ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" листопада 2007 р.
Справа  № 20/226-07-8046

За позовом: ВАТ „Єнакіївський металургійний завод”;

До відповідача: Одеська залізниця;

про стягнення  5 294,02 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: Гусєва О.А. –дов. № 73-15 від 27.04.2007р.

від відповідача: Кірічек С.В. –дов. від 13.11.2006р.

У судовому засіданні було оголошено перерву відповідно до ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: ВАТ „Єнакієвський металургійний завод”  звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Одеської залізниці відшкодування збитків за недостачу сталі сортової в розмірі 3060 кг на суму 5 294,02 грн., 102,00 грн. держмита та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав суду відзив на позов, в якому зазначає що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки відповідно до ст. 136 Статуту залізниці України позов до залізниці може бути поданий протягом шести місяців з дня видачі вантажу вантажоодержувачу. Посилаючись на те, що позов до Одеської залізниці був поданий 25.09.2007р., а вантаж був виданий вантажоодержувачу згідно з накладною № .12.2006р, відповідач просить суд в позовних вимогах про стягнення вартості недостачі позивачу відмовити, та судові витрати покласти на позивача. Крім того, відповідач зазначає, що оскільки Одеською залізницею було визнано претензію, позивач повинен був звернутися до державної виконавчої служби, а не до суду.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

07.12.2006р. згідно з залізничною накладною № 49003934 від станції Єнакієво, було відправлено сортову сталь масою нетто 66 000 кг. 10.12.2006р. вантаж було доставлено до станції призначення  Жовтнева м. Ізмаїл Одеської залізниці, про що свідчить штемпель станції призначення у залізничній накладній № 49003934.

Відповідно до п. 6 залізничної накладної, вантаж був виданий з недостачею, на підставі комерційного акту №  321162 від 12.12.2006р.

Комерційним актом № 321162  від 12.12.2007р. було встановлено, що на станції   Жовтнева м. Ізмаїл Одеської залізниці   по прибутті потягу  на підставі акту загальної форми АОФ №5255 від 10.12.2006р. на ст. Жовтнева Од залізниці проведено комісійне переважування вагону №53534863 на справних залізничних вагах. Вага вантажу (нетто) опинилась менш вказаної  у залізничних документах на 3060 кг, тобто 62 940 кг замість 66 000 кг. Навантаження  проведено у відповідності з гл. 3 п. 14 технічних умов. У першому нижньому ярусі у двох штабелях 12 пачок, в другому ярусі в двох штабелях 10 пачок, 8 пачок розміщені біля подовжніх бортів вагону та дві пачки по центру вагону. У другому штабелі в першій верхній пачці справа по ходу потягу і в 1 пачці верхньої по центру обірвані по чотири обв'язування. 20 пачок стандартні, справні,  обв'язані 4-мя обв'язками. Крім того, вага тари теж мала різницю із вказаною у залізничних документах на 200 кг (21400 кг замість 21600 кг). Вантаж прибув в технічному і комерційному справному вагоні. При переважуванні нестача підтвердилась.

13.04.2007р. ВАТ „Єнакіївський металургійний завод”, згідно з переуступним написом, звернулося до Одеської залізниці із претензією № 65 від 13.04.2007р. про відшкодування збитків за недостачу вантажу в розмірі 5 933,95 грн. Згідно з повідомленням Одеської залізниці претензію було визнано на суму нестачі з урахуванням норми природної втрати в розмірі 4 906,18 грн.

Враховуючи, що в порушення повідомлення Одеської залізниці № 65 від 13.04.2007р. про визнання претензії на суму 4 906,18 грн., зазначену суму не було перераховано на рахунок ВАТ „Єнакієвський металургійний завод”, останній звернувся до господарського суду із позовом про стягнення з Одеської залізниці збитків за недостачу вантажу на суму 5 294,02 грн.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Вищезазначене цілком кореспондується із ст. 110 Статуту залізниць України, відповідно до якої залізниця  несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншого підприємству.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу –у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Як вбачається із матеріалів справи, Одеською залізницею взято до перевезення вантаж - сталь сортова масою нетто 66 000 кг. Як вбачається із комерційного акту № 321162 від 12.12.2006р. у другому штабелі в першій верхній пачці справа по ходу потягу і в 1 пачці верхньої по центру обірвані по чотири обв'язування. 20 пачок стандартні, справні,  обв'язані 4-мя обв'язками, що свідчить про виїмку сталі при транспортуванні. Доказів, що спростовують викладені у позовній заяві обставини відповідач, в порушення ст. 33 ГПК України, не надав.

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України і статтями 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі –продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до матеріалів справи,  вартість нестачі з урахуванням природної втрати та граничного розходження у визначені маси нетто складає 2730кг (3060кг –66 000кг х 0,5%), а її вартість, відповідно, 2730 кг х 384 доларів США = 1 048,32 доларів США. Офіційний курс долару США на дату виявлення заборгованості, встановлений НБУ, складає 5,05грн. за 1 долар США. Таким чином, заборгованість недостачі в гривнах складає  1 048,32 доларів США х 5,05  =  5 294,02 грн.

Твердження відповідача про те, що оскільки залізницею було визнано претензію позивача, позивач повинен був звернутися за примусовим стягненням до державної виконавчої служби, а не до господарського суду, зроблені з посиланням на ч. 5 ст. 8 ГПК України та п. 8 ст. 3 Закону України „Про виконавче провадження”, судом до уваги не приймаються, оскільки суперечать чинній редакції вищезазначених правових норм.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності також не можуть бути прийняті судом, виходячи з наступного. Оскільки визнання Одеською залізницею претензії  (повідомлення № 65 від 13.04.2007р.) (а. с .14) є, згідно до ч. 1 ст 264 ЦК України, дією, що свідчить про визнання боргу, суд доходить до висновку, що перебіг встановленого чинним законодавством шести місячного строку позовної давності, відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України, починається з дня визнання Одеською залізницею претензії. Той факт, що залізницею визнано суму претензії з урахуванням різниці в тарі, не має принципового значення, оскільки предметом спору є нестача вантажу (маса нетто), а не нестача тари.

Таким чином, позовна заява від 25.09.2007р. № 10306 подана до суду без пропуску строку позовної давності.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з Одеської залізниці вартості нестачі вантажу в сумі 5 294,02 грн., відповідають чинному законодавству, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита в сумі 102 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 118 грн. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд–

ВИРІШИВ:

1.   Позов задовольнити.

2.  Стягнути з Одеської залізниці (65000, м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; ) на користь ВАТ „Єнакіївський металургійний завод” (86429, Донецька область, м. Єнакієве, пр. Металургів, 9; п/р 00 в ЗАТ „Донгорбанк”  відділення №1 м. Єнакієве, МФО 334970 ) – 5 294 /п’ять тисяч двісті дев’яносто чотири/ грн. 02 коп. основного боргу, 102 /сто дві/ грн. 00 коп. – витрати по оплаті державного мита та 118 /сто вісімнадцять/ грн. 00 коп. – витрат на ІТЗ судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ  видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                       Щавинська Ю.М.