ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.07                                                                                        Справа №  7/213/07-25/258/07-7/426/07

Суддя   Кутищева Н.С.

Позивач   Відкрите акціонерне товариство  “Проектний інститут “Запорізький Промбудпроект”, м. Запоріжжя

Відповідач    Відкрите акціонерне товариство “Запорізький сталепрокатний завод”, м.Запоріжжя.

Суддя Кутіщева Н.С.

Представники:

Позивача        не з’явився.

Відповідач      Кузнєцов А.І., дов.  № 33 від 29.12.2006р.

Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача на користь позивача 3534грн.36коп. заборгованості за договором  на виконання  проектних і досліджувальних робіт від 08.05.2001р. №49/405, яка складається з 3096 грн. 00 коп. основного боргу, 293грн. 31 коп. суми пені, 145 грн. 05 коп. 3% річних,  а також судові витрати в тому числі  витрати на оплату  послуг адвоката.

Позивач обґрунтував свої вимоги обставинами що викладені в позовній заяві, як на нормативне та документальне обґрунтування позовних вимог посилається на договір  №49/405 від 06.04.2005р. та додаткову угоду  № 1 від 09.07.2005р.,   ст. ст. 173, 193, 230 ГК України,  ст.ст.   525, 526,  610,  625 ЦК України.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області № 1646 від 24.10.2007р. справа № 7/213/07-25/258/07 була передана на розгляд судді Кутіщевій Н.С.

Ухвалою суду від 24.10.2007р. справа була прийнята до провадження, справі присвоєно № 7/213/07-25/258/07-7/426/07, розгляд справи призначено на  24.10.2007р. в 12:00г., тобто на ту ж дату та час, що вказані в ухвалі суду № 7/213/07-25/258/07 від 26.09.2007р. (суддя Дьоміна А.В.)  Судовий процес завершено 24.10.2007р. оголошенням, в присутності представника відповідача, вступної та резолютивної частин рішення.

Ухвали суду від 18.06.2007р., від 29.08.2007р., від 26.09.2007р.   були направлені на адреси сторін в установлений законом строк, на адресу суду поштовим відділенням не повертались, що свідчить про належне повідомлення сторін про дату, час та місце проведення судового засідання.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002р. “Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України”, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Представник позивача в судове засідання, продовжене 24.10.2007р., не з’явився, про причини неявки свого представника відповідач суд не повідомив. Відповідач без поважних причин не виконав вимоги суду, викладені в вищезазначених ухвалах суду, не надав витребувані судом матеріали.

Позивач по справі №  7/213/07-25/258/07-7/426/07  є юридичною особою, таким чином, згідно зі ст.28ГПК України, керівник підприємства відповідача був зобов’язаний направити компетентного представника  в судове засідання, чи особисто прийняти участь в судовому засіданні.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав  і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного  та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач визнав заявлені позовні вимоги, надав суду відзив  на позовну заяву, але просить суд відмовити в задоволенні вимог по стягненню  витрат на  послуги адвоката в розмірі 1500 грн. 00 коп. (відзив  долучено до матеріалів справи), як  безпідставно позивачем покладаючихся на відповідача.

Спір розглядається згідно зі ст. 75 ГПК України, по наявних у справі матеріалах.

За усним клопотанням представника відповідача судовий процес продовжується  без застосування засобів технічної фіксації.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача,  суд встановив:

08 травня 2001 року між Відкритим акціонерним товариством „Проектний інститут „Запорізький Промбудпроект" (виконавець-позивач) та Відкритим акціонерним товариством “Запорізький сталепрокатний завод” (замовник-відповідач) було укладено договір № 49/405 на виконання проектних і досліджувальних робіт (науково-технічної продукції), за яким позивач зобов'язався виконати обстеження сховища цеха сталеалюмінієвих проводів ВАТ “Запорізький сталепрокатний завод” з видачею висновків, а відповідач зобов'язався оплатити вартість виконаних робіт за погодженою сторонами ціною - 3096 грн. 00 коп.

На підставі п. 3.5 договору № 49/405 від 08.05.2001 року, замовник (відповідач) на протязі 20 днів із дня отримання висновків обстеження від виконавця (позивач) зобов'язаний розглянути її, передати виконавцеві оформлений акт здачі - прийомки виконаних робіт і оплатити вартість робіт.

Здачу-прийняття виконаних робіт було оформлено актом № 49 від 29.08.2005 року здачі-прийомки проектно-досліджувальної, науково-технічної продукції за договором, зауважень з приводу наданої проектної документації від ВАТ “Запорізький сталепрокатний завод”   не надходило.

