ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа

Господарський суд Одеської області  у складі:

судді                                                Петрова В.С.

При секретарі                                 Стойковій М.Д.

За участю представників:

від позивача -      Марочкін В.О.;

від відповідача –Когут О.В.,

від третьої особи - не з'явився,

від Військової прокуратури Південного регіону України –Посполітак О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України „Південь”,  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерства оборони України, до Товариства з обмеженою відповідальністю „МПБ-Технопарк” про визнання інвестиційного договору недійсним за участю Військової прокуратури Південного регіону України та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „МПБ-Технопарк” до Державного підприємства Міністерства оборони України „Південь” про визнання дій незаконними та стягнення 443 726,00 грн. за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерства оборони України та Військової прокуратури Південного регіону України, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Міністерства оборони України „Південь” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „МПБ-Технопарк” про визнання недійсним інвестиційного договору № И/29А від 20.09.2006 р., посилаючись на наступне.

20.09.2006 року між ТОВ „МПБ-Технопарк” та ДП МОУ „Південь” було укладено інвестиційний договір № И/29А, згідно умов якого відповідач надає позивачу фінансові ресурси у вигляді інвестицій для загальних, спільних дій на проведення будівництва на двох земельних ділянках, які заходяться в користуванні позивача у відповідності до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 21.07.2003 року, який видано ДП „Південь” Авангардівською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, та зареєстровано у книзі записів актів на право землекористування за № Р-61-18 на підставі рішення сесії сільської ради від 10.06.2003 року №185.

Відповідно до п. 2.2.2. вказаного договору відповідач зобов'язується сплатити позивачу вартість нематеріального активу у вигляді права користування земельною ділянкою, а п. 2.1.12. розділу 2 та розділом 4 цього договору передбачено, що по закінченню будівництва на основі договору та акту введення в експлуатацію складсько-торгових приміщень  позивач зобов’язаний передати у власність ТОВ „МПБ-Технопарк” об’єкти інвестування та  погодити  межі  земельної  ділянки під  ними.

В пункті 6.1 інвестиційного договору № И/29А вказано, що договір укладено з метою одержання прибутку позивачем від передачі права користування земельною ділянкою, а відповідачем - права власності на складсько-торгові приміщення.

Але, позивач зазначає, що  ДП МОУ „Південь” не вправі самостійно вводити в експлуатацію складсько-торгівельні приміщення, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1243 від 22.09.2004 року - „Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів”, це питання віднесено до виключної компетенції державних приймальних комісій.

Так, Державне підприємство Міністерства оборони України «Південь»було створено згідно наказу Міністра оборони України № 286 від 15 липня 1998 року, яким було затверджено і Статут підприємства, а наказом Міністра оборони України № 421 від 24.11.1998 року ДП МОУ «Південь»було наділено основними фондами, в тому числі і асфальтовим майданчиком для зберігання техніки, розташованим на земельній ділянці площею 3,5 га, який прийнято на баланс підприємства згідно акту прийому-передачі від 26.12.1998 року.

Рішенням Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської  області № 185 від 10.06.2003 року із земель постійного користування квартирно-експлуатаційної частини Херсонського району земельна ділянка площею 6,5 га, з яких 3,5 га асфальтового майданчика надана для розміщення складсько-торгового комплексу в постійне користування ДП МОУ „Південь”.

Відповідно до п. 42 «Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями», затвердженого наказом Міністра оборони України № 483 від 22.12.1997 року заборонено зайняття таких земель під будівництво індивідуальних господарських приміщень третіми особами, а п. 39 передбачено, що передача земель оборони у тимчасове користування іншим суб'єктам господарювання відбувається лише за погодженням службових осіб Міністерства оборони України.

Але Міністерство оборони України як орган, до сфери управління якого входить ДП МОУ «Південь», не надавало своєї згоди на відчуження земельної ділянки площею 0,97 га у вигляді асфальтового майданчику на користь ТОВ «МПБ Технопарк»на перехід права власності на побудовані складсько-торгові приміщення до ТОВ «МПБ Технопарк».

