.

Згідно зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб”єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов”язання належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, згідно ст. 526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання (неналежне виконання).

За таких обставин суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума основного боргу в розмірі 27177,78 грн., яка  є обгрунтованою та правомірною.

Позивачем відповідно до п. 5.2  Договору № 355, Договору № 21 та Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” нарахована пеня в розмірі 2639,90 грн.

Відповідно до ст. 232 ГК України нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано.

Позивачем при нарахуванні суми пені порушено вимоги ст. 232 ГК України, оскільки суму пені нараховано за 246 днів прострочки платежу.

Крім того, з  розрахунку позивача вбачається, що останнім нараховано суму пені на подвійну облікову ставку НБУ в розмірі 8,5 %, проте, як з 01.06.2007р. розмір подвійної облікової ставки НБУ становить 8,0% (Лист НБУ від 17.05.2007 р. N 14-011/1150-5118).

Отже, відповідно до обгрунтованого розрахунку суду розмір пені становить 2264,31 грн., яка підлягає задоволенню.

Також, позивачем було нараховано суму інфляційних втрат в розмірі  1373,49 грн. та суму 3% річних в розмірі 397,38 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов”язань, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене вимоги про стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 1373,49 грн. та суму 3% річних в розмірі 397,38  грн. підлягає задоволенню.

Таким чином, задоволенню підлягає сума основного боргу в розмірі  27177,78 грн.,   397,38 грн. 3% річних,   2264,31 грн. пені та 1373,49 грн. суму інфляційних втрат.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задовольнити частково.

2. Стягнути  з Білоцерківської центральної районної лікарні (09170, Київська область, Білоцерківський район, с. Шкарівка, вул. Радгоспна, 7, , р/р 1000 в ВДК, МФО 821018 або з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська фармацевтична компанія „Фра-М” (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9-в, код ЄДРПОУ 334971, р/р 6425 в АКБ «Мрія», МФО 321767), 27177,78 грн. основного боргу,   397,38 грн. 3% річних,   2264,31 грн. пені та 1373,49 грн. суму інфляційних втрат, а також судові витрати:  312,12 грн. державного мита та  116,59 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.   В решті позовних вимог відмовити.

4.  Копію рішення надіслати сторонам.

Наказ  видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                Тищенко О.В.