ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2007 р.                                                          Справа №  9/1499

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Пасічник С.С.

суддів:                                                                        Гулової А.Г.

Щепанської Г.А.

при секретарі                                                             Жарській І.В. ,

за участю представників сторін:

від Державного територіально-галузевого підприємства "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень: Коржа С.М. - представника за довіреністю № 104-НЮ від 11.01.2007р.,

від Відкритого акціонерного товариства "Житомирський комбінат хлібопродуктів": Алехно Ю.Й. - представника за довіреністю № 147/01 від 02.10.2007р.,

розглянувши апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого підприємства "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень, м.Коростень Житомирської області

на рішення господарського суду Житомирської області

від "25" вересня 2006 р. у справі № 9/1499 (суддя Тимошенко О.М.)

за позовом Державного територіально-галузевого підприємства "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень (м.Коростень Житомирської області)

до Відкритого акціонерного товариства "Житомирський комбінат хлібопродуктів" (м.Житомир)

про стягнення 11447,50 грн.

та зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства "Житомирський комбінат хлібопродуктів" (м.Житомир)

до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень (м. Коростень Житомирської області)

про визнання  договору про подачу та забирання вагонів при станції Кодня Коростенської дирекції залізничних перевезень ДТГО "Південно-Західна залізниця" від 01.10.2002р. недійсним.,

з перервою в судовому засіданні з 13.11.2007р. до 20.11.2007р. відповідно до ст. 77 ГПК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 25.09.2006р.у справі №9/1499 відмовлено в позові Державного територіально-галузевого підприємства "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень,  м.Коростень до Відкритого акціонерного товариства "Житомирський комбінат хлібопродуктів", м.Житомир про стягнення 11447,50 грн. та задоволено зустрічний позов Відкритого акціонерного товариства "Житомирський комбінат хлібопродуктів", м.Житомир до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень, м.Коростень: визнано недійсним  договір №310 від 01.10.2002р. про подачу та забирання вагонів при станції Кодня Коростенської дирекції залізничних перевезень ДТГО "Південно-Західна залізниця"; стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень, м. Коростень на користь Відкритого акціонерного товариства "Житомирський комбінат хлібопродуктів", м. Житомир - 85 грн. витрат по оплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,  Державне територіально-галузеве підприємство "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень, м.Коростень   звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить  рішення місцевого господарського суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Мотивуючи апеляційну скаргу, Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень, вказує, що місцевим господарським судом при прийнятті оскарженого рішення порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, зокрема:

- судом першої інстанції визнано недійсним  договір №310 від 01.10.2002р. про подачу та забирання вагонів при станції Кодня Коростенської дирекції залізничних перевезень ДТГО "Південно-Західна залізниця", проте, відповідно до позовної заяви борг за користування земельною ділянкою у смузі відведення земель залізниці нараховувався з січня 2002р. по грудень 2002р., а також з квітня 2004р. по липень 2004р.;

- на думку скаржника судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що до укладення договору №310 від 01.10.2002р. про подачу та забирання вагонів при станції Кодня між сторонами діяв договір від 17.06.1995р.;

- також скаржник зазначає, що між позивачем та відповідачем (за первісним позовом) без перерви з 1984р. укладалися аналогічні договори "Про подачу та забирання вагонів при станції Кодня", якими було передбачено плату за користування земельною ділянкою у смузі відведення земель залізниці, яка сплачувалась ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" добровільно до 2002р.; крім цього, відповідач за первісним позовом на підставі договору від 01.10.2002р. користується послугами під'їзної колії з моменту підписання договору та по теперішній час; таким чином, ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" схвалив укладений договір, що відповідає вимогам ст.241 Цивільного кодексу України;

- місцевий господарський суд не оцінив належним чином постанову прокуратури Богунського району м.Житомира від 19.10.2005р. про відмову у порушенні кримінальної справи щодо підписання вищевказаного договору, не з'ясував, на яких підставах договір був підписаний юрисконсультом ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" Дубовиком П.В., а не головою правління Тичиною О.В.;

- необґрунтованим є й посилання суду першої інстанції щодо відсутності у позивача за первісним позовом державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, оскільки згідно із п.8 Постанови Верховної Ради України від 13.03.1992р. "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадкування або постійне володіння, зберігають своє право власності або землекористування відповідно до Земельного кодексу України. Так, ст.125 Земельного кодексу України передбачає, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, який посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації;

- скаржник посилається на роз'яснення Вищого арбітражного суду від 02.04.1994р. за №02-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права державної власності", п.2 якого передбачає, що при вирішенні спорів слід виходити з того, що майно, яке належить до державної власності і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, тобто підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності, визначеним статутом підприємства;

- позивач за первісним позовом вважає, що залізниця отримала земельні ділянки до введення в дію Земельного кодексу України, тобто, до 01.01.2002р., у зв'язку з чим набула право на ці земельні ділянки, оскільки у відповідності із ст. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки.