Згідно з  п. 2.3 договору,  оплата здійснюється на протязі 20 банківських днів з моменту передачі документації та акту здачі-приймання виконаних робіт, останнім днем для належного виконання відповідачем  грошових зобов'язань є 26 вересня 2005 року.

В супереч вимогам договору від 08.05.2001р. та вимог діючого законодавства, відповідач взяті на себе договірні зобов’язання по оплаті виконаних позивачем робіт не виконав.   Сума заборгованості складає 3096 грн. 00 коп.

Згідно ст. 173 ГК України, господарським  визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на  користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або  утриматися  від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Згідно ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічну норму містить ст. 526 ЦК України.

Доказів сплати борги відповідач суду не надав.

Таким чином, сума  заборгованості відповідача перед позивачем за виконанні роботи  по договору від 08.05.2001р. складає 3096грн. 00коп., підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем та підлягає задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання малу бути виконано.

Згідно з п. 4.2.1 договору № 49/405 від 08.05.2001 року, за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання, винувата сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, але не більше 10 % вартості договору.

За період з 27.09.2005 року по 27.03.2006 року (182 дня) позивачем нарахована пеня в сумі  складає 293 грн. 31 коп., пред’явлена до стягнення обґрунтовано та підлягає задоволенню

Відповідно до ст. 625 ЦК України,  боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов’язання за період з 27.09.2005 року по 19.04.2007 року складає  145 грн. 05коп.   пред’явлена до стягнення обґрунтовано та підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати, а саме: суму державного мита та  суму витрат пов’язаною із сплатою інфомаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу, слід  покласти на відповідача, так як з його вини спір доведено до судового розгляду.

Покладення на відповідача судових витрат по оплаті послуг адвоката є неправомірним, поскільки  пунктом 2.2. договору, укладеного між позивачем та адвокатом СевастьяновимР.Ю., визначено, що  здача та приймання наданих послуг оформлюється актом, що підписується обома сторонами. Згідно зі ст.  33 ГПК України,  кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на  обґрунтування, своїх вимог і заперечень. Позивачем надано договір про надання юридичної допомоги від 17.04.2007р. та квитанцію до прибутково касового ордеру № 27 від 18.04.2007р. Акт приймання-передачі, зазначений в п. 2.2 договору, позивачем суду не наданий, тому не представляється  можливим визначити об’єм виконаних робіт і їх вартість.  Згідно з ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги  адвоката визначаються в порядку  встановленому ЗУ “Про адвокатуру”. Дія даного закону  розповсюджується тільки на осіб, які є адвокатами. Стаття 44 ГПК України передбачає, що відшкодування  сум  в якості судових витрат, які були понесені стороною за  отримання послуг  лише адвоката, а не будь яким представником. На протязі розгляду спору в  господарському суді інтереси позивача представляв  не адвокат, а юрист –Богдан Д.А., якому довіреність була видана від імені позивача.   Згідно зі ст. 6 Закону України “Про адвокатуру” адвокату, а не його помічнику надано право захищати та представляти  інтереси  громадян і юридичних осіб по їх дорученню. Позиція суду  щодо даного питання співпадає з позицією викладеною а п. 11 Роз’яснень президії ВАСУ “Про деякі  питання практики застосування VІ ГПК України від 04.03.1998р. № 02/-5/78, із змінами та доповненнями.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 193, 230-232 ГК України, ст.ст. 526,  625  ЦК України,  ст. ст. 3, 22, 28, 33,  44,  49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, ст.ст. 6, 8 ЗУ “Про адвокатуру” п. 11  президії ВАСУ “Про деякі  питання  практики застосування розділу VІ ГПК України від 04.03.1998р. № 02/-5/78, із змінами та доповненнями, суд:

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Запорізький сталепрокатний завод”, 69600, м. Запоріжжя,  ГСП-1086,  (р/р №1 в АБ “Металург” м. Запоріжжя, МФО 313582, ЕДРПОУ 00191247) на користь Відкритого акціонерного товариства “Проектний інститут “Запорізький Промбудпроект”, 69057, м. Запоріжжя, пр-т. Леніна буд.158 (р/р 9001 в ЗРУ КБ “ПриватБанк” в м. Запоріжжя, МФО 313399, )   3096 (три тисячі дев’яносто шість) грн. 00 коп. основного боргу,  293 (двісті дев’яносто три) грн. 31 коп. суми пені, 145 (двісті сімдесят дев’ять) грн. 05 коп.  суми 3% річних, 102 (сто дві) грн. 00 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. оплати інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання рішення “31” жовтня 2007р.

Суддя                                                                             Н.С. Кутіщева