ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

01.11.07                                                                                           Справа№ 30/283А

За позовом   ДПІ у Галицькому  районі м.Львова, м.Львів

до  відповідача  ТзОВ «Маджіф  Україна»,  м.Львів

про  стягнення  11 360, 68 грн.

Суддя    Н. Мороз

При секретарі  Ходачкевич Н.

Представники:

позивача:        Демідюк В.В.- ст.держ. податковий інспектор

відповідача:    н/з

Позивачу роз’яснено зміст ст.49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме його процесуальні права та обов’язки, зокрема право заявляти відводи.

Суть спору.

Позов заявлено  ДПІ у Галицькому районі м.Львова до ТзОВ «Маджіф  Україна»,  м.Львів  про стягнення  11 360, 68 грн.

Ухвалою  від 30.08.2007р. судом відкрито провадження у справі та призначено  до розгляду в судовому засіданні на 26.09.2007р.

З метою встановлення наявності чи відсутності обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору,  розгляд справи відкладався  ухвалою суду  від  26.09.2007р. та 18.10.2007р.

Представник  позивача позовні вимоги підтримав з причин, наведених у позовній заяві та пояснив, що заборгованість відповідача  станом на 09.07.2007р., згідно  довідки про податкову заборгованість  становить 11 360,68 грн.  та зазначив, що суми податкового  зобов”язання відповідача у зазначеному розмірі є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою  податкового боргу, а тому підлягають стягненню.

Клопотання про вжиття запобіжних заходів, задоволенню не підлягає                     через  відсутність  доказів необхідності забезпечення позову.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був  належним  чином  повідомлений про час та місце судового засідання, відзив на  позов не направив.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення повноважного представника  позивача, суд встановив:

Відповідно до преамбули Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-ІІІ від 21.12.2000 р. (із змінами та доповненнями), цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до п.1.12 ст.1. вищезазначеного Закону, контролюючий орган - це державний орган, який у межах своєї компетенції, визначеної законодавством, здійснює контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) та погашенням податкових зобов'язань чи податкового боргу. Податкові органи є контролюючим органом, відносно податків і зборів (обов'язкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів.

Контролюючі органи мають право здійснювати перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати лише стосовно тих податків і зборів (обов'язкових платежів), які віднесені до їх компетенції цим пунктом.

Органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, №2181-III від 21.12.2000р., податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до цього закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків у разі, коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення. Остаточне рішення вищого (центрального) органу контролюючого органу за заявою платника податків не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Заборгованість відповідача виникла в результаті самостійно задекларованих сум по ПДВ в розмірі 11128,9 грн. та нарахованої пені в сумі 230,87 грн., ( декларації  в  матеріалах справи), крім того у підприємства існує заборгованість  по комунальному податку –основний платіж 0,71 грн. та залишок несплаченої пені- 0,20 грн.

Загальна сума заборгованоісті з урахуванням пені по ПДВ в сумі 230,87 грн. та заборгованості по комунальному податку становить  11360,68 грн., що підтверджено довідкою про податкову заборгованість.

На виконання п.п.6.2.1 ст.6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-ІІІ від 21.12.2000р. (із змінами та доповненнями), яким визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання у встановленні строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

ДПІ у Галицькому районі  на адресу відповідача  направлялись податкові вимоги: перша податкова вимога від 02.02.2007р. № 1/273 та друга податкова вимога від 24.04.2007р. № 7/7071  ( в матеріалах справи).

На даний час суми податкових  зобов”язаннь є узгодженими та у встановлені строки до бюджету відповідачем не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу (узгоджена сума податкового зобов’язання, несплачена платником податків у термін).

Закон України “Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-ІІІ від 21.12.2000р. (зі змінами і доповненнями), а саме пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону встановлює та закріплює право звернення до суду з позовною заявою про стягнення податкової заборгованості та інших обов'язкових платежів. Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом.

Відповідно до ст.2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, завданнями органу державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів. Закон України “Про державну податкову службу в Україні” від 4 грудня 1990р. № 509-ХІІ (зі змінами і доповненнями) встановлює та закріплює право звернення податкових органів до Господарського суду з позовом про стягнення заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами за рахунок їх майна (ст.10 Закону).

Таким чином суд, оцінивши  матеріали справи та представлені докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги  обґрунтовані поданими доказами, не спростовані  відповідачем  та підлягають задоволенню.

Керуючись Законом України   "Про погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р., №2181-III, п.6 Прикінцевих положень КАС України,  ст.ст.162,163,167 КАС України,  господарський    суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов  задоволити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Маджіф Україна” м.Львів, вул. Хуторівка, 42/74, ():

- в доход державного бюджету ( р/р 0004 УДК у Львівській області, МФО 825014,  ЗКПО 22389381) –11360,68  грн. податкового боргу;

-в доход державного бюджету- 113,60 грн. судового збору.

3.    Виконавчі листи видати.

Постанова набирає законної сили  у відповідності до вимог ст.254 КАС України і    може бути оскаржена в порядку  і строки, передбачені ст.186 КАС  України.

Суддя                                                                                                       Мороз Н.В.