В судовому засіданні представник Державного територіально-галузевого підприємства "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вважає, що рішення господарського суду Житомирської області прийняте з неповним з’ясуванням обставин справи та порушенням норм чинного законодавства, просить його скасувати та прийняти новий судовий акт, яким первісний позов задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" у відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 31-33, т.2) та його представник в засіданні суду заперечили проти доводів, які зазначені в апеляційній скарзі, вважають рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просять оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого підприємства "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень - без задоволення.

Вислухавши учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність  застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

01.10.2002 року між Держаним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця в особі начальника Коростенської дирекції залізничних перевезень, довіреність №298-НЮ від 11.05.2002р., а.с.68, т.2  (за договором-Залізниця) і Відкритим акціонерним товариством "Житомирський комбінат хлібопродуктів" в особі голови правління (Користувач) укладено договір за №310 про подачу та забирання вагонів при станції Кодня Коростенської дирекції залізничних перевезень ДТГО "Південно-Західна залізниця" (а.с.9-10, т.1).

У договорі на подачу та забирання вагонів встановлено, що згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору здійснюється подача, розставлення на місця навантаження, вивантаження і забирання вагонів з під'їзної колії, яка примикає до станції Кодня Південно-Західної залізниці через стрілку №13 і обслуговується локомотивом залізниці.

Пунктами 3 і 14 цього договору передбачено, що у межах смуги відведення залізниці спорудами користувача зайнято ділянку землі площею 7220 кв. метрів, користувач сплачує залізниці відповідну плату за подачу, забирання вагонів, за складування вантажів або примикання під'їзд них колій у смузі відведення, за маневрову роботу, а також інші  збори і плати згідно Тарифного керівництва № 1, за користування вагонами (контейнерами) згідно з Правилами користування вагонами (контейнерами). Збори і платежі вносяться централізовано через ТехПД Коростенської дирекції залізничних перевезень.

Посилаючись на невиконання Відкритим акціонерним товариством "Житомирський комбінат хлібопродуктів" п.14 абз. 3 вказаного договору, який встановлює зобов'язання Користувача сплатити Залізниці плату за складування вантажів або примикання під'їздних колій у смузі відведення згідно Тарифного керівництва №1 (розділ12, табл.4, п.22), Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень 08.05.2003р. звернулось до суду з позовною заявою (а.с.2-3,т.1) про стягнення з ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" 8370,18грн. заборгованості за зайняття ділянки землі у межах смуги відведення у період з січня 2002 року по грудень 2002 року, яку було прийнято до провадження згідно ухвали від 12.05.2003р. по справі №9/1499 (а.с.1, т.1).

Згідно заяви від 07.04.2004р. (а.с.108, т.1) позивач, вказуючи на помилку при підрахунку, уточнив розмір боргу, й просив стягнути 8369,32 грн.

10.09.2004р. позивач звернувся ще з однією позовною заявою (а.с.122-123, т.1) про стягнення з ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" 3077,32грн. боргу за зайняття ділянки землі у межах смуги відведення за період з квітня по липень 2004р., по якій було порушено провадження у справі №2/2699 (ухвала від 13.09.2004р., а.с.121, т.1).

Ухвалою від 05.11.2004р. (а.с.142, т.1) господарський суд Житомирської області об'єднав справи в одне провадження й присвоїв справі №9/1499 (а.с.142,т.1).

Не погоджуючись з вимогами позивача, Відкрите акціонерне товариство "Житомирський комбінат хлібопродуктів" подало письмовий відзив №61/08 від 09.06.2003р. (а.с.48, т.1), а також зустрічну позовну заяву (а.с.46, т.1), в якій товариство ставить вимогу про визнання договору № 310 від 01.10.2002р. "Про подачу та забирання вагонів при ст.Кодня Коростенської дирекції залізничних перевезень ДТГО "Південно-Західна залізниця" недійсним з підстави його підписання невідомою особою та посвідчення договору печаткою ВАТ, яка не є гербовою.

27.06.2006р. та 25.09.2006р. відповідачем було подано доповнення до відзиву та до зустрічної позовної заяви (а.с.7-9,13, т.2), згідно якого останній позовні вимоги позивача не визнає, вказуючи на те, що договір, на який посилається позивач, є недійсним, так як у відповідності до ст. 153 ЦК УРСР та ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди по всіх істотним умовах, але ніякого погодження, згоди по умовах даного договору між сторонами взагалі не існувало, проект даного договору на адресу відповідача не надсилався, до того ж, договір підписано неуповноваженою особою, тому відповідно до ст.ст.59,63 ЦК УРСР він має бути визнано недійсним.

Також, відповідач зазначає, що позивач не може керуватись і посилатись на Тарифне керівництво №1 залізничного транспорту, розділ 2, п.9, таблицю №4, п.22, яким передбачена сплата збору за утримання ділянок землі, наданих залізницями в тимчасове користування іншим підприємствам, організаціям для складування вантажів, улаштування примикання під'їзної колії, оскільки у відповідності до ст. 33 ГПК України, позивач повинен довести право власності або право постійного користування земельною ділянкою площею 7220 м. кв. в с. Кодня  Житомирського району згідно вимог Земельного кодексу України, проте у позивача державний акт на право користування спірною земельною ділянкою відсутній.

Оцінивши наявні у справі матеріали, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Задовольняючи зустрічний позов, господарський суд Житомирської області своє рішення від 25.09.2006р. мотивував тим, що спірний договір №310 від 01.10.2002р. в порушення ч.2 ст. 44 ЦК УРСР не підписаний повноважним представником відповідача. Підставою ж відмови у задоволенні первісного позову суд зазначив визнання недійсним вказаного договору.

Однак, судова колегія зазначає наступне.

Вимагаючи стягнення з ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" 11447,50 грн. ДПГО "Південно-західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень посилається на умови договорів про подачу та забирання вагонів від 17.06.1995р. (що діяв і у період з 01.01.2002р. по 01.10.2002р. згідно листа про пролонгацію від 18.06.2001р. №310М, а.с.63-64,66,т.2) та від 01.10.2002р. (строк дії якого встановлено сторонами до 01.10.2007р. згідно його п.20, а.с.9-10, т.1) та Тарифне керівництво №1, яким, зокрема, передбачені виплати залізниці за складування вантажів у смузі відведення (відповідно параграф 10 та п.14).

Так, дійсно, згідно підрозділу 9 розділу 2 Тарифного керівництва №1, затвердженого наказом Мінтрансу №551 від 15.11.1999р. за утримання ділянок землі, наданих залізницями в тимчасове користування іншим підприємствам і організаціям для складування вантажів, улаштування примикання під'їздних колій і в інших випадках, стягується збір за ставкою 0,7 грн. за 1 кв.м. за рік.

Зі змісту договорів та Тарифного керівництва №1 вбачається, що збір залізниця може брати за утримання земельної ділянки у разі надання її іншим особам в користування для певних потреб.

Проте, таке надання земельної ділянки та стягнення плати (збору) має здійснюватися лише при наявності у самої залізниці права на таку земельну ділянку.

Такий висновок узгоджується й з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України "Про транспорт", до складу земель залізничного транспорту входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі,

надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Але, згідно ст.125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки  до одержання документа, що посвідчує право на неї - заборонено.

Право на  оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ст.126 ЗК України).

Проте, позивачем (за первісним позовом) не подано суду доказів, які б свідчили, що він є власником чи користувачем земельної ділянки.

Це також вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту листів Житомирського районного відділу земельних ресурсів №39 від 04.02.2005р. та від 29.12.2005р. (що містяться в першому томі справи та в томі 2, а.с.71), в якому вказано, що станом на 01.01.2005р. за  Південно-Західною залізницею на території Коднянської сільської ради числиться земельна ділянка площею 57,22 га.; державний акт на право постійного користування відсутній.

Крім того, на земельній ділянці, за яку просить стягнути збір залізниця, розміщені споруди відповідача (лист Коростенської дирекції залізничних перевезень №36 від 05.02.2003р., а.с.70, т.2), які належать йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого 12.07.2006р. виконкомом Коднянської сільської ради (а.с.114-115, т.2), витягом з реєстру права власності на нерухоме майно від 18.07.2006р. та інвентарною справою №685 (а.с.77-94, т.2). За користування земельною ділянкою, розташованою на території Коднянської сільської ради, ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" є самостійним платником земельного податку (банківські виписки, платіжні доручення, а.с. 56-58, т.1, 35-36, 116, т.2, лист Житомирської ОДПІ від 08.12.2004р., а.с.160, т.1).

