ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
І м е н е м     України
ПОСТАНОВА

"20" вересня 2007 р.                                                              Справа № А11/255-07

За позовом     Яготинської районної державної адміністрації, м. Яготин

до                     Голови Яготинської районної ради, м. Яготин

про                  визнання незаконним розпорядження № 162 від 02.08.2007 р.

Суддя –Мальована Л.Я.

позивач –Грибков М.Є. –дов.

Представники:                  від 01.07.2007 р.

відповідач –не з’явився

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконним пункт 2 розпорядження голови Яготинської районної ради № 162 від 02.08.2007 р.

Відповідач двічі в судове засідання не з’явився, про що був належним чином повідомлений судом, не виконав вимоги суду, викладені в ухвалах від 13.08.2007 р. та 05.09.2007 р.

Відповідно до вимог ст. 128 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття, не є перешкодою для розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

02.08.2007 р. головою Яготинської районної ради прийнято розпорядження № 162 «Про скликання п’ятнадцятої сесії Яготинської районної ради V скликання». На розгляд сесії було винесено одне із питань: «Про незадовільну роботу голови Яготинської районної державної адміністрації В.Т.Василенка з виконання рішень сесії Яготинської районної ради: №№ 26-02-V від 27.06.2006;   36-02-V  від  27.06.2006;  43-03-V  від  25.07.2006;   53-03-V  від  28.07.2006;  56-03-V від 28.07.2006; 61-04-V від 18.08.2006; 62-04-V від 18.08.2006; 65-04-V від 18.08.2006;  66-04-V  від  18.08.2006;  74-05-V   від  27.10.2006;  75-05-V   від   27.10.2006; 77-05-V від 27.10.2006; 93-07-V від 12.12.2006; 94-07-V від 12.12.2006; 96-07-V від 12.12.2006; 101-08-V  від  28.12.2006;  108-09-V  від  05.01.2007;  115-09-V,  116-09-7, 117-09-V від 05.01.2007; 120-09-V від 05.01.2007; 122-09-V від 05.01.2007; 133-10-V від 23.03.2007; 139-10-V  від  23.03.2007;  141-10-V  від 23.03.2007; 148-10-V від 03.04.2007; 157-11-V від 18.05.2007; 160-11-V від 18.05.2007; 162-11-V від 18.05.2007; 176-12-V від 15.06.2007; 177-12-V від 15.06.2007; 182-12-V від 15.06.2007; 191-13-V від 26.06.2007 та висловлення йому недовіри», про що зазначено в п. 2 оскаржуваного розпорядження.

Позивач вважає, що вказане розпорядження відповідача в цій частині є незаконним, просить суд визнати його протиправним та скасувати. Також позивачем надані суду копії рішень, на які є посилання відповідача у оспорюваному розпорядженні. Зазначені документи були розглянуті в судовому засіданні.

Дослідивши надані позивачем документи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав:

Взаємовідносини органів місцевого самоврядування з місцевими державними адміністраціями ґрунтуються та випливають з компетенції зазначених органів, яка встановлена статтями 118, 119, 143 Конституції України, відповідними нормами Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні»та «Про місцеві державні адміністрації».

Частинами шостою та сьомою статті 118 Конституції України встановлені межі підзвітності  та  підконтрольності  місцевих державних адміністрацій. Зокрема, встановлено, що місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними районними чи обласними радами, а також, підзвітність і підконтрольність місцевих державних адміністрацій органам виконавчої влади вищого рівня.

Статтею 119 Конституції України на місцеві державні адміністрації покладено обов’язок щодо забезпечення на відповідній території виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади; виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку; підготовку та виконання відповідних обласних і районних бюджетів; звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; взаємодію з органами місцевого самоврядування.

Частиною другою статті 143 Конституції України встановлена загальна компетенція обласних та районних рад, до повноважень яких віднесено: затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контроль за їх виконанням; затвердження районних і обласних бюджетів, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання. При цьому, частиною четвертою зазначеної статті встановлено, що органи місцевого самоврядування з питань здійснення ними повноважень органів виконавчої влади підконтрольні відповідним органам виконавчої влади.

Таким чином, зазначеними нормами Конституції України окреслено коло питань, виконання яких контролюється органами місцевого самоврядування та з виконання яких встановлена підзвітність відповідних місцевих державних адміністрацій. Це питання виконання регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, питання виконання місцевих бюджетів та питання виконання делегованих їм відповідними місцевими радами повноважень.

