ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2007 р.
№ 15/53-б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого  -                                       Ткаченко Н.Г.

Суддів  -                                                  Хандуріна М.І.

Панової І.Ю.

За участю  представників : ПП   "Ольст" –Бубенка В.Г.;  ДПІ в Голосіївському  районі м. Києва –Ляшенко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Приватного підприємства "Ольст"

на постанову господарського суду  м. Києва від 16.04.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду  від 16.07.2007 р. по справі №15/53-б за заявою Державної податкової інспекції в Голосіївському  районі м. Києва  до  Приватного підприємства "Ольст" про банкрутство,  -

В С Т А Н О В И В:

Кредитор –ДПІ в Голосіївському  районі м. Києва 25.01.2007 р.  звернувся з заявою до господарського суду про порушення провадження по справі про банкрутство  ПП "Ольст", внаслідок його  фінансової неспроможності.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.01.2007 р. порушено провадження по справі № 15/53-б про банкрутство Приватного підприємства "Ольст",  на підставі ст.52  Закону України  “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Постановою господарського суду м. Києва 16 квітня 2007 р. по справі № 15/53-б /судя Хоменко М.Г./  боржник –ПП "Ольст"    визнаний банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, визнано вимоги ініціюючого кредитора - ДПІ в Голосіївському  районі м. Києва до боржника  на суму 9 192 157,49 грн.,  ліквідатором боржника призначено ініціюючого кредитора - ДПІ в Голосіївському  районі м. Києва, якого  зобов’язано протягом п’яти днів подати до офіційного друкованого органу оголошення про визнання ПП "Ольст" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, письмово повідомити про визнання боржника банкрутом усіх відомих йому кредиторів боржника, а також, провести ліквідаційну процедуру і надати суду звіт та ліквідаційний баланс боржника.

Постановою   Київського апеляційного господарського суду від 16 липня  2007 р. по справі №15/53-б /колегія суддів у складі:   Коваленко В.М., Вербицька О.В., Гарник Л.Л./ постанову  господарського суду м. Києва   від 16.04.2007 р.  залишено без змін, а апеляційну скаргу приватного підприємства “Ольст” без задоволення.

В касаційній скарзі  та в доповненнях до неї, боржник –Приватне підприємство  "Ольст"  просить скасувати постанову господарського суду           м. Києва від 16.04.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від  16.07.2007 р.,  посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення постановлені судами першої та апеляційної інстанцій з порушенням норм матеріального та процесуального права, справу направити до господарського суду першої інстанції  для розгляду по суті.

В запереченнях на касаційну скаргу  кредитор - ДПІ в Голосіївському  районі м. Києва просить залишити скаргу  без задоволення, а оскаржувані постанови суду першої та апеляційної інстанції  - без змін, посилаючись на те, що висновки суду відповідають вимогам чинного   законодавства.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г.,  пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга  підлягає   задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається із матеріалів справи,  ДПІ в Голосіївському  районі              м. Києва було подано заяву про визнання банкрутом  ПП “Ольст” на підставі  ст. 52 Закону України  “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, як відсутнього боржника.

Вирішуючи питання про визнання боржника банкурутом як відсутнього, суди попередніх інстанцій виходили з того, що поскільки  керівні органи боржника відсутні за місцем знаходження,  а відповідно до ч.1 ст.52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом” у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань, тому  у суду є підстави для  визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Але з такими  висновками суду як першої так і апеляційної інстанції погодитись не можна.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім  переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства  рішення суду  є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувані постанови суду  першої та апеляційної інстанції зазначеним вище вимогам не відповідають.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Як вбачається із матеріалів справи, боржник - ПП "Ольст" /код ЄДРПУ 31722619/ знаходиться за адресою: м.Київ,03039, вул. Саперно-Слобідська,25 і здійснює  свою підприємницьку діяльність.

На ці обставини суди попередніх інстанцій уваги не звернули і не дали їм ніякої оцінки.

Крім того, в порушення вимог Закону України  “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ініціюючий кредитор не надав суду належних доказів безспірності вимог до брржника,   а саме :  доказів які свідчать про  припинення ПП "Ольст"    підприємницької діяльності, доказів вжиття заходів по отриманню зазначеної в заяві заборгованості в установленому законом порядку, довідки реєструючого органу  про відсутність  боржника за його місцезнаходженням, документів органу зв’язку про неможливість вручення кореспонденції боржнику, за його юридичною чи поштовою (фактичною) адресою.

Згідно зі ст.17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, який набув чинності  з 01.07.2004 р., в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,3 ст.18 вищезазначеного Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін, якщо відомості, які підлягають внесенню  до Єдиного державного реєстру,  не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Даний  Закон також визначає порядок внесення до Єдиного державного реєстру записів про відсутність юридичної особи за її  місцезнаходженням.

Кредитором –ДПІ у Голосіївському  районі м. Києва  не надано суду доказів щодо  наявності чи відсутності  в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи боржника за її місцезнаходженням, відповідно до вимог Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”.

Відповідно до вимог ч.2 ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства  повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В порушення вищезазначених вимог Закону, господарським судом                   м. Києва та Київським апеляційним господарським судом  не з’ясовано   факт наявності чи відсутності  в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи боржника за її місцезнаходженням, відповідно до вимог Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”.

Крім того,  згідно з п.10 ст. 7 Закону України  “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” до заяви кредитора - органу державної податкової служби чи інших державних органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), додаються докази вжиття заходів по  стягненню заборгованості по обов'язкових платежах у встановленому законодавством порядку.

ДПІ у в Голосіївському  районі м. Києва  не надано суду доказів  того що всі заходи, передбачені законом,  по стягненню заборгованості  з боржника –ПП   “Ольст” перед бюджетом, вичерпано.

За таких обставин, постанову господарського суду  м. Києва від 16.04.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду  від 16.07.2007 р. по справі №15/53-б, не можна визнати як такі, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону і вони підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід  врахувати вище викладене, більш повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”,   ст. ст. 1115, 1117 - 1119, 11111 - 11113    ГПК  України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Ольст" задовольнити.

Постанову господарського суду  м. Києва від 16.04.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду  від 16.07.2007 р. по справі №15/53-б скасувати.

Справу №15/53-б направити  на новий судовий розгляд до господарського  суду м. Києва,   в іншому складі суду.

Головуючий -                                                          Ткаченко Н.Г.

Судді  -                                                                     Хандурін М.І.

Панова І.Ю.