ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.09.07                                                                                           Справа  № 9/110-2618

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                      Мурської Х.В.

суддів                                                          Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянув матеріали апеляційної скарги Відділу державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області, м. Тернопіль, вих. № 17/1-2-1081 від 20.07.2007 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2007 року

у справі № 9/110-2618, суддя Кропивна Л.В.,

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Теребовлягаз», м. Теребовля

до відповідача :  Відділу державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області, м. Тернопіль

про стягнення 5 628 грн. 92 коп. боргу,

за участю представників

від Позивача: не з’явились;

від Відповідача: не з’явились.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 року, матеріали справи передано на перегляд колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді –Мурської Х.В., суддів –Давид Л.Л. та Кордюк Г.Т. з підстав, викладених у ньому.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2007 року у справі № 9/110-2618 позов Відкритого акціонерного товариства «Теребовлягаз»задоволено частково. З рахунку Відділу державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області на користь Позивача у справі стягнуто 1 712 грн. 57 коп. пені за період з  10.01.2007 року по 31.05.2007 року,  250 грн. 88 коп. - 7% штрафу та 220 грн. в повернення судових витрат. В частині стягнення 3 634 грн. 26 коп. основного боргу –провадження у справі припинено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване обгрунтованістю та підставністю вимог Позивача, їх відповідністю вимогам законодавства. Так, місцевим господарським судом визнано встановленим факт щодо несвоєчасного виконання Відповідачем своїх зобов’язань по оплаті за поставлений Позивачем природний газ згідно укладених Договорів № 14/С-14 від 01.01.2006 року та № 14/С-019 від 01.01.2007 року на постачання та транспортування природного газу, а тому дійшов висновку про те, що на підставі укладеного Договору та Додатків до нього, а також у відповідно до вимог ст.ст. 230-232 ГК України з Відповідача підлягає стягненню 1 712 грн. 57 коп. нарахованої пені та 250 грн. 88 коп. штрафу в примусовому порядку. Щодо задоволення решти позовних вимог, то в цій частині місцевим господарським судом провадження у справі припинено у зв’язку з відсутністю предмету спору, так як Відповідачем в процесі розгляду справи подано суду платіжне доручення № 161 від 04.07.2007 року про сплату ним суми 3 634 грн. 27 коп., що становить основну суму боргу.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2007 року у даній справі та прийняти нове судове рішення, яким позов в частині стягнення пені та штрафу залишити без розгляду з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів Скаржника, викладених в апеляційній скарзі –заперечив, просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Сторони участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи ту обставину, що учасники судового процесу своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, а також те, що явку представників сторін в судове засідання визнано на власний розсуд, а клопотань до початку розгляду апеляційної скарги не надходило, то колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, Львівський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов’язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші  ресурси,  передбачені договором,  а споживач (абонент) зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає зі суті відносин сторін.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов’язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються і приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до вимог статей 526, 629 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Як встановлено місцевим господарським судом, 1 січня 2006 року та 1 січня 2007 року між Теребовлянським управлінням з експлуатації газового господарства ВАТ «Тернопільгаз»(Постачальник) та Відділом Державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області (Покупець) укладено Договори на постачання і транспортування природного газу, відповідно за № 14/С-14 та № 14/С-019.

Як підтверджується Актами прийому-передачі природного газу за березень, квітень, листопад, грудень 2006 року та за січень-лютий 2007 року Теребовлянське управління з експлуатації газового господарства ВАТ «Тернопільгаз» на виконання вказаних Договорів поставило Відповідачу природний газ на загальну суму 3 634 грн. 26 коп., яка залишилась неоплаченою, що слугувало підставою звернення з позовом.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про припинення провадження у справі в частині стягнення 3 634 грн. 26 коп., що становить суму основного боргу, оскільки Відповідачем в процесі розгляду справи подано суду платіжне доручення № 161 від 04.07.2007 року про сплату ним даної суми, що, як свідчать матеріали справи  не заперечувалось і самим Позивачем.

Що стосується покликань Скаржника на те, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позов в частині стягнення пені та штрафу, то судова колегія зазначає наступне.

Увідповідності до вимог ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : 1) припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов’язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до вимог до ч. 1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Згідно з ч. 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір трафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому Договором.

Як свідчать матеріали справи та правомірно встановлено місцевим господарським судом, сторони укладаючи Договори на постачання і транспортування природного газу передбачили, що за порушення терміну оплати згідно п. 6.1 Договорів Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,5 %  від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п. 7.2), а тому будь-які заперечення зі сторони Скаржника щодо безпідставності стягнення з його рахунку пені та штрафу є безпідставними.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

У відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки, Відповідачем ні місцевому господарському суду, ні суду апеляційної інстанції не подано доказів своєчасного та належного виконання взятих на себе зобов’язань згідно укладених Договорів, то місцевим господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відповідність рішення Господарського суду Тернопільської області  законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для скасування такого.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2007 року у справі № 9/110-2618 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий-суддя                                                                            Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                   Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                   Кордюк Г.Т.