ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 жовтня 2007 р.

№ 5/38-76

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого -судді

Кривди Д.С. -(доповідача у
справі),

суддів :

Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.,

розглянувши клопотання про
прийняття касаційної скарги

Української державної
інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення

на рішення

господарського суду Волинської
області від 15.05.2007

у справі

№5/38-76 господарського суду
Волинської області

за позовом

Акціонера ОСОБА_1

до

ВАТ “Луцький райагропостач”

про

визнання недійсним рішення
правління,

за участю представників сторін від:

позивача:

ОСОБА_1

відповідача:

Черненко О.С. -за дорученням від
18.09.2007р., Башук М.П. -за довіреністю від 18.09.2007р.

скаржника:

Костенко М.В. -за довіреністю від
27.09.2007р.

В С Т А Н О В
И В:

Українська державна інноваційна
компанія в особі Рівненського регіонального відділення звернулося до
господарського суду Волинської області з позовом про визнання недійсним рішення
правління ВАТ “Луцький райагропостач” від 06.07.2001р. про заставу майна ВАТ
“Луцький райагропостач” під забезпечення інноваційного договору,
укладеного  між ТОВ “Авгур” та
Українською територіальною  інноваційною
компанією.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що  даним
рішенням правління ВАТ “Луцький райагропостач” перевищило межі своїх
повноважень, визначених статутними документами та порушило право акціонерів на
участь в управлінні товариством; погодження угод про заставу статутом віднесено
до компетенції загальних зборів акціонерів; в протоколі  правління не зазначено перелік майна та його
вартість, що передається в заставу.

Рішенням від 15.05.2007
господарського суду Волинської області (суддя Слупко В.Л. -головуючий, Пахолюк
В.А., Бондарєв С.В.) позов задоволено; визнано недійсним рішення (протокол)
правління ВАТ “Луцький райагропостач”.

До Вищого господарського суду
України звернулась Українська державна інноваційна компанія в особі
Рівненського регіонального відділення   з
касаційною скаргою, в якій просить визнати її особою незалученою до участі у
справі, рішення по якій стосується її прав і обов'язків. При цьому скаржник
посилається на те, що  по даній справі
вирішувалось питання щодо  правомірності
передачі в заставу майна відповідача в забезпечення виконання зобов'язань іншої
особи (ТОВ “Авгур”) перед скаржником.

Ухвалою від 13.08.2007 Вищий
господарський суд України призначив до розгляду в судовому засіданні клопотання
Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального
відділення про прийняття касаційної скарги до провадження та зобов'язав скаржника
надати пояснення стосовно підстав, з яких подано касаційну скаргу, правових
наслідків, які настали внаслідок прийняття оскаржуваного рішення у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін та скаржника,
перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга
Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального
відділення не підлягає прийняттю до касаційного провадження з наступних
підстав.

Рішення, оскаржуване не залученою
особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цих осіб, тобто,
коли в рішенні суду безпосередньо розглянуто й вирішено спір про право у
правовідносинах, учасником якого є скаржник, або міститься судження про права
та обов'язки цієї особи. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки
осіб, які не були залучені до участі у справі, якщо: в описовій чи
мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та
обов'язки цієї особи. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і
сторонами спору не повинен братися до уваги.

Наведені в касаційній скарзі доводи
зазначеним вимогам процесуального законодавства не відповідають.

Так, суд першої інстанції
встановив, що згідно редакції статуту ВАТ “Луцький райагропостач”, чинної на
момент прийняття правлінням оспорюваного рішення, вищим органом товариства
(пункти 8.1-8.2.3) є загальні збори акціонерів, до компетенції яких віднесено
питання погодження угод про заставу майна товариства. Пунктом 8.5 статуту передбачено,
що інтереси акціонерів в перерві між проведенням загальних зборів представляє
Спостережна рада, яка контролює і регулює діяльність правління. Функції
Спостережної ради визначені в Положенні про Спостережну раду товариства, яке
затверджене протоколом загальних зборів №2 від 09.07.1998р., відповідно до
п.3.1 якого проведення операцій з розпорядження нерухомого майна АТ, балансова
вартість якого перевищує суму еквівалентну 2000 мінімальних заробітних плат,
виходячи зі ставки мінімальної заробітної плати, діючої на момент операції,
підлягають обов'язковому погодженню із Спостережною радою. За змістом
оспорюваного протоколу правління №2 від 06.07.2001р. вбачається, що питання про
заставу майна під забезпечення інноваційного договору між ТОВ “Авгур” та Українською
територіальною  інноваційною компанією на
загальні збори товариства не виносились, із Спостережною радою не
погоджувалось. При цьому в оспорюваному протоколі зазначено, що згідно діючого
статуту правління повноважне прийняти рішення про заставу майна і дати право
голові правління підпису договору. Проте із аналізу повноважень правління
товариства та Положення про правління товариства, затвердженого протоколом №1
від 10.06.1997р., вбачається, що правління АТ вирішує всі питання діяльності
товариства, крім тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів
акціонерів, відповідно, в даному випадку питання передачі майна в заставу
підлягало вирішенню на загальних зборах акціонерів.

Виходячи з приписів ст.ст.41 та 46
Закону України “Про господарські товариства” повноваження та питання, які
віднесені до виключної компетенції загальних зборів та спостережної ради не
можуть бути передані на вирішення виконавчих органів товариства, яким в даному
випадку є правління.

Враховуючи, що предмет спору у даній
справі стосується рішення правління, яке за своєю юридичною природою є
локальним актом, колегія вважає, що рішення від 15.05.2007 господарського суду
Волинської області прав чи обов'язків касатора не стосується.

Зважаючи на викладене, судова
колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для прийняття
касаційної скарги Української державної інноваційної компанії в особі
Рівненського регіонального відділення до касаційного провадження через
невідповідність її вимогам ст. 107 ГПК України. Касаційна скарга підлягає
поверненню скаржнику.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.86, 107 ГПК України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в прийнятті до
касаційного провадження касаційної скарги Української державної інноваційної
компанії в особі Рівненського регіонального відділення на рішення
господарського суду Волинської області від 15.05.2007р. у справі №5/38-76.

Касаційну скаргу повернути
скаржникові, а справу направити до господарського суду Волинської області.

Головуючий  суддя
Д.Кривда

Судді
Г.Жаботина

А.Уліцький