Вказані конституційні норми конкретизовані в Законах України  «Про місцеве самоврядування в Україні»та «Про місцеві державні адміністрації». Статтею 43 Закону України  «Про місцеве самоврядування в Україні»до повноважень районних та обласних рад віднесено: заслуховування звітів голів місцевих державних адміністрацій про виконання програм  соціально-економічного та культурного розвитку, бюджету, рішень ради із зазначених питань, а також про здійснення місцевими державними адміністраціями делегованих їм радою повноважень. Статтею 72 вказаного Закону встановлена підзвітність і підконтрольність місцевих державних адміністрацій районним, обласним радам у таких питаннях: виконання програм соціально-економічного і культурного розвитку, районних або обласних бюджетів, а також, виконання повноважень, делегованих їм відповідними районними, обласними радами,  та у виконанні рішень рад з цих питань». Зазначені вище норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»кореспондуються з нормами Закону України «Про місцеві державні адміністрації», щодо повноважень місцевих державних адміністрацій у взаємовідносинах з відповідними органами місцевого самоврядування. Пунктом 1 статті 17 вказаного Закону встановлено, що місцева державна адміністрація розробляє проекти програм соціально-економічного розвитку і подає їх на затвердження відповідній раді, забезпечує їх виконання, звітує перед відповідною радою про їх виконання. Статтею 34 встановлена підзвітність та підконтрольність місцевих державних адміністрацій відповідним радам у частині делегованих повноважень, щорічна підзвітність голів місцевих державних адміністрацій перед відповідними  радами з питань виконання бюджету, програм соціально-економічного та культурного розвитку територій і делегованих повноважень».

Тобто, відповідно до чинного законодавства, обмежено коло питань, з виконання яких місцеві державні адміністрації підзвітні та підконтрольні органам місцевого самоврядування.

У пункті 2 спірного розпорядження відповідача наведений перелік рішень сесії Яготинської районної ради, роботу з виконання яких пропонується визнати незадовільною. Як свідчить зміст зазначених рішень, копії яких надані позивачем суду, жодне з них не стосується питань виконання регіональної Програми соціально-економічного і культурного розвитку, виконання районного бюджету або виконання делегованих повноважень. В судовому засіданні позивачем була надана для огляду Програма соціально-економічного та культурного розвитку Яготинського району на 2007 рік та докази того, що зазначена Програма була затверджена відповідачем лише 18 травня 2007 року (рішення райради №158-11-V), а передана позивачу для виконання тільки 20 липня 2007 року (лист відповідача № №  27/р).

Отже, дії відповідача щодо прийняття розпорядження, яким встановлюється підзвітність та підконтрольність позивача з питань не визначених у законодавчому порядку є протиправними, а саме розпорядження в спірній частині є таким, що прийняте з перевищенням повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,  якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розпорядження Відповідача № 162 від 02 серпня 2007 року «Про скликання п’ятнадцятої сесії Яготинської районної ради V скликання», в частині винесення на розгляд сесії  питання  «Про незадовільну роботу голови Яготинської райдержадміністрації з виконання рішень сесії Яготинської районної ради та висловлення йому недовіри»не відповідає та суперечить нормам Конституції України, нормам законодавства про місцеве самоврядування. Відповідач вийшов за межі своїх повноважень та порушив права позивача. Частиною десятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За таких обставин позовні вимоги підлягаю задоволенню частково.

Відповідно до п. 1. ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 160-163, п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати протиправним та скасувати пункт 2 розпорядження голови Яготинської районної ради від 02.08.2007 р. №162 «Про скликання п’ятнадцятої сесії Яготинської районної ради V скликання», в частині винесення на розгляд сесії питання «Про незадовільну роботу голови Яготинської райдержадміністрації з виконання рішень сесії Яготинської районної ради та висловлення йому недовіри».

3.          Стягнути з голови Яготинської районної ради (07700, м. Яготин, вул. Незалежності, 110) на користь Яготинської районної державної адміністрації (07700, м. Яготин, вул. Незалежності, 110) –85 грн. судового збору.

4.          В решті вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк  постанова суду  набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови  суду - без змін.

Суддя                                                                                          Мальована Л. Я.