ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2007 р.
№ 43/215

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Грейц К.В.,

суддів:
Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
ТОВ "Гольфстрім плюс"

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2007 р.

у справі
№43/215

господарського суду
Донецької області

за позовом
ТОВ "SDS"

до
ТОВ "Гольфстрім плюс"

за участю третьої особи, яка не заяв ляє самостійних вимог на предмет спору
ТОВ "Артемівський деревопереробний комбінат"

про
стягнення збитків у сумі 205 000,00 грн.

у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
Вєдєнєєв С.О.

від відповідача:
Пивень М.І., Коломийцев В.А.

від третьої особи:
не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.08.2007 р. у справі №43/215 (суддя Зубченко І.В.) у задоволенні позовних вимог ТОВ "SDS" до ТОВ "Гольфстрім плюс" про стягнення збитків у розмірі 205 000,00 грн. відмовлено за недоведеністю. Судові витрати покладено на позивача.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ "SDS" було подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного господарського суду.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2007 р. у справі №43/215 (судді: Мирошниченко С.В., Шевкова Т.А., М'ясищев А.М.) апеляційну скаргу задоволено: рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2007 р. у справі №43/215 скасовано; позов задоволено: стягнуто з ТОВ "Гольфстрім плюс" на користь ТОВ "SDS" збитки в сумі 205 000,00 грн., витрати зі сплати державного мита в сумі 3 075,00 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

У касаційній скарзі ТОВ "Гольфстрім плюс" просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2007 р. у справі №43/215 та залишити без змін рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2007 р. у справі №43/215, посилаючись на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Третя особа не скористалася своїм процесуальним правом на участь свого представника у судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

04.04.2005 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду на виробництво ремонтно-будівельних робіт №2, за умов якого позивач доручив, а відповідач зобов'язався здійснити виконання робіт з монтажу системи опалення в будівлі Л7, що опалює оптово-роздрібний ринок „Дружба", який знаходиться за адресою: м.Донецьк, вул.Кірова, 90-А.

Згідно з п. 2 договору строк початку робіт —протягом 3-х банківських днів із моменту одержання передоплати, строк закінчення робіт при своєчасній поставці матеріалів — 2005 р.

Загальна вартість робіт визначена сторонами в п. 3.1 договору і складає  25 000,00 грн. Також зазначеним пунктом договору передбачено, що договірна ціна є динамічною і при зміні розрахунків ціноутворення, що вносяться Держбудом України, зміні рівня інфляції, встановленого Міністерством статистики та іншими законодавчими органами, сума договору підлягає  коригуванню.

Відповідно до п. 3.2 договору оплата робіт проводиться замовником-позивачем у справі: передоплата 50% кошторисної вартості виконаних робіт, залишок 50% —після підписання актів здачі-приймання робіт або поетапно по мірі виконання робіт.

06.05.2005 р. відповідачем на оплату робіт виставлений рахунок на суму 12 000,00 грн., який оплачений позивачем платіжними дорученнями від 17.05.2005 р. №1423, від 06.06.2005 р. №1675.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач свої зобов'язання за договором підряду виконав не в повному обсязі і неякісно, що підтверджується актом від 30.06.2005 р. №2 та листом відповідача №1/8 від 22.08.2006 р., яким підрядник підтвердив виконання робіт на суму 17 000,00 грн.

Крім того, позивачем було укладено договір будівельного підряду від 18.11.2004 р. №171 з Товариством з обмеженою відповідальністю „Артемівський деревопереробний комбінат" (підрядник), згідно з яким підрядник, зобов'язався провести роботи з капітального ремонту об'єкта, розташованого за адресою: м.Донецьк, вул.Кірова, 90, та здати його в строк до 18.11.2006 р. відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язався надати підрядникові будівельний майданчик, передати підрядникові затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти об'єкт та оплатити його.

За додатковою угодою від 12.10.2005 р. до договору будівельного підряду від 18.11.2004 р. №171 підрядник зобов'язався провести роботи з обладнання фальш-стін з гіпсокартону вздовж засклення на 2-7-му поверхах будівлі, розташованої за адресою: м.Донецьк, вул.Кірова, 90, та здати роботи в строк, вказаний в договорі. Відповідно до п. 1.6 строк початку робіт із обладнання фальш-стін з гіпсокартону —03.01.2006 р., строк закінчення робіт —31.08.2006 р.

Пунктами 4.5, 4.6 договору підряду від 18.11.2004 р. №171 та додатковою угодою до нього від 12.10.2005 р. встановлено, що у випадку затримки понад 30 днів передачі об'єкта комбінату замовник (позивач) сплачує комбінату (підряднику) штраф у сумі 20 000,00 грн., а якщо затримка передачі об'єкта перевищує 60 днів, позивач мав сплатити штраф у розмірі 10% від вартості договору.

Загальна вартість штрафу, яка сплачена позивачем комбінату за несвоєчасну передачу об’єкта за претензією від 11.08.2006 р. №71 платіжними дорученнями від 13.11.2006 р. №№11666, 11667, 11676, від 16.11.2006 р. №11791, становить 205 000,00 грн.