Відтак, позивач як землекористувач у відповідності до вимог статей 95, 96 Земельного кодексу України, статті 415 Цивільного кодексу України має право самостійного господарювання на виділеній у користування земельній ділянці, дотримуючись при цьому правил використання землі за цільовим призначенням, але не має права самостійно, без узгодження з органом управління майном, розпоряджатися основними фондами у зв’язку з чим позивач просить суд визнати недійсним інвестиційний договір № И/29А від 20.09.2006 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.09.2007 р. порушено провадження у справі № 15/278-07-7533 та справу призначено до розгляду в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.09.2007 р. допущено до участі у справі № 15/278-07-7533 Військову прокуратуру Південного регіону України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.10.2007 р. залучено до участі у справі № 15/278-07-7533 Міністерство оборони України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю „МПБ-Технопарк” звернулось до господарського суду Одеської області із зустрічною позовною заявою до Державного підприємства Міністерства оборони України „Південь”, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України та Військова прокуратура Південного регіону України, про визнання незаконними дій ДП Міністерства оборони України „Південь” щодо призупинення виконання інвестиційного договору № И/29А від 20.09.2006 р., укладеного між ДП Міністерства оборони України „Південь” та ТОВ „МПБ-Технопарк”, та стягнення з ДП Міністерства оборони України „Південь” штрафу за невиконання умов зазначеного договору в сумі 443 726,00 грн. В обгрунтування зустрічної позовної заяви товариством зазначено, що призупинення як будівництва об’єктів інвестування, так і дії інвестиційного договору від 20.09.2006 року із боку відповідача є одностороннім та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, договору та наносить ТОВ „МПБ-Технопарк” збитки.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.12.2007 р. у справі № 15/278-07-7533 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю „МПБ-Технопарк” прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Відповідач –ТОВ „МПБ-Технопарк” проти позову Державного підприємства Міністерства оборони України „Південь” заперечує та вважає позовні вимоги безпідставними і необґрунтованими, про що зазначено у письмовому відзиві на позовну заяву (т.1 а.с. 95-98).

ДП Міністерства оборони України „Південь” відзив на зустрічний позов не надав, але в засіданні суду  представник пояснив, що ДП МОУ „Південь” проти зустрічних позовних вимог заперечує, вважає їх необгрунтованими та безпідставними.

Третя особа - Міністерство оборони України письмових пояснень по суті спору не надала, але в засіданні суду представник пояснив, що вважає позовні вимоги ДП МОУ  „Південь” обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ТОВ „МПБ-Технопарк” безпідставними та неправомірними.

Військова прокуратура Південного регіону України письмових пояснень по суті спору не надала, але в засіданні суду представник пояснив, що вважає позовні вимоги ДП МОУ  „Південь” правомірними та обґрунтованими, а зустрічні позовні вимоги ТОВ „МПБ-Технопарк” безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи та прокуратури, розглянувши та дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Наказом Міністра оборони України від 15.07.1998 року № 286 було створено Державне підприємство Міністерства оборони України „Південь”, що розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольській район, 7-й км Овідіопольської дороги.

На підставі наказу Міністра оборони України від 24.11.1998 року № 421 ДП МОУ „Південь” наділено основними фондами, у тому числі майданчиком для зберігання техніки військового містечка № 7 колишньої військової частини А4139, розташованим на земельній ділянці площею 6,5 га, який прийнято на баланс підприємства відповідно до акту прийому-передачі від 26.12.1998 р.

Рішенням Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 10.06.2003 року № 185 затверджено проект відведення в постійне користування із земель квартирно-експлуатаційної частини Херсонського району земельної ділянки площею 6,5 га Державному підприємству Міністерства оборони України „Південь” надана для розміщення складсько-торгівельного комплексу.

На підставі зазначеного рішення від 10.06.2003 р. Державному підприємству Міністерства оборони України „Південь” видано державний акт від 21.07.2003 р. серії І-ОД № 004805 на право постійного користування землею для розміщення складсько-торгового комплексу на зазначену земельну ділянку.

