ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"19" жовтня 2007 р.

14:40

Справа №  7/547/07

м. Миколаїв

За позовом:  Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи -ОСОБА_1, м.Миколаїв, АДРЕСА_1

До відповідача: Державної
податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва, 54030, м.Миколаїв, вул.
Потьомкінська, 24

Про:
скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 09.08.2007р.

Суддя -Н.О.
Семенчук

Секретар
судового засідання Дзюба Ю.Ф.

Представники:

Від позивача:      ОСОБА_2, дов. № Д-2641 від 09.08.2007 р.

Від відповідача:  Клименко Л.В., дов. № 36114/9/10-011 від
19.09.2007 р.

Бабенко О.М., дов.
№ 39071/9/10-011 від 17.10.2007 р.

Суть спору:
Суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа -ОСОБА_1звернулась до
господарського суду із позовною заявою про скасування податкового
повідомлення-рішення № /0 від 09.08.2007р. Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.Миколаєва.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що при складанні акту про результати виїзної планової
документальної перевірки від 31.07.2007р., на підставі якого було прийнято
оскаржуване податкове повідомлення-рішення № /0 від 09.08.2006р.,
позивачем були допущені порушення, а саме: - перша сторінка акту не складена на
номерному бланку органу державної податкової служби; не було вказано у вступній
частині акту проведеної перевірки від 31.07.2007р. місцезнаходження позивача як
суб'єкта господарювання, перевірку діяльності якого здійснено; не зазначена
дата закінчення даної перевірки; не було надано копію наказу про проведення
планової перевірки та направлення на перевірку. Також вказує, що оскільки він є
платником єдиного податку, то відповідно до п. 6 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва»№ 727/98 від 03.07.1998р., він не є платником податку на доходи
фізичних осіб (для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва). Згідно п.
5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва»№ 727/98 від 03.07.1998р., у разі
порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), що і було зроблено
позивачем. Будь-якої іншої відповідальності за порушення положень п. 1 Указу
від 03.07.1998р. чинним законодавством не встановлено і накладення ДПІ на
платника додаткового обов'язку стосовно сплати платежів, не передбачених у
законі, суперечить положенням діючого законодавства України.

Зазначає, що п.п. 4.3.25 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003р. передбачено, що
дохід, отриманий від здійснення підприємницької діяльності, якщо особа обрала
спеціальну (спрощену систему оподаткування), не включаються до складу загального  місячного або річного оподатковуваного
доходу. Оскільки до 3-го кварталу 2006р. Позивач працював шляхом обрання
єдиного податку, всі податки було сплачено ним в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує,
та зазначає, що позивачем перевищений граничний розмір 500000,00 грн., обсяг
виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) з 01.01.2006 року по 30.09.2006
року на 302998,00 грн., тому відповідно до ст. 1 Указу Президента України від
03.07.1998р. № 727/98 “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва” позивач перебував платником єдиного податку до
кінця звітного (ІІІ кв. 2006р.), а з початку наступного кварталу -з 01.10.2006
року позивач перейшов на загальну систему оподаткування доходів. Однак позивачем
сума перевищення обсягу виручки по єдиному податку (802998,00 грн. -500000,00
грн. = 302998,00 грн.) всупереч розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України
від 26.12.1992р. № 13-92 “Про прибутковий податок з громадян”  не була включена в декларацію про отримані
доходи за 2006 рік, податок з доходів фізичних осіб не сплачувався.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, - суд

ВСТАНОВИВ:

31.07.2007 року Державною
податковою інспекцією у Центральному районі м.Миколаєва була проведена виїзна
планова документальна перевірка Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи -ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з
01.04.2004 року по 31.03.2007 року.

За результатами перевірки
відповідачем був складений акт № 290/17-107/ від 31.07.2007 року.

В ході перевірки було встановлено
порушення позивачем, а саме:

- в порушення ст. 1 Указу
Президента України від 03.07.1998р. № 727/98 “Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” (Далі Указ
№ 727/98) та розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №
13-92 “Про прибутковий податок з громадян” та листа від 25.04.2007 року № 2987
“Відносно можливості застосування в поточному році спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності, в випадку перевищення минулому році максимально
дозволеного обсягу виручки”, ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України від
26.12.1992р. № 13-92 “Про прибутковий податок з громадян” із змінами та
доповненнями СПД -фізичною особою ОСОБА_1. сума перевищення обсягу виручки по
єдиному податку (802998,00 грн. -500000,00 грн. = 302998,00 грн.) не була
включена в декларацію про отримані доходи за 2006р., податок з доходів фізичних
осіб не сплачувався.

Перевіркою донараховано податку з
доходів фізичних осіб з суми перевищення єдиного податку в розмірі 29542,30
грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у
Центральному районі м.Миколаєва прийняла податкове повідомлення-рішення №
/0 від 09.08.2007 року, згідно якого позивачу визначено
податкове зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб на суму
29542,30 грн.

Позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України,
- державні органи зобов'язані діяти в межах їх повноважень та у спосіб,
передбачений законом. Повноваження податкового органу щодо здійснення планової
виїзної перевірки передбачені статтею 11-1 Закону України “Про державну
податкову службу в Україні” від 4 грудня 1990 року № 509-XII. Відповідно якої
плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо
своєчасності,  достовірності, повноти
нарахування та сплати ним податків та зборів
(обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної
податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків
чи за місцем  розташування  об'єкта
права  власності,  стосовно
якого проводиться така планова виїзна перевірка.

