ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 липня 2007 р.

№ 3/439

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кота О.В.,

Шевчук С.Р. (доповідач),

Владимиренко С.В.

розглянувши касаційну скаргу і
додані документи

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

від 20.02.2007 року

Київського апеляційного

господарського суду

у справі

№3/439

господарського суду

міста Києва

за позовом

Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва
"Печерськжитло"

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

про

дострокове розірвання договору
оренди та виселення

В судовому
засіданні взяли участь представники:

-          позивача: Богомаз А.К.,
дов.№18-1776/11 від 26.12.06;

-          відповідача: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006р. Комунальне
підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва
"Печерськжитло" звернулося до господарського суду міста Києва з
позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 -про
розірвання договору оренди нерухомого майна комунальної власності
територіальної громади Печерського району м. Києва №НОМЕР_1 та про примусове
виселення у зв'язку з порушенням умов зазначеного договору.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 09.11.2006 у справі №3/439 (суддя Хілінська В.В.) позовні вимоги
Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського
району м. Києва "Печерськжитло" задоволено повністю, розірвано
договір оренди №НОМЕР_1, відповідача виселено з нежитлового приміщення
загальною площею 30,9кв.м. за адресою м.Київ, АДРЕСА_1 та зазначене приміщення
повернуто позивачу; стягнуто з відповідача на користь позивача 85грн.
державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 20.02.2007р. у справі №3/439 (колегія суддів у складі
головуючого судді Губенко Н.М., суддів Барицької Т.Л., Ропій Л.М.) апеляційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2006 у
справі №3/439 -без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у
справі судовими актами, Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1 звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою,
в якій просить скасувати рішення господарського суду м. Києва від 09.11.2006 та
постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2007р. у справі
№3/439 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог
Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського
району м.Києва "Печерськжитло" повністю. В касаційній скарзі заявник
стверджує про порушення місцевим та апеляційним господарськими судами норм
матеріального та процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу на час
розгляду справи у Вищому господарському суді України не надано, що не
перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача,
проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність
застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 07.10.2005 між позивачем та відповідачем було укладено договір №
НОМЕР_1 оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень)
комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва (далі
договір оренди), за умовами якого позивач, як орендодавець, на підставі
розпорядження Печерської районної у місті Києві ради №НОМЕР_2(орган,
уповноважений управляти майном) передав, а відповідач, як орендар, прийняв в
орендне користування нежиле приміщення, будівлю, споруду за адресою: м. Київ,
АДРЕСА_1, загальною площею 30,9 кв.м. для розміщення ательє по пошиттю та
лагодженню одягу (п.1.1). Відповідач зобов'язаний використовувати об'єкт оренди
тільки за призначенням, обумовленим в п.1.1 цього договору (п.3.4.5).

Договір набуває чинності з дати
підписання його сторонами і діє з 07.10.2005 до 05.10.2006 (п.9.1 договору
оренди).

Відносини щодо оренди майна, що
перебуває у комунальній власності регулюються Законом України "Про оренду
державного та комунального майна".

Оскільки жодна із сторін не
звернулась до іншої із заявою про припинення або зміну умов договору оренди
протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, то згідно із п.2
ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"
договір оренди №НОМЕР_1 вважається продовженим на той самий термін і на тих
самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону
України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди
може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір
оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у
разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених
законодавчими актами України.

Вказана норма не визначає,
невиконання яких саме зобов'язань є підставою для розірвання договору оренди.

Згідно із ч.3 ст.291 ГК України
договір оренди може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін з
підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму
в порядку, встановленому статтею 188 цього кодексу.

Частиною 2 ст.651 ЦК України
передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.783 ЦК України
наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач
користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу
наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою
поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення
капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був
покладений на наймача.

Згідно із п.9.4.2 договору оренди
дострокове розірвання договору можливе на вимогу однієї із сторін за рішенням
суду, в разі невиконання сторонами своїх зобов'язань по цьому договору та
додатків до нього та з інших підстав, передбачених чинним законодавством
України, у тому числі, зокрема, при неузгодженій з позивачем та Печерською
районною у м.Києві радою передачі об'єкту оренди частково або повністю в
суборенду, на умовах спільної діяльності чи інших умовах стороннім юридичним
або фізичним особам.