20.09.2006 року між ТОВ „МПБ-Технопарк” (інвестор) та ДП „Південь” (підприємство) укладено інвестиційний договір № И/29А, згідно умов якого ТОВ „МПБ –Технопарк” надає ДП МОУ „Південь” фінансові ресурси у вигляді інвестицій для загальних, спільних дій на проведення будівництва на двох земельних ділянках, які заходяться в користуванні ДП МОУ „Південь” у відповідності до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 21.07.2003 р., який видано ДП "Південь" Авангардівською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, та зареєстровано у книзі записів актів на право землекористування за № Р-61-18 на підставі рішення сесії сільської ради від 10.06.2003 року № 185.

Відповідно до п. 1 зазначеного договору інвестиційна діяльність передбачає будівництво об’єктів  нерухомого  майна, а саме: складсько-торгівельних приміщень першої черги у кількості 40 складсько-торгівельних приміщень площею 141,1 кв.м кожне, загальною площею 5644 кв.м.  на земельній ділянці 0,67 га у відповідності із генпланом земельної ділянки, та 76 торгівельно-складських приміщень площею 48 кв.м кожне, загальною площею 3648 кв. м., розташованих на земельній ділянці 0,3 га відповідно до генплану земельної ділянки, а також інженерних споруд та інфраструктури під зазначеними об’єктами, розташованими за адресою: Одеська область, Овідіопольській район, смт. Авангард, вул. Базова, 21.

Відповідно до п.2.2.2. вказаного договору ТОВ „МПБ –Технопарк” зобов'язується сплатити ДП МОУ „Південь” вартість нематеріального активу у вигляді права користування земельною ділянкою.

ТОВ „МПБ –Технопарк”, відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору, повинно перерахувати на рахунок ДП МОУ „Південь” суму інвестицій в розмірі, порядку та у строки,  встановлені „Графіком внесення інвестицій”, а також перерахувати грошові кошти відповідачу як вартість нематеріального активу у вигляді права користування земельною ділянкою відповідно до вартості, яка буде встановлена шляхом проведення незалежної оцінки вартості такого нематеріального активу відповідною ліцензійною організацією.

Так, як вбачається з матеріалів справи, у листопаді-грудні 2006 р. Товариством з обмеженою відповідальністю „МПБ –Технопарк” згідно умов інвестиційного договору № И/29А від 20.09.2006 р. здійснювались інвестиційні внески та вносилась плата за користування земельною ділянкою.

Сплата інвестиційних внесків підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: № 1 від 07.11.2006 р. про сплату 500 000,00 грн.; № 2 від 08.11.2006 р. про сплату 200 000,00 грн.; № 3 від 08.11.2006 р. про сплату 400 000,00 грн.; № 5 від 15.11.2006 р. про сплату 300 000,00 грн.; № 5 від 21.11.2006 р. про сплату 160 000,00 грн.; № 6 від 28.11.2006 р. про сплату 250 000,00 грн.; № 12 від 25.12.2006 р. про сплату 140 000,00 грн.;  № 18 від 27.12.2006 р. про сплату 200 000,00 грн.; № 19 від 27.12.2006 р. про сплату 50 830,00 грн. та № 20 від 27.12.2006 р. про сплату 17 800,00 грн., а плата за користування земельною ділянкою  підтверджується платіжними дорученнями:  № 4 від 08.11.2006 р. про сплату 26 900,00 грн. та № 7 від 15.12.2006 р. про сплату 224 100,00 грн.

Наказом Міністра оборони України від 13.10.2006 року № 598 з метою оптимізації структури і кількості державних підприємств, що належать до сфери управління Міністерству оборони України, та ефективного управління державним майном, на підставі Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 р. № 8-92 „Про управління майном, що є у загальнодержавній власності” наказано ліквідувати ДП МОУ „Південь”, ідентифікаційний код 24971375.

15.12.2006 р. Департамент економічної та господарської діяльності Міністерства Оборони України звернувся до ДП МОУ „Південь” з листом  за № 225П/5598, яким вимагає призупинити дію інвестиційного договору з ТОВ „МПБ –Технопарк” від 20.09.2006 р. до узгодження його умов з органом управління майном.

