ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.12.2007
Справа № 2-78/2007

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Лотоцької Л.О.

суддів:    Бахмат
Р.М. ( доповідач), Євстигнеєва О.С.

при секретарі
Ролдугіної Н.В.

за участю представників сторін, які
були присутні у судовому засіданні 13.11.07 р.:

від позивача:
ОСОБА_2 (дов. № 1-1463 від 11.09.07 р.);

від відповідача: Петрова І.В.
(дов. № 102  від 28.02.06 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу  Закритого
акціонерного товариства “Світловодський завод “Луч” м.Світловодськ на
рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської обл.  від 21.06.2007 р. у справі №
2-78/2007

за позовом:  ОСОБА_1 м.Світловодськ

до
Закритого акціонерного товариства “Світловодський завод
“Луч” м.Світловодськ

про
стягнення
вартості частки майна Товариства та частки прибутку

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської обл. від 21.06.2007 р. у справі № 2-78/07
стягнуто із ЗАТ “Світловодський завод “Луч” на користь ОСОБА_1 вартість його
частки майна, яка складає 0,88767 %, що в грошовому еквіваленті відповідає 13
661 грн. 24 коп., а також стягнуто 651 грн. за проведення судово -
бухгалтерської експертизи та сплату судового збору, а всього стягнуто з ЗАТ
“Світловодський завод “Луч” на користь ОСОБА_1 -14 312 грн. 24 коп.

ЗАТ “Світловодський завод “Луч” не
погодилося з вказаним рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Скаржник вважає  рішення незаконним у зв'язку із неповним
з'ясуванням судом обставин справи, що призвело до неправильного застосування
норм матеріального права.

Відповідач в апеляційній скарзі
вказує, що сам Установчий договір не може бути доказом того, що учасник
товариства вніс свій вклад у статутний фонд товариства і вважає, що належним
доказом внесення вкладу до статутного фонду любого товариства  є первинні бухгалтерські документи, які
повинні бути складені у відповідності до ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999 р. № 996-ХІУ.

ТОВ “Світловодський завод “Луч”
звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог не
надав суду первинних бухгалтерських документів про внесок до статутного фонду
ТОВ суму в розмірі 34 грн. 23 коп. та свідоцтво
учасника товариства, яке підтверджує повністю внесений вклад до
статутного фонду учасником, як  того
вимагає стаття 52 Закону України “Про господарські товариства”.

Відповідач вважає, що наявність
приватизаційного платіжного доручення № 89 від 23 грудня 1993 р. про переказ 1
050 000 карбованців та довідка ТОВ можуть лише свідчить про те, що ОСОБА_1
колись був учасником  ТОВ “Світловодський
завод “Луч”, але до 11 червня 2001 р. вийшов з учасників, а тому він
усвідомлював, що подання саме цих документів до суду не може бути
підтвердженням того, що він вніс свій вклад до статутного фонду товариства в
розмірі і в порядку, передбаченому Установчим договором, зареєстрованим
виконавчим  комітетом Світловодської
міської ради № 514 від 16.04.2003 р.

Скаржник зазначає в апеляційній
скарзі, що суд не звернув увагу на те, що рішенням загальних зборів учасників
ТОВ “Світловодський завод “Луч” від 01.06.2004 р. (протокол № 9) ОСОБА_1 було
виключено з учасників товариства з трьох складових підстав, одна з яких: “за
систематичне невиконання своїх обов'язків, рішення загальних зборів”.

Відповідач вважає, що приймаючи
рішення суд першої інстанції помилково керувався виключно висновком  приватного підприємства аудиторської фірми
“Олена” від 20.05.2007 р., згідно якого розрахунок вартості частини майна
товариства ОСОБА_1 пропорційно його частці у статутному фонді робила з рядка
300  (Статутний капітал) балансу ТОВ
“Світловодський завод “Луч” станом на 01.01.2003 р.

Скаржник вважає, що показники
частини вартості майна, що підлягає виплаті учаснику, слід брати виходячи з
розміру майна товариства на дату державної реєстрації змін до установчих
документів, які пов'язані з виходом
учасника з Товариства.

Відповідач зазначає в апеляційній
скарзі, що він заперечував проти проведення аудиторського висновку, мотивуючи
тим, що для розрахунку частини вартості майна, що підлягає виплаті учаснику при
виході, не потрібні спеціальні знання. Для цього достатньо елементарних знань
бухгалтера, який є на підприємстві або юриста, а тому вважає, що суд першої
інстанції помилково стягнув на користь ОСОБА_1 651 грн. за проведення
судово-бухгалтерської експертизи.

