СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.11.07                                                                                 Справа № 13/245.

За позовом Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області м. Луганськ

до  Комунального підприємства “Жилищник”, м. Красний Луч

про  стягнення  3681,99 грн.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача
Не прибув

Від відповідача
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем, який є суб’єктом владних повноважень заявлена вимога про стягнення суми економічних санкцій на суму 3681 грн. 99 коп.

14.07.2005 р. в зв’язку поданням прокуратурою м. Красний Луч заяви до Краснолуцького міського суду про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Петровської міської ради від 29.05.2004 р. № 109 “Про тарифи квартплати в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Петровське” провадження по справі було зупинено.

09.11.2007 р. відповідач по справі листом № 317 від 07 листопада 2007 р. повідомив суд, що ухвалою Красно луцького міського суду Луганської області від 28 грудня 2005 р. по справі за заявою прокурора м. Красний Луч про відміну рішення виконкому № 109 від 29.05. 2004 р. суд затвердив мирову угоду по якій прокуратура відмовляється від підтримання заяви у порядку ст.. 248-15 ЦПК України, а виконком Петровської міської ради приводить у відповідність розрахунки по затвердженому тарифу згідно діючого законодавства; провадження по справі за заявою прокурора було припинено.

За таких обставин суд 12.11.2007 р. поновив провадження по справі № 13/245 та призначив судове засідання на 11 годин 10 хвилин 22 листопада 2007 р.

Сторони не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні їх представників, в зв’язку з чим суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з абзацом першим пункту 6 розділу VII КАС України "Прикінцеві та перехідні положення" (в редакції Закону України від 06.10.2005 N 2953-IV) до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 4 Закону України "Про ціни і ціноутворення" визначено повноваження Кабінету Міністрів України в галузі ціноутворення, зокрема, встановлено, що Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Таким органом відповідно до Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 13.12.2000 N 1819 (далі - Положення), є Державна інспекція з контролю за цінами (далі - Держцінінспекція). Вона є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінекономіки і підпорядковується останньому.

Згідно з пунктом 11 Положення Держцінінспекція має територіальні органи - державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які становлять єдину систему органів державного контролю за цінами і мають права, передбачені пунктами 5, 6 Положення.

За змістом абзацу третього пункту 4 Положення Держцінінспекція відповідно до покладених на неї завдань у межах своєї компетенції здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування.

Відповідно до пункту 5 Положення Держцінінспекція, зокрема, має право проводити в органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності перевірки бухгалтерських документів, книг, звітів, калькуляцій та інших документів, пов'язаних з формуванням, встановленням і застосуванням цін і тарифів.

Згідно з Інструкцією про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 N 298/519, прийняття рішень про застосування економічних або фінансових (штрафних) за фактами порушення державної дисципліни цін покладено на Держцінінспекцію та відповідні державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

З наведеного випливає, що Держцінінспекція, приймаючи рішення про застосування санкцій за порушення державної дисципліни цін, є як орган державної влади у здійсненні управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

З урахуванням наведеного справи за участю Держцінінспекції, пов'язані із здійсненням нею владних повноважень, підлягають розглядові місцевими та апеляційними господарськими судами в порядку, встановленому Кодексу адміністративного  судочинства України.

За таких обставин, суд розглядає зазначений позов відповідно до порядку встановленому Кодексом адміністративного  судочинства України.

В зв’язку з чим справі присвоюється номер № 13/245-ад.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що позивачем була проведена перевірка відповідача щодо дотримання державної дисципліни цін при встановлені та застосуванні тарифів на послуги житлово-комунального господарства для всіх груп споживачів. Акт перевірки від 06.04.2005 р. № 01284

В результаті перевірки позивачем було зокрема встановлено що з мешканців будинків, які мають не менше 2-х видів інженерного обладнання стягувався тариф з квартирної плати до загальної площі, що займається, у розмірі 0,44 грн./м2 замість обґрунтованого 0,43 м2/грн., що є порушенням ст. 66 Житлового кодексу України, постанови КМУ від 22.06.1998 р. № 939 «Порядок визначення нормативних витрат житлово-експлуатаційних організацій, пов’язаних з утриманням будинків і при будинкових територій», затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 03.09.1999 р. № 214.

Сума додаткової виручки склала 1227 грн. 33 коп.

18.04.2005 р. начальником Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області було прийнято рішення № 80 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін згідно якого у відповідача належить вилучити в дохід державного бюджету 1227 грн. 33 коп., та стягнути штраф 2454 грн. 66 коп.

Позивач 18.04.2005 р. направив відповідачу претензію № 34-24/1088 з вимогою про сплату до державного бюджету 3681 грн. 99 коп.

Рішення № 80 від 18.04.2005 р. не оскаржене, не визнано недійсним, відповідачем не виконано.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача в доход державного бюджету України, відповідно до положень ст. 14 Закону України “Про ціни та ціноутворення” кошти в сумі 3681 грн. 99 коп.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись зокрема на те, що тариф 0,44 грн./м2, замість обґрунтованого 0,43 грн./м2 він застосовував відповідно до рішення виконавчого комітету Петровської міської ради від 29.05.2004 р. № 109 «Про тарифи квартплати в жилому фонді комунальної власності територіальної громади м. Петровське», п. 1 якого був затверджений зазначений тариф.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного  судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Рішення позивача № 80 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 18.04.2005 р. не оскаржене та є чинним.