Так, на виконання зазначених вимог Департаменту економічної та господарської діяльності Міністерства оборони України, 18.12.2006 р. ДП МОУ „Південь” звернулось до ТОВ „МПБ-Технопарк” з повідомленням № 705 про припинення дії інвестиційного договору, яким проінформувало позивача про призупинення дії інвестиційного договору до узгодження  його  умов з Міністерством оборони України у зв’язку з порушенням при його укладенні вимог п.5 ст. 75 Господарського кодексу України.

28.12.2006 р. Міністерство оборони України звернулось до голови Державного комітету України по земельних ресурсах з клопотанням про розгляд змісту договору від 20.09.2006 р. на відповідність земельному законодавству.

Листом від 28.02.2007 р. № 4-6-392 Державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель повідомила Департамент економічної та господарської діяльності Міністерства оборони України, що за результатами розгляду листа департаменту від 05.02.2007 р. № 225/7/624 щодо законності використання земельної ділянки ДП МОУ „Південь” встановлено, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку у ДП МОУ „Південь” оформлені належним чином, порушень земельного законодавства не виявлено та встановлено, що укладення інвестиційного договору від 20.09.2007 р. не погоджено Міністерством оборони та Фондом держмайна України.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 2.1.12 інвестиційного договору № И/29А від 20.09.2006 р. передбачено, що після завершення будівництва об’єктів та введення їх в експлуатацію ДП „Південь” зобов’язується передати об’єкти нерухомості у власність ТОВ „МПБ –Технопарк”, що, на думку суду, є неправомірним.

Відповідно до п.5 ст. 75 Господарського кодексу України державне комерційне підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам, крім випадків, передбачених  законом. Відчужувати майнові об'єкти, що належать до основних фондів, державне комерційне підприємство має право лише за попередньою згодою органу, до  сфери  управління  якого  воно  належить,  і  лише на конкурентних засадах, якщо інше не встановлено законом. Розпоряджатися в інший спосіб майном, що належить до основних фондів, державне комерційне підприємство має право лише у межах повноважень та у спосіб, що передбачені цим Кодексом та іншими законами.

До того ж відповідно до п.5 ст. 93 Земельного кодексу України орендодавцями  земельних ділянок є їх власники.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП МОУ „Південь” не виконані вимоги законодавства щодо погодження з Міністерством оборони України укладення інвестиційного договору № И/29А, при цьому Міністерство оборони України як орган до сфери управління якого входить ДП МОУ «Південь», не надавало своєї згоди на відчуження земельної ділянки площею 0,97 га у вигляді асфальтового майданчику на користь ТОВ «МПБ Технопарк», на перехід права власності на побудовані складсько-торгові приміщення до ТОВ «МПБ Технопарк». Таким чином, дії ДП МОУ „Південь” щодо призупинення дії інвестиційного договору до отримання узгодження його умов з Міністерством оборони України є такими, що відповідають законним інтересам позивача, а твердження ТОВ «МПБ Технопарк»щодо їх неправомірності є безпідставними, у зв’язку з чим суд вважає зустрічні позовні вимоги необґрунтованими. До того ж, ТОВ «МПБ Технопарк»заявляючи вимоги про визнання незаконними дій позивача щодо призупинення дії інвестиційного договору, фактично вимагає зобов’язати позивача в подальшому виконувати умови інвестиційного договору, який суперечить чинному законодавству.

Крім того, ДП МОУ „Південь” не є власником земельної ділянки, яка є предметом інвестиційного договору, а користується нею на підставі державного акту серії І-ОД № 004805 на праві постійного користування землею.

Так, статтею 95 Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік прав землекористувачів, яким не передбачено право розпоряджатися земельною ділянкою - відчужувати, передавати право користування землею іншим особам, здавати її в оренду. Це є виключним правом власника землі, а не землекористувача.

Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, тобто ДП „Південь” має право постійного користування земельною ділянкою та, відповідно, не маючи повноважень власника, не може, у будь - який спосіб, розпоряджатись землями державної власності за власним розсудом (відчужувати, передавати право користування землею іншим особам, здавати її в оренду та інше).

Згідно ст. 1 Закону України „Про використання земель оборони” землями оборони визнаються землі,  надані  для  розміщення  і постійної  діяльності військових частин,  установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України,  інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.  Таким чином, право власності на землю, яка перебуває у постійному користуванні ДП МОУ „Південь”, належить державі.