У запереченні на апеляційну скаргу
позивач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення так як вважає, що вказані в апеляційній скарзі твердження скаржника
не відповідають дійсності, оскільки відповідно до Статуту Товариства від
18.02.2004 р., реєстраційний № 514, його частка у Статутному фонді Товариства
складає 0,88767 %, що в грошовому еквіваленті -13 661,24 грн., що він
документально оформлений учасником товариства.

В судовому засіданні оголошувалася
перерва з 13.11.2007 р. до 04.12.2007 р. до 15 год.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної
скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали
справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи
правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

ОСОБА_1 з 1992 року працював у ТОВ
“Світловодський завод “Луч”, яке на теперішній час реорганізовано у Закрите
акціонерне товариство “Світловодський завод “Луч” і був одним із засновників
товариства  з придбанням частки його
майна, що підтверджується приватизаційним платіжним дорученням № 89 від 23
грудня 1993 р. (а.с. 166), за яким він доручив відділенню Ощадбанку № 3069
м.Світловодськ переказати належну йому суму 1 050 000 (один мільйон п'ятдесят
тисяч) карбованців. Одержувач вказаних коштів - орендне підприємство
Світловодський завод “Луч”, позабалансовий рахунок № 9946, через комерційний
банк “Дніпробанк” м.Світловодська.

Факт внесення ОСОБА_1 грошових коштів
підтверджується Довідкою заводу “Луч”, яка підписана директором та головним
бухгалтером і посвідчена печаткою заводу (а.с. 166).

У квітні місяці 2004 р., відповідно
до статті 38 Кодексу  законів про працю
України, позивачем був за власним бажанням розірваний трудовий договір з
товариством.

Згідно рішення учасників товариства
01.06.2004 р. (протокол № 9) ОСОБА_1 було виключено з учасників товариства.

З Установчого договору про
створення та діяльність ТОВ “Світловодський завод “Луч” (а.с. 111) вбачається,
що для забезпечення статутної діяльності товариства створено статутний фонд в
сумі 3 856 грн. і зазначено, що розмір частки учасника товариства - ОСОБА_1 в
статутному фонді товариства складає 34 грн. 23 коп. -що становить 0,88767 %,
проти чого відповідач не заперечує.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону
України “Про господарські товариства” та пункту 5.4 Статуту товариства (а.с.
89) при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому
виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частині у
статутному фонді.

Виплата провадиться після
затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12
місяців з дня виходу.

Позивач в позовній заяві стверджує,
що він 07.12.2004 р. з письмовою заявою звертався до керівництва товариства про
виплату йому вартості майна товариства, пропорційно його частці у статутному
фонді та виплати йому дивідендів, нарахованих за 2001 р.

Керівництво товариства відмовило
позивачу у виплаті посилаючись на те, що рішення про виплату і нарахування
дивідендів за 2001 р. не приймалося.

У червні 2005 р. позивач знову
звертався  до керівництва товариства про
виплату частки майна, але йому відповіли, що готівкою виплатити не мають
можливості, а тому необхідно відкрити власний рахунок у АТ “Укрінбанк”.

ОСОБА_1 відкрив рахунок у банку,
але до теперішнього часу так і не отримав частку майна, а тому звернувся з
позовом до суду, в якому просив суд: постановити рішення, яким стягнути з ЗАТ
“Світловодський завод “Луч” на його користь вартість його частки майна, яка
складає 0,88767 % у Статутному фонді Товариства та частину депонірованого
прибутку (дивіденди) товариства, нараховані в 2001-2004 р.р.; витребувати у ЗАТ
“Світловодський завод “Луч” звітність про нарахування дивідендів Товариства в
2001-2004 роках із зазначенням розміру дивідендів нарахованих в зазначений
період, тобто в 2001-2004 роках; у зв'язку з неможливістю визначення розміру
заборгованості Товариства перед ним просив призначити судово-бухгалтерську
експертизу, яку доручити ПП АФ “Олена”, юридична адреса: м.Світловодськ, вул.
Приморська, 54, кв. 49, перед якою поставити слідуючи питання:

-          яка складає сума заборгованості
Товариства перед ОСОБА_1 з урахуванням 0,88767 % частки майна у Статутному
фонді Товариства?

-          Яка складає сума заборгованості
товариства перед ОСОБА_1 по дивідендах за 2001-2004 роки з урахуванням
компенсації за несвоєчасність
розрахунку?

-          Витрати за проведення
судово-бухгалтерської експертизи покласти на відповідача, з урахуванням 300
грн. чоловіко/день.

