ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"11" квітня 2007 р.                                                                   Справа № А6/104-07

10:25 год.

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого                                                    судді Маляренка А.В.

при секретарі                                                             Петрової Л.М.

розглянувши адміністративну справу № А6/104-07

за позовом Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Васильків

до Приватного підприємства „Тігріс”, с. Митниця, Васильківський район

про  стягнення 1 793,89 грн.

Представники:

від   позивача  Кучма С.В. (доручення № 12483/10/10-120 від 24.11.2006 р.)

від   відповідача  не з’явився

Обставини спору:

Васильківська об’єднана державна податкова інспекція (далі - позивач) звернулась з адміністративним позовом до Приватного підприємства „Тігріс” (далі - відповідач) про стягнення  1 793,89 грн.

Провадження у справі було відкрите відповідно до ухвали від 19.03.2007 року  за правилами  Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Позовні вимоги ґрунтуються на порушенні відповідачем Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»,  внаслідок чого за ним утворився податковий борг перед бюджетом.

Представник  відповідача без поважних причин в судове засідання не з’явився, письмовий відзив  на позов та інші витребувані документи ухвалою суду від 19.03.2007 року не подав, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується реєстрами відправки вихідної рекомендованої кореспонденції суду від 28.03.2007 р. за № 205.

Таким чином, відповідач не реалізував своє процесуальне право на участь в судовому засіданні господарського суду.

Відповідно до вимог ст. 128 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутністю відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд,

встановив:

Як вбачається з матеріалів справи Приватного підприємства „Тігріс” зареєстровано Васильківською районною державною адміністрацією 10.08.1999 року № 175, про що видано свідоцтво і зроблено запис до Єдиного державного реєстру підприємств організацій 10.08.1999 року.

Відповідно до ст. 4  Закону України “По систему оподаткування” від 25.06.1991 року       № 1251-ХІІ (далі –Закон № 1251-ХІІ) платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Відповідач є платником податків, зборів, передбачених Законом України “Про систему оподаткування” і на даний час має заборгованість перед бюджетом станом на 05.02.2007 року в сумі 1 793,89 грн., який виник по наступних податках, зборах і обов’язкових платежах:

Податок на прибуток:

-     6,00 гривень - залишок несплаченої пені.

Податок на додану вартість:

-          822,54 гривень - сума основного платежу, визначеного платником самостійно згідно

поданої декларації № 3076 від 19.04.2004 року, з урахуванням сплати в сумі 408,46 грн.;

-     965,35 гривень - залишок несплаченої пені.

Отже за несвоєчасну сплату нарахованих сум платнику податків відповідно до ст. 16 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 218-III нараховується пеня.

Таким чином, загальна сума заборгованості Приватного підприємства „Тігріс” перед бюджетом становить 1 793,89 грн.

Згідно п. 1.3. ст. 1 Закону України № 2181 податковий борг (недоїмка) - це податкове  зобов'язання  (з урахуванням   штрафних   санкцій   за  їх  наявності),  самостійно узгоджене  платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому  порядку.

Органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, згідно підпункту 2.3.1. п. 2.3. ст. 2 Закону є виключно податкові органи.

Підпунктом 5.3.1. пункту 5.3. статті 5 Закону України  № 2181-ІІІ передбачено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у  поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за  останнім днем  відповідного граничного строку. У разі   коли   відповідно   до   закону  контролюючий  орган самостійно визначає податкове зобов'язання  платника  податків  за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки,  визначені у законі з відповідного податку, а  за  їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання  податкового  повідомлення про таке нарахування.  Коли ж  податкове зобов'язання визначено контролюючим органом за підставами, зазначеними у п. п. «а»-«в»п. п. 4.2.2. п. 4.2 ст. 4, платник податків зобов‘язаний погасити  нараховану суму податкового зобов`язання протягом десяти календарних днів від дня  отримання  податкового повідомлення.

У разі, коли платник податків, як це передбачено підпунктом 6.2.1. пункту 6.2. ст. 6 Закону України № 2181-ІІІ не сплачує узгоджену суму податкового  зобов'язання  в установлені строки,  податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Так,  позивачем  у відповідності до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог, затвердженого наказом ДПА України № 266 від 03.07.2001р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.07.2001р. На підставі вищезазначеного на адресу відповідача надіслано першу податкову вимогу від 16.04.2002 р. № 1/53 з пропозицією у добровільному порядку погасити заборгованість до бюджету в тридцяти денний термін з дня її отримання, та другу податкову вимогу від 23.05.2002 року № 2/71 з попередженням про можливість примусового стягнення заборгованості до бюджету і необхідністю погашення податкової заборгованості.

Податкові вимоги відповідач залишив без задоволення а податковий борг не погасив.

Загальна сума податкового боргу Приватного підприємства „Тігріс”  станом на 05.02.2007 року становить 1 793,89 грн., відповідачем не погашена, а вжиті податковою інспекцією заходи щодо стягнення податкового боргу виявились безрезультатними.

Статтею 5 Закону України № 2181-ІІІ встановлено, що узгоджена сума податкового зобов’язання, не сплачена платником податків у строки,  визначені цією  статтею,  визнається сумою податкового боргу платника податків (підпункт 5.4.1.).

Згідно підпункту 7.2.1. пункту 7.2. ст. 7 Закону України № 2181-ІІІ джерелами   погашення   податкового   боргу   платника податків   за   рішенням   органу  стягнення,  які  є  виконавчими документами, є  будь-які  активи  платника  податків  (його  філій, відділень,   інших   відокремлених   підрозділів)   з  урахуванням обмежень,   визначених  цим  Законом,  а  також  іншими  законами.

Як передбачено п. 1.7. ст. 1 Закону України № 2181-ІІІ активи   платника   податків  - це  кошти,  матеріальні  та нематеріальні цінності,  що належать юридичній або фізичній  особі за правом власності або повного господарського відання.

Відповідно до підпункту 3.1.1. пункту 3.1. ст. 3 Закону України № 2181-ІІІ активи  платника  податків   можуть   бути   примусово стягнені  в  рахунок  погашення його податкового боргу виключно за рішенням  суду.

Згідно п. 11 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990  № 509-XII, державні податкові інспекції в районах,  містах без районного поділу,   районах  у  містах,  міжрайонні  та  об`єднані  державні податкові інспекції подають   до  судів  позови  до  підприємств,  установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход  держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках  -  коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також  про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню в повному розмірі.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у  справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись  ст.ст. 17, 94, 160, 162, 163, п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

1.   Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства „Тігріс” (08600, Київська область, Васильківський район, с. Митниця, вул. Леніна, 10; код: 30543372; р/р 001 АБ “Київська русь” у м. Києві, МФО 319092; р/р 6001 Рег. упр. Ліквід. по м. Києву та Київській області, МФО 321574) на користь Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Грушевського, 17-а; код: 13717863; р/р 0443 у Васильківському УДК, МФО 821018) 1 793 (одна тисяча сімсот дев’яносто три) грн. 89 коп. податкової заборгованості.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського міжобласного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк  постанова суду  набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови  суду - без змін.

Суддя