Згідно пункту 39 „Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями», затвердженого наказом Міністра оборони України № 483 від 22.12.1997 року передбачено, що передача земель оборони у тимчасове користування іншим суб'єктам господарювання відбувається лише за погодженням службових осіб Міністерства оборони України. Таким чином, держава реалізує право власності на землі оборони через відповідні органи державної влади.

Відповідно до ч. 2 статті 92 Земельного кодексу України право постійного  користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та  комунальної  власності, яким є  ДП МОУ „Південь”.

Крім того, відповідно до п. 42 „Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями”, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22.12.1997 року № 483, забороняється зайняття цих земель під будівництво індивідуальних господарських будівель.

Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України землі оборони належать до земель державної власності,  які не можуть передаватись у приватну власність.

Також згідно ст. 377 Цивільного кодексу України (яка є відтворенням ч.1,2 ст. 120 Земельного кодексу України) до особи,  яка  придбала  житловий  будинок,  будівлю  або споруду,  переходить право власності на земельну ділянку,  на якій вони розміщені,  без зміни її цільового призначення,  у  розмірах, встановлених договором. Якщо  житловий  будинок,  будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки,  на  якій  вони  розміщені,  та  частиною  ділянки,   яка необхідна для їх обслуговування.

Крім того, п. 2 ст. 4 Закону України „Про інвестиційну діяльність” від 18.09.1991 р. N 1560-XII з відповідними змінами встановлено, що забороняється інвестування в об'єкти з порушенням прав та інтересів громадян, юридичних осіб і держави, що охороняються законом. Відтак, суд вважає, що умови інвестиційного договору порушують права та інтереси ДП МОУ „Південь”.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства позивачем неправомірно передбачено в інвестиційному договорі обов’язок ДП МОУ „Південь” передати об’єкт нерухомості у власність ТОВ „МПБ –Технопарк” після завершення будівництва об’єктів та введення їх в експлуатацію.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину  кожна  із  сторін зобов'язана повернути другій  стороні  у натурі  все,  що  вона  одержала  на виконання   цього   правочину,   а   в  разі  неможливості  такого повернення,  зокрема тоді,  коли одержане полягає  у  користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, -  відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відтак, на думку суду, укладений між ДП МОУ „Південь” та  ТОВ „МПБ –Технопарк” інвестиційний договір № И/29А від 20.09.2006 р. суперечать нормам чинного законодавства, у зв’язку з чим підлягає визнанню недійсним. Також відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України суд застосовує правові наслідки недійсності правочину.

Відносно зустрічних позовних вимог ТОВ „МПБ –Технопарк” щодо стягнення з ДП Міністерства оборони України „Південь” штрафу за невиконання умов зазначеного договору в сумі 443 726,00 грн., то суд вважає їх необґрунтованими з тих підстав, що вони ґрунтуються на договорі, який є недійсним.

Відповідно до положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що первісний  позов цілком обґрунтований, а позовні вимоги ДП МОУ „Південь” відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, у зв’язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов ТОВ „МПБ –Технопарк” є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,суд -

В И Р І Ш И В:

1.    Позов Державного підприємства Міністерства оборони України „Південь”, третя особа,  яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю „МПБ-Технопарк” про визнання інвестиційного договору недійсним за участю Військової прокуратури Південного регіону України задовольнити.

2.   Визнати недійсним інвестиційний договір № И/29А від 20.09.2006 р. укладений між Державним підприємством Міністерства оборони України „Південь” та Товариством з обмеженою відповідальністю „МПБ-Технопарк”.

3.    Зобов’язати Державне підприємство Міністерства оборони України „Південь” повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „МПБ-Технопарк” у натурі все, що воно одержало на виконання інвестиційного договору № И/29А від 20.09.2006 р.

4.   В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю „МПБ-Технопарк” до Державного підприємства Міністерства оборони України „Південь”, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України та Військова прокуратура Південного регіону України, про визнання дій незаконними та стягнення 443 726,00 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня  його підписання.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 17.12.2007 р.

Суддя