Відповідно до п.3.3.2 договору
оренди відповідач має право за письмовим погодженням з позивачем та за рішенням
Печерської районної у м. Києві ради, зокрема, надавати частину об'єкту оренди в
суборенду та під спільну діяльність з іншими юридичними та фізичними особами.

Згідно із п.3.4.8 договору оренди
відповідач зобов'язаний без згоди позивача та рішення Печерської районної у м.
Києві ради не передавати об'єкт оренди повністю або частково в суборенду та не
укладати будь-яких договорів з іншими юридичними і фізичними особами, предметом
яких є використання об'єкту оренди.

Укладення договору суборенди
необхідно погоджувати з позивачем і термін його дії не може перевищувати
терміну дії договору оренди (п.6.6 договору оренди).

Позивач в позовній заяві просить
розірвати договір оренди з підстав порушення відповідачем умов договору оренди,
зокрема, п.3.3.2, п.3.4.8 та п.6.6 договору оренди, оскільки відповідачем
орендоване приміщення передано в суборенду за договором суборенди нежилого
приміщення від 12.12.2005 без згоди позивача та рішення Печерської районної у
м. Києві ради.

Відповідач посилається на те, що
договір суборенди був лише наміром його укладання без фактичної передачі
приміщення в суборенду.

Господарські суди попередніх
інстанцій, розглядаючи даний спір, дійшли висновку про порушення відповідачем
умов договору оренди №НОМЕР_1 При цьому єдиним доказом такого порушення суди
зазначають акт перевірки використання нежитлового приміщення від 20.07.2006р.

З такими висновками судів касаційна
інстанція погодитись не може, оскільки в акті (арк.спр.10) не зазначено, яке
саме приміщення перевірялося на предмет його використання Так, матеріали справи
містять дані, що СПД ОСОБА_1. орендує спірне напівпідвальне приміщення по
АДРЕСА_1 в м. Києві загальною площею 30,9кв.м та має на праві власності
нерухоме майно -квартиру №АДРЕСА_1, загальною площею 49,3 кв.м, а в договорі суборенди
від 12.12.2005р. предметом оренди визначене приміщення загальною площею 20,9
кв.м по АДРЕСА_1.

Разом з тим, місцевий господарський
суд розглянув справу без залучення до участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (ст.27 ГПК України)
ТОВ "Туристична агенція "Егіда" і прийняв рішення, яке
стосується її прав та обов'язків.

Відтак, судові інстанції у розгляді
даної справи повинні були вичерпно з'ясувати обставини, пов'язані з фактичним
наданням у суборенду приміщення, яке є предметом договору оренди №НОМЕР_1,
укладеного між сторонами по справі та належними засобами доказування перевірити
факт передачі майна в суборенду та факт його використання ТОВ "Туристична
агенція "Егіда", з'ясувати чи виставляв відповідач рахунки за орендну
плату по договору суборенди, чи сплачувало ТОВ "Егіда" орендну плату
і чи зазначені операції відображені в його бухгалтерському обліку.

Викладене свідчить про неповне
встановлення судами першої та апеляційної інстанцій всіх обставин справи, що
мають значення для правильного вирішення даного спору.

Отже, висновки судів першої та
апеляційної інстанцій є наслідком неповного дослідження вказаних обставин
справи, неправильного тлумачення та застосування норм права.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у
справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду м. Києва необхідно врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, з'ясувати права та
обов'язки сторін, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її
розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно
визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 1115,
1117, п.3 ч.1 ст.1119, ст.ст.11110-11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення господарського суду м.
Києва від 09.11.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду
від 20.02.2007р. у справі №3/439 скасувати.

Справу №3/439 передати на новий
розгляду до господарського суду м.Києва в іншому складі суду.

Головуючий суддя

Кот О.В.

Судді

Шевчук С.Р.  Владимиренко С.В.