ТОВ "SDS", вважаючи, що невиконання ним зобов'язань зі своєчасної передачі об'єкта ТОВ "Артемівський деревопереробний комбінат" сталося з вини ТОВ "Гольфстрім плюс" внаслідок невиконання останнім  зобов'язань з обладнання системи опалення,  подало до господарського суду позов до ТОВ "Гольфстрім плюс" про стягнення збитків у вигляді додаткових витрат (штрафних санкцій, сплачених іншому суб’єкту), понесених внаслідок порушення зобов’язань відповідачем у сумі 205 000,00 грн. на підставі ст.ст.  611,  852 Цивільного кодексу України.

06.07.2007 р. ТОВ "SDS" подало до господарського суду доповнення до позовної заяви (а.с. 68), в якому обґрунтувало позовні вимоги нормами    ст. 1209 Цивільного кодексу України (відповідно до якої виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено причинно-наслід кового зв'язку між збитками позивача та діями відповідача; крім того, в порушення ст. 226 Господарського кодексу України позивач не вжив будь-яких заходів щодо уникнення або зменшення розміру збитків.

Скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції та задовольняючи позов, господарський суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач змушений був сплатити третій особі штрафні санкції згідно з умовами договору від 18.11.2004 р. №171 за затримку передачі об’єкта у зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань з обладнання системи опалення за договором № 2 від 04.04.2005 р., що складає суму збитків позивача, які підлягають відшкодуванню на підставі ст.ст. 623, 624 Цивільного кодексу України.

Однак, вищезазначені висновки господарських судів не є такими, що ґрунтуються на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, як це передбачено ст. 43 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Так, господарськими судами не встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, не надано оцінки всім доказам у справі.

Так, господарськими судами першої та апеляційної інстанції не взято до уваги, що позивач, звертаючись до суду за захистом своїх порушених прав, не визначився з нормативно-правовим обґрунтуванням позову, оскільки в позовній заяві (а.с. 2–4) позивач просить стягнути збитки за невиконання відповідачем зобов’язань за договором від 04.04.2005 р. №2 на підставі ст.ст. 611, 852 Цивільного кодексу України (якою врегулювало права замовника у разі порушення підрядником договору підряду), а в доповненні до позовної заяви (а.с. 68) позивач вже обґрунтовує позовні вимоги  нормами ст. 1209 Цивільного кодексу України, яка встановлює підстави відшкодування шкоди, завдані внаслідок недоліків  товарів, робіт (послуг) (згідно з якою продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них. Відшкодування шкоди не залежить від їхньої вини, а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах).

Однак, ні господарський суд першої інстанції, ні господарський суд апеляційної інстанції не уточнили підстави позову.

Господарський суд апеляційної інстанції, не уточнивши підстави позову, приймає рішення про стягнення з відповідача збитків на підставі ст.ст. 623, 624 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224–226 Господарського кодексу України.

Незважаючи на те, що позовні вимоги ґрунтувалися на неякісному виконанні відповідачем робіт за договором від 04.04.2005 р. №2 (про що свідчать приховані дефекти, виявлені при гідравлічних випробуваннях), господарські суди попередніх інстанцій не встановили які саме недоліки допустив відповідач при виконанні підрядних робіт, в тому числі, які приховані дефекти і коли були виявлені, якими документами (крім акта від 30.06.2005 р.) підтверджено наявність прихованих дефектів, в т.ч. якими документами підтверджено проведення гідравлічних випробувань і виявлення прихованих дефектів, оскільки акт №2 здачі-приймання виконаних робіт від 30.06.2005 р. (на який посилається позивач) свідчить, що "роботи виконано якісно і в строк; приховані дефекти, які виявлені при гідравлічних випробуваннях, зобов'язуємося усунути; сторони претензій не мають".

Крім того, господарськими судами не надано оцінки доводам відповідача щодо невиконання самим позивачем умов договору від 04.04.2005 р. №2 щодо своєчасного і повного внесення попередньої оплати в розмірі 50% кошторисної вартості виконаних робіт (12 500,00 грн.) протягом 10 днів після підписання договору (п.п. 3.2, 3.3 договору), оскільки позивачем було лише оплачено рахунок від 06.05.2005 р. за виконані роботи з монтажу системи опалення на суму 12 000,00 грн. платіжними дорученнями від 17.05.2005 р. №1423 на суму 3 600,00 грн. та від 06.06.2005 р. № 1675 на суму 8 400,00 грн.

Викладене свідчить про те, що судами зроблено висновки при неповно встановлених обставинах справи.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови "Про судове рішення" від 29.12.1976 р. №11 рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

У зв'язку з наведеним та врахуванням меж повноважень касаційної інстанції, встановлених ч. 2 ст. 1115 та ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа —передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене у зазначеній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством засоби для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та у відповідності з вимогами закону, вирішити спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 3 ст. 1119, ст.ст. 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Гольфстрім плюс" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2007 р. у справі №43/215 задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2007 р. у справі №43/215 та рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2007 р. у справі №43/215 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий                                                                                          К.Грейц

Судді                                                                                                       О.Глос

С.Бакуліна