Правове регулювання щодо встановлення, застосування цін і тарифів та організації контролю  за  їх  дотриманням  здійснюється  відповідно  до  Закону  України від 03.12.90  №507-XII  “Про  ціни  та  ціноутворення” (далі - Закон), Положення про Державну  інспекцію  з  контролю  за  цінами,  затвердженого постановою Кабінету Міністрів  України  від 13.12.2000 №1819 “Питання Державної інспекції з контролю за  цінами”  (далі - Положення), Інструкції про порядок застосування економічних та  фінансових  (штрафних)  санкцій  органами  державного  контролю  за  цінами, затвердженої  наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України,   Міністерства   фінансів   України   від   03.12.2001   №  298/519  та зареєстрованого  в  Міністерстві юстиції України 18.12.2001 за № 1047/6238 (далі –Інструкція) та  інших  актів  законодавства.

Відповідно  до  статті  13  Закону державний контроль за цінами здійснюється при встановленні  і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів.

Контроль  за  додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які    функції  покладено   Урядом  України.

Пунктом  1  Положення  передбачено,  що  Інспекція є урядовим органом державного управління,  який  діє у складі Мінекономіки і підпорядковується йому. Інспекція відповідно  до  покладених на неї завдань у межах компетенції здійснює перевірки додержання  порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, надає за  результатами  перевірок  органів  виконавчої  влади, підприємств, установ та організацій  обов'язкові  для  виконання  приписи щодо усунення порушень порядку формування,  встановлення  та  застосування  цін  і тарифів (пункт 4 Положення);

Згідно з підпунктом  5 пункту 5 Положення Інспекція має право приймати рішення про вилучення  до  відповідного  бюджету  сум  всієї  необґрунтовано  одержаної підприємством,  установою, організацією виручки у результаті порушення державної дисципліни цін та штрафу у двократному її розмірі, а також звертатись з позовами до  судів  про  стягнення з підприємств, установ та організацій зазначених сум у разі   невиконання  ними  рішень  державних  інспекцій  з  контролю  за  цінами.

Порядок  застосування  економічних санкцій Інспекцією визначається відповідно до Інструкції.

Згідно  з  пунктом 1.4 Інструкції підставою для застосування економічних санкцій за  порушення  державної  дисципліни  цін  є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої  виручки  в  результаті  порушення  ними  чинного  в періоді, що перевіряється,   порядку   встановлення  та  застосування  цін  і  тарифів,  які регулюються   уповноваженими   органами   відповідно   до  вимог  законодавства.

Відповідно  до  пункту 3.1 Інструкції Державна інспекція з контролю за цінами та державні  інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах  Києві  та Севастополі приймають рішення про вилучення сум економічних та фінансових (штрафних) санкцій у порядку, передбаченому законодавством. Підставою для  прийняття  рішень  про  вилучення  сум економічних та фінансових (штрафних) санкцій  є акти перевірок, які складаються посадовими особами органів державного контролю за  цінами.

Відповідно  до  статті  14  Закону  вся  необґрунтовано  одержана підприємством, організацією  сума  виручки  в  результаті  порушення  державної  дисципліни цін підлягає  вилученню  в  доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства,   організації.

В порушення ст. 66 Житлового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.1998 р. № 939 «Про вдосконалення системи державного регулювання розміру квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкових територій», «Порядку визначення нормативних витрат житлово-експлуатаційних організацій, пов’язаних з утриманням будинків і при будинкових територій»затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 03.09.1999 р. № 214, відповідачем зайво нараховано та сплачено населенням сума 1227 грн. 33 коп., яка відповідно до ст. 14 Закону України '' Про ціни та ціноутворення" є додатковою виручкою яка підлягає стягненню в доход Державного бюджету України із застосуванням штрафу у розмірі 200 відсотків.

Посилання відповідача на рішення виконавчого комітету Петровської міської ради від 29.05.2004 р. № 109 «Про тарифи квартплати в жилому фонді комунальної власності територіальної громади м. Петровське»судом не приймається до уваги, оскільки зазначене рішення суперечить вище названим нормативним актом, які встановлюють  порядок формування тарифів.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд не застосовує при розгляді справи положення  рішення виконавчого комітету Петровської міської ради від 29.05.2004 р. № 109 «Про тарифи квартплати в жилому фонді комунальної власності територіальної громади м. Петровське».

Рішення позивача № 80 від 18.04.2005 р. прийнято позивачем на підставі, у  межах  повноважень  та  у  спосіб,  що передбачені Конституцією  та законами України; з  використанням  повноваження  з   метою,   з   якою   це повноваження надано; обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин адміністративний позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства «Жилищник»м. Красний Луч, вул. Леніна 25 ідентифікаційний код 32604447 на користь державного бюджету суму економічних санкцій – 3681 грн. 99 коп. код платежу 23030300 МФО 804013, одержувач державний бюджет м. Красний Луч, код 24046797, р/р 0039

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 23.11.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з  дня  складення  постанови в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько