ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2007 р.
№ 2-25/12384-2005

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                              Удовиченко О.С.

суддів                                                                    Мамонтової О.М.

Хандуріна М.І.

За участю представників :

від позивача не з'явилися

від відповідача  не з'явилися

розглянувши касаційну скаргу корпорації "Таврида" на рішення господарського суду АР Крим від 11.10.05р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.12.05р.

по справі  № 2-25/12384-2005

за позовом  корпорації "Таврида", м. Сімферополь

до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополь

про визнання недійсним рішення

В С Т А Н О В И В  :

Рішенням господарського суду АР Крим від 11.10.05р. по справі № 2-25/12384-2005 (суддя Маргарітов М.В.) відмовлено в задоволенні позову корпорації "Таврида" до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополь про визнання недійсним рішення № 442 від 10.05.05р.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.12.05р. (головуючий Маслова З.Д., судді Антонова І.В., Заплава Л.М.) вказане рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, корпорація "Таврида" звернулася з касаційною скаргою, в якій просить рішення від 11.10.05р. та постанову від 23.12.05р. скасувати та направити справу для розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства. В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, п.п. 8, 9 ст. 3, п. 4 ч. 1 ст. 17, ч. 4 ст. 50, ст. 140 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 4 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку що касаційна скарга позивача підлягає задоволенню, з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що корпорація "Таврида" звернулася до місцевого господарського суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополь про визнання недійсним рішення № 442 від 10.05.05р. про застосування фінансових санкцій за ненадання (несвоєчасне надання, надання не за встановленою формою або надання недостовірних відомостей) в систему персоніфікованого обліку в строки встановлені законодавством, яким до позивача були застосовані фінансові санкції в сумі 20 086,31грн., за ненадання документів первинної звітності в систему персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб за 2004 рік.

Рішення господарського суду АР Крим від 11.10.05р. та постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.12.05р. у цій справі прийняті за нормами Господарського процесуального кодексу України.

01.09.2005 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Пунктом першим частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАСУ) передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначення суб'єкта владних повноважень дається в пункті сьомому статті 3 КАСУ, згідно з яким - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як зазначається у пункті першому Положення про Пенсійний фонд України (затверджене указом Президента України № 121/2001 від 1 березня 2001 року) Пенсійний фонд України (далі - Фонд) є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах (затверджене постановою правління Пенсійного фонду України № 8-2 від 30 квітня 2002 року; далі - Положення про Управління Фонду) управління Фонду у районах, містах і районах у містах (далі - управління) є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.

Відповідно до підпункту шостого пункту 2.2 Положення про Управління Фонду воно відповідно до покладених на нього завдань контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

З наведеного випливає, що Управління, при прийнятті рішення про застосування фінансових санкцій, діяло як орган державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

Згідно з підпунктом шостим пункту 2.3 Положення про Управління Фонду воно має право стягувати фінансові санкції, передбачені законом.

За змістом статті 64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" саме територіальним органам Фонду надано право приймати рішення про застосування фінансових санкцій.

Отже, згідно пункту першого частини першої статті 17 КАСУ спори юридичних осіб з управліннями Пенсійного фонду України щодо оскарження їх рішень про застосування фінансових санкцій підвідомчі адміністративним судам.

Відповідачем у даній справі є Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополь, яке у спірних правовідносинах виступає не як суб’єкт господарської діяльності, а як суб’єкт владних повноважень.

Враховуючи, що відповідач є суб’єктом владних повноважень та спір за своєю правовою природою належить до сфери регулювання публічного права, колегія суддів Вищого господарського суду вважає, що він повинен вирішуватися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки справу № 2-25/12384-2005 судами розглянуто після набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України за правилами господарського судочинства, тому прийняті у даній справі судові рішення першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню.

За таких обставин, колегія дійшла висновку, що справу необхідно направити до  місцевого господарського суду для її розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 1117, 1119 –11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу корпорації "Таврида" задовольнити повністю.

Рішення господарського суду АР Крим від 11.10.05р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.12.05р. по справі № 2-25/12384-2005 скасувати.

Справу № 2-25/12384-2005 передати на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Головуючий суддя                                                           О.С. Удовиченко

Судді:                                                                               О.М. Мамонтова

М.І. Хандурін