Планова виїзна перевірка
проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності
платника податків за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної
податкової служби не частіше одного разу на календарний рік.

Право на проведення планової
виїзної перевірки  платника податків
надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше  ніж за
десять  днів  до дня проведення зазначеної перевірки
надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її
проведення.

Так, згідно наказу ДПІ у
Центральному районі м.Миколаєва № 673 від 18.07.2007 року на виконання
плану-графіка проведення планових виїзних перевірок СПД -фізичних осіб на ІІІ
квартал 2007 року та згідно повідомлення про проведення виїзної планової
документальної перевірки яке отримане СПД ОСОБА_1. 02.07.2007 року, що
підтверджується розпискою № 23802/В/17-100, позивачем була здійснена виїзна
планова перевірка СПД ОСОБА_1.

Тобто здійснюючи планову виїзну
перевірку 31.07.2007 року відповідач діяв у межах своїх повноважень та у спосіб
визначений законом. Отже в цій частині доводи позивача судом відхиляються.

Разом з тим, суд вважає доводи
відповідача щодо донарахування податку з доходів фізичних осіб з суми
перевищення єдиного податку в розмірі 29542,30 грн. необгрунтованими виходячи з
наступного.

Позивач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа Виконавчим комітетом Миколаївської
міської ради 09.12.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про державну
реєстрацію № 325871 (а.с. 24).

Статтею 1 Указу № 727/98,
встановлено, що спрощена система оподаткування,
обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого
підприємництва:

фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей,  протягом року перебуває не більше
10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації
продукції  (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень;

юридичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми
власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50
осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за
рік не перевищує 1 млн. гривень.

Згідно свідоцтва про сплату єдиного
податку від 14.12.2005 року № НОМЕР_1 термін дії свідоцтва з 01.01.2006 року по
31.12.2006 року позивач займається: - роздрібною торгівлею фармацевтичними
товарами і парфумами; - роздрібною торгівлею парфумерією та косметичними
товарами; - роздрібною торгівлею меблями і обладнанням для житла; - роздрібною
торгівлею меблями.

Відповідно звіту позивача про сплату
єдиного податку за третій квартал 2006 року обсяг виручки від реалізації
товарів (робіт, послуг) за звітній квартал наростаючим підсумком з початку
терміну свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році склав
802998,00 грн., тобто обсяг виручки позивача від реалізації товарів (робіт,
послуг) перевищив 500 тис. гривень на 302998,00 грн. (802998,00 грн. -500000,00
грн. = 302998,00 грн.).

Частиною 1 ст. 5 Указу № 727/98
встановлено, що у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу,
платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування,
обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

На виконання вимог ч. 1 ст. 5 Указу
№ 727/98 позивач перейшов на загальну систему оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з ІV кварталу 2006 року, що не заперечується представником
відповідача в судовому засіданні.

Таким чином позивач вимоги закону
виконав, а саме перейшов на загальну систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з ІV кварталу 2006 року.

Статтею 6 Указу № 727/98,
визначено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є
платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів), зокрема
податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва).
Аналогічні вимоги містить п.п. 4.3.25 п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003р. № 889-IV, згідно якого, - до складу
загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не
включаються такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій
декларації) дохід (прибуток), одержаний самозайнятою особою від здійснення нею
підприємницької або незалежної професійної діяльності, якщо така особа обрала
спеціальну (спрощену) систему оподаткування такого доходу (прибутку) відповідно
до закону.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 16.03.2000 року № 507 “Про роз'яснення Указу Президента України від
3 липня 1998 року № 727” встановлено, що на суб'єктів малого підприємництва
-  фізичних  осіб,
які відповідно  до  абзацу
четвертого  частини  першої
статті 6 не є платниками податку на доходи фізичних осіб,  не поширюються вимоги розділу IV Декрету  Кабінету
Міністрів  України  від  26  грудня 1992 р. № 13 "Про прибутковий
податок  з  громадян"  (у частині
доходів  від провадження підприємницької
діяльності, що здійснюється відповідно до зазначеного Указу).

Позивач зазначає, що ним отриманий
дохід в розмірі 802998,00 грн. за І-ІІІ квартали 2006 року від провадження
підприємницької діяльності, що здійснюється відповідно до Указу № 727/98.
Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що дохід отриманий позивачем в
розмірі 802998,00 грн. від провадження підприємницької діяльності яка зазначена
в свідоцтві про сплату єдиного податку від 14.12.2005 року № 439344.

Таким чином, відповідач при
проведенні перевірки позивача помилково дійшов висновку, що позивач повинен був
включити суму перевищення обсягу виручки по єдиному податку в декларацію про
отримані доходи за 2006 рік та донарахував позивачу податок з доходів фізичних
осіб з суми перевищення єдиного податку в розмірі 29542,30 грн.

За таких обставин оскаржуване
податкове повідомлення-рішення № /0 від 09.08.2007 року є
незаконним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 94, 98, 160-163,
167, 254  КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити.

2.          Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі
м.Миколаєва від 09.08.2007р. № /0.

3.          Відшкодувати з Державного бюджету
України на користь Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи -ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 3,40 грн.

Постанова у відповідності зі ст.
254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони, які беруть участь у
справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або
частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Н.О.Семенчук