ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ                РІШЕННЯ
"04" вересня 2007 р.                                                             Справа №  13/4095
Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Скиби Г.М., секретаря судового засідання Бордунос Л.І. в приміщенні господарського суду Черкаської області розглянув у відкритому судовому засіданні справу   за позовом   Черкаського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Управління з контролю за використанням та охороною земель у Черкаській області  м. Черкаси, вул. Смілянська, 131
за участю представників сторін:
прокурор: Синецька О.Ю. –помічник прокурора –за посадою, посвідчення №1102 від 09.06.05 р.;
від позивача: Прітченко В.І. –за дорученням №375/1-9 від 04.09.2007 р.;
від відповідача: Кузьмичова Р.М. –директор - за посадою.
Заслухавши пояснення  прокурора, представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд  ВСТАНОВИВ:
Черкаською міжрайонною природоохоронною прокуратурою проведено перевірку, якою встановлено, що рішенням  Вознесенської  сільської ради Золотоніського району Черкаської області  №12-6/У «Про затвердження  проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки»від  26 квітня 2007 року  затверджено проект із землеустрою  щодо відведення  в короткострокову  оренду терміном на п’ять років земельної ділянки площею 0,8076 ГА приватному  підприємству «Карат-2000» для  промислового використання  (переробка та зберігання  сільськогосподарської  продукції) із земель запасу Вознесенської сільської ради.
Відповідно до ст.207 Земельного кодексу України відшкодуванню підлягають  втрати  сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва  сільськогосподарському та лісовому господарству внаслідок вилучення  їх для потреб, не пов’язаних із сільськогосподарським та лісогосподарським виробництвом. Згідно п.4 «Порядку визначення втрат сільськогосподарського  та лісогосподарського виробництва, які підлягають  відшкодуванню», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1279 від 17 листопада 1997 року, відшкодуванню втрат  сільськогосподарського та лісогосподарського  виробництва, спричинених  вилученням  сільськогосподарських  і лісових угідь для цілей, не пов’язаних із веденням  сільського і лісового господарства,  провадиться юридичними і фізичними особами в 2-місячний термін після  затвердження  в установленому порядку  проекту відведення їм земельних ділянок, а у випадках поетапного освоєння відведених угідь  для добування корисних копалин відкритим способом –  у міру їх  фактичного надання.
Згідно ст.209 Земельного кодексу України втрати  сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, зумовлені вилученням  сільськогосподарських  угідь, лісових земель та чагарників, підлягають відшкодуванню  і зараховуються на спеціальні рахунки відповідних місцевих рад у таких розмірах: обласним радам –25 відсотків, районним радам –15 відсотків, сільським радам –60 відсотків.
Згідно зі ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Несвоєчасна оплата  відповідачем коштів, передбачених у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського та лісового виробництва, порушує інтереси  держави у сфері  земельних відносин, унеможливлює використання цих коштів на передбачені ст. 109 ЗК України цілі, а саме: освоєння земель  для сільськогосподарських та  лісогосподарських потреб, поліпшення відповідних угідь, охорону земель відповідно до розроблених програм  та проектів землеустрою.
Втрати сільськогосподарського виробництва, у зв’язку  із вилученням ділянки із сільськогосподарського  обігу, відповідно до  розрахунку, проведеного  у відповідності  до постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 1997 року №1279 «Про розміри  та порядок  визначення втрат  сільськогосподарського  виробництва, які підлягають відшкодуванню», складають
Відповідач проти позовних вимог заперечує. Вказує на відсутність договору оренди землі та неможливість користування земельною ділянкою. Представник відповідача вказує на неодноразові звернення до органів місцевого самоврядування з вимогами надати номери рахунків для перерахування грошових коштів на відшкодування вказаних збитків, але ці реквізити не надані.
Інших доказів, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення –суду не подано.
Оцінюючи зібрані докази, господарський суд дійшов висновку, що вимоги підлягають до задоволення:
-          Прокурор обгрунтовано звернувся до суду з вимогою примусового стягнення втрат
сільськогосподарського виробництва, оскільки зацікавлена сторона не відшкодувала втрати с/г виробництва в двомісячний термін після затвердження проекту відведення земельної ділянки –п. 4 Постанови КМУ від 17 листопада 1997 року №1279;
- рішенням від 14.04.2006 року №1-8/V Вознесенська сільська рада змінили цільове призначення земельної ділянки, що надається в оренду відповідачу;
- доказів оплати розміру втрат с/господарського виробництва по спірній земельній ділянці відповідач не надав.
Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на  відповідача повністю –123 грн. 31 коп. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення Господарського процесу.
Керуючись ст.ст. 49, 82, 84 ГПК України, господарський суд -
Позов задовольнити повністю.
3082 грн. 75 коп. втрат с/господарського виробництва;
1849 грн. 65 коп. втрат с/господарського виробництва;
7398 грн. 60 коп. втрат с/господарського виробництва.
123  грн. 31 коп.  державного мита.
118 грн. витрат на і формаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Накази видати  після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Суддя                                                                                               Скиба Г.М.