Також суд зазначає, що стягнення з відповідача на користь позивача плати за користування земельною ділянкою площею 7220 кв.м. свідчило б про правовідносини між сторонами щодо оренди чи суборенди земельної ділянки.

Проте, договір, який мав би бути укладений відповідно до вимог Закону України "Про оренду землі" в матеріалах справи відсутній.

Таким чином, у позивача відсутні правові підстави вимагати сплати за користування земельною ділянкою від відповідача, а також відсутні підстави для задоволення первісного позову.

Судова практика свідчить про аналогічну позицію (постанова Вищого господарського суду України від 21.07.2005р. у справі №2/2698, а.с.130-131, т.2).

З огляду на викладене, в частині задоволення первісного позову доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, не ґрунтуються на чинному  законодавстві.

Стосовно вимоги ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" за зустрічним позовом про визнання договору про подачу та забирання вагонів при станції Кодня Коростенської дирекції залізничних перевезень ДТГО "Південно-Західна залізниця" від 01.10.2002р. недійсним, необхідно зазначити наступне.

Зі змісту договору вбачається, що ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів", як сторона договору, представлений головою правління Тичиною О.В.

У висновку спеціаліста №223 від 17.08.05р. (а.с.132, т.2) Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Житомирській області зазначено, що підпис, виконаний від імені голови правління ВАТ "Житомирський КХТ" Тичини О.В. в договорі з Коростенською дирекцією залізничних перевезень та збирання вагонів від 01.10.02р. виконаний ймовірно громадянином Дубовиком П.В., тобто не Тичиною О.В., й про це також зазначено в постанові старшого помічника прокурора Богунського району м.Житомира від 19.10.2005р. про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно Дубовика Петра Васильовича, а.с.14,т.2 (матеріали перевірки прокуратури Богунського району м.Житомира ПР-132/1-05 оглядались в судовому засіданні 20.11.2007р.).

Частина 2 ст. 44 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), що діяв на час укладення спірного договору, передбачає, що письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

Відповідно до ст. 63 Цивільного кодексу УРСР угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки для особи, яку представляють, лише у разі дальшого схвалення угоди цією особою. Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

Наступним схваленням можуть бути дії, що свідчать про прийняття угоди до виконання.

Згідно п. 9.2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 12.03.99 року №02-5/111 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" з наступними змінами, де вказано, що наступне схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника (лист, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т. ін.). У такому випадку вимога про визнання угоди недійсною з мотивів відсутності належних повноважень представника на укладення угоди задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, договір №310 від 01.10.2002р. виконувався ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів". Про це свідчать довідка Коростенської дирекції залізничних перевезень №42 від 12.11.2007р. (а.с.110, т.2), згідно якої на під'їздну колію залізницею було подано та оброблено 9 вагонів у 2002році, 4 вагони у 2003році, 4 вагони у 2004році, 24 вагони у 2005році, 13 вагонів у 2006 році, а також листи ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" та ТОВ "Укрзернотранс - К" від 23.12.02р., 15.10.03р., 14.04.04р. (а.с.11-113, т.2) з дозволами для залізниці подати вагони на свою під'їздну колію.

Отже, ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" вчинив дії, що свідчать про наступне схвалення правочину.

Таким чином, місцевий господарський суд неправомірно дійшов висновку про задоволення зустрічного позову.

Зважаючи на наведене, апеляційна скарга задоволенню підлягає частково, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову - скасуванню з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого підприємства "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень, м.Коростень Житомирської області задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 25 вересня 2006 року у справі № 9/1499 скасувати в частині задоволення зустрічного позову.

Прийняти в цій частині нове рішення.

В позові відмовити.

3. Рішення господарського суду Житомирської області від 25 вересня 2006 року у справі № 9/1499 в частині відмови в задоволенні первісного позову залишити без змін.

4. Стягнути з  Відкритого акціонерного товариства "Житомирський комбінат хлібопродуктів" ( м. Житомир, провулок Іподромний, 3А, код 00954047) на користь Державного територіально-галузевого підприємства "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенської дирекції залізничних перевезень ( м.Коростень, вул. Табукашвілі, 15, код 01070244) 42 грн. 50 коп. витрат з державного мита за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити  господарському суду Житомирської області.

6. Справу № 9/1499 повернути до  господарського суду Житомирської області.

Головуючий - суддя:                                                              Пасічник С.С.

судді::

Гулова А.Г.

Щепанська Г.А.

віддрук.

1 - до справи

2,3 - сторонам

4 - в наряд