Суд призначив по даній справі
судово-бухгалтерську експертизу, визнання якої доручив експертам ПП АФ “Олена”.

З аудиторського висновку “Про
результати судово-бухгалтерської експертизи” (а.с. 153) вбачається, що аудитору
були надані для перевірки такі документи: баланси підприємства за станом на
01.01.2003 р.; на 01.01.2004 р.; на 01.07.2004 р.; на 01.01.2005 р.; звіт про
прибутки та збитки за 2002 р., 2003 р.; 6 місяців 2004 р. та за 2004 р.;
протокол зборів учасників ТОВ “Світловодський завод “Луч” від 01.06.2004 р.
(а.с. 156-166).

Аудиторський висновок від
20.05.2007 р. не є висновком судової експертизи в розумінні Закону України “Про
судову експертизу”, а тому цей висновок не має заздалегідь встановленої сили і
переваг щодо інших  доказів (ч.5 ст. 42
та ч.2 ст. 43 ГПК України).

Відповідно до частини другої статті
10 Закону експертами можуть бути особи, які мають вищу освіту, пройшли
відповідну підготовку та атестацію як судові експерти певної спеціальності.
Реєстр атестованих судових експертів державних і підприємницьких структур та
громадян веде Міністерство юстиції України (ст. 9 Закону).

Статтею 7 Закону встановлено
перелік державних спеціалізованих установ та відомчих служб, які здійснюють
судово-експертну діяльність, а також яким надано право здійснювати її на
підприємницьких засадах на підставі
спеціального дозволу (ліцензії) та громадянам за разовими договорами. У
випадку якщо суд доручає проведення судової експертизи підприємницькій
структурі, йому слід було пересвідчитись чи можуть вони здійснювати таку
діяльність згідно з вимогами статей 7 та 10 Закону.

Суд зобов'язаний перевірити
повноваження експерта, наявність ліцензії на право здійснювати експертну
діяльність та свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта за
відповідною спеціалізацією у безпосереднього виконавця експертизи.

На вимогу Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської обл. 19.06.2007 р. ЗАТ “Світловодський
завод “Луч” надав розрахунок (а.с. 190) виплати вартості частини майна товариства
учаснику ОСОБА_1, який вибув, з якого вбачається, що власний капітал товариства
на момент виходу учасника (Ф1р.380) -1 510,9 т. грн.

Доля учасника у статутному фонді
-1510,9 х 0,88767 % = 13 411,81 грн.

З вказаної суми утримано 15 %
податок з доходу фізичних осіб = 13 411,81 х 15% = 2 011,77 грн.

Остаточна сума до виплати: 13
411,81 -2 011, 77 = 11 400 грн. 04 коп.

Вказаний розрахунок підписано
генеральним директором та головним бухгалтером товариства та скріплено
печаткою.

Колегія суддів погоджується з
розрахунком відповідача і вважає, що з ЗАТ “Світловодський завод “Луч” слід
стягнути на користь позивача вартість його частки майна, яка складає 0,88767 %,
що в грошовому еквіваленті відповідає 11 400 грн. 04 коп., а не 13 661 грн. 24
коп.

Оскільки, як вже було вище
зазначено, аудиторський висновок не є висновком судової експертизи “ в
розумінні Закону України “Про судову експертизу” норми статті 49 ГПК України
щодо розподілу судових витрат на неї не розповсюджуються, а тому позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача витрат за проведення судово-бухгалтерської
експертизи не підлягають задоволенню та покладанню на відповідача.

Зважаючи на вище викладене, керуючись
Законом України “Про судову експертизу”,
ст.ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства “Світловодський завод “Луч” м.Світловодськ задовольнити
частково.

Рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської  обл.
від 21.06.2007 р. у справі № 2-78/2007 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Стягнути з Закритого акціонерного
товариства “Світловодський завод “Луч”
на користь ОСОБА_1, який проживає АДРЕСА_1, вартість його частки майна,
яка складає 0,88767 %, що в грошовому еквіваленті відповідає 11 400 грн. 04
коп. та  50 грн. витрати по сплаті
державного мита.

Стягнути з Закритого акціонерного
товариства “Світловодський завод “Луч”  в
доход державного бюджету 64 грн.
державного мита.

Зобов'язати Світловодський
міськрайонний суд, згідно вимог статей 116-117 ГПК України,  видати накази.

Головуючий
Л.О.Лотоцька

Судді:
Р.М.Бахмат

О.С. Євстигнеєв

З
оригіналом згідно:

Пом.
судді
І.Г.Логвиненко

04.12.2007
р.