ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"13" вересня 2007 р.          12 год. 05 хв. , м. Чернігів                    Справа № 6/208а

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді                                           Блохіної Ж.В.

при секретарі

судового засідання                 Кузьміні М.М.,

за участю представників:

позивача                                   Клименок І.О., довіреність від 01.10.2006р., Бардакова Ю.М.,

довіреність №3 від 26.06.2007р., Іванеко Є.І., довіреність №4

від 26.06.2007р., Коновальчука В.В. (директор),

відповідача                              Репеха О.О.,, довіреність №309/9/10-015 від 25.06.2007 р.

Атрощенко Ю.В., довіреність №309/9/10-015 від 25.06.2007р.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні позов      товариства з обмеженою відповідальністю

“ВЮТбуд”, смт. Ріпки, вул.. Свердлова,50

до  відповідача                         Державна податкова інспекція в Ріпкинському районі,

смт. Ріпки, вул. Святомиколаївська, 83

про                                              визнання  податкового повідомлення-рішення

нечинним,

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю “ВЮТбуд” подано позов до Державної податкової інспекції у Ріпкинському про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Ріпкинському районі від 17.04.2007р. №/0, яким визначено суму податкового зобовязання  з податку на додану вартість 5224,50 грн. та №/0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року, січень, лютий 2006 року на 121050,33 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 60525,16 грн.

У судовому засіданні 25.07.2007р. представники позивача подали заяви про зменшення розміру позовних вимог в частині  скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ріпкинському районі від 17.04.2007р. №/0 і  уточнили решту позовних вимог, а саме просять визнати нечинним  податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ріпкинському районі від 17.04.2007р. №/0.

Відповідач заперечує проти позовних вимог.

Представники позивача просять позовні вимоги задовольнити, оскільки спірне рішення прийнято відповідачем з порушенням чинного законодавства, без врахування фактичних обставин, що порушує права позивача. Так, товариством подавались до  Ріпкинського відділення Чернігівської МДПІ податкові декларації по ПДВ за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року, січень, лютий 2006 року, в яких було заявлено суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню  у відповідності до вимог Закону України „Про податок на додану вартість”,  розрахунки сум бюджетного відшкодування, заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та реєстри податкових накладних. Представники вважають,  що у відповідності до норм абзацу “а” п.п.7.7.11, п.п.7.7.1,7.7.2, 7.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” позивач правомірно заявив суми ПДВ до відшкодування по податковим деклараціям за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року, січень, лютий 2006 року.

Представники відповідача просять у позові відмовити, посилаючись на те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано і відповідає чинному законодавству. Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п.7.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, оскільки позивачем до складу бюджетного відшкодування звітних періодів були включені суми податкового кредиту, сплачені постачальника товарів в інших  періодах ніж попередній.

Вислухавши представників сторін,  зясувавши всі обставини, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Ріпкинському районі прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 17.04.2007р., яким товариству з обмеженою відповідальністю „ВЮТбуд” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року, січень, лютий 2006 року на загальну суму 121050,33 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 60525,16 грн., а саме:

по  податковій декларації  по ПДВ за 8 місяць 2005р. зменшено суму бюджетного відшкодування на 10471,49 грн., в т.ч. відшкодовано на момент перевірки 10471,49 грн.;

по  податковій декларації  по ПДВ за 9 місяць 2005р. зменшено суму бюджетного відшкодування на 9910 грн., в т.ч. відшкодовано на момент перевірки 9910 грн.;

по  податковій декларації  по ПДВ за 10 місяць 2005р. зменшено суму бюджетного відшкодування на 4867,95 грн., в т.ч. відшкодовано на момент перевірки 4867,95 грн.;

по  податковій декларації  по ПДВ за 11 місяць 2005р. зменшено суму бюджетного відшкодування на 14198,73 грн., в т.ч. відшкодовано на момент перевірки 14198,73 грн.;

по  податковій декларації  по ПДВ за 12 місяць 2005р. зменшено суму бюджетного відшкодування на 920 грн., в т.ч. відшкодовано на момент перевірки 920 грн.;

по  податковій декларації  по ПДВ за 1 місяць 2006р. зменшено суму бюджетного відшкодування на 53348,74 грн., в т.ч. відшкодовано на момент перевірки 53348,74 грн.;

по  податковій декларації  по ПДВ за 2 місяць 2006р. зменшено суму бюджетного відшкодування на 27333,42 грн., в т.ч. відшкодовано на момент перевірки 27333,42 грн.

Всього зменшено суму бюджетного відшкодування на 121050,33 грн., в т.ч. відшкодовано на момент перевірки 121050,33 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення прийнято Державною податковою інспекцією у Ріпкинському районі на підставі висновків проведеної виїзної   планової перевірки ТОВ „ВЮТбуд” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005р. по 31.12.2006р., за результатами якої складено акт №9/23-104/30904367/192 від 06.04.2007р.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 7.7.2 п. 7.7, п.п.7.8.1 п.7.8  ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.04.97р., а також Порядку заповнення податкової декларації з податку на додану вартість та Розрахунку суми бюджетного відшкодування, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. №166, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.07.97р. за №250/2054 (у редакції наказу  ДПА України від 15.06.2005р. №213, зареєстрованого в Мінюсті України 30.06.2005р. за №702/10982), в результаті чого   зменшено податок на додану вартість, що заявлений товариством до відшкодування на розрахунковий рахунок та відшкодований товариству  з бюджету на розрахунковий рахунок, за 2005-2006 роки на суму 121050,33 грн., в тому числі:

- серпень    місяць  2005р.  на суму  10471,49  грн.;

- вересень  місяць  2005р.  на суму    9910,00  грн.;

- жовтень   місяць   2005р.  на суму    4867,95  грн.;

- листопад  місяць  2005р.  на суму  14198,73  грн.;

- грудень    місяць   2005р.  на суму      920,00  грн.;

- січень   місяць 2006р.  на суму 53348,74 грн.;

- лютий   місяць 2006р.  на суму 27333,42 грн.

До таких висновків відповідач дійшов в звязку з тим, що в порушення вищевказаних нормативних актів товариство „ВЮТбуд” до розрахунків бюджетного відшкодування в рядок 3 Розрахунку включало суми податкового кредиту по податку на додану вартість, нарахованого та сплаченого постачальника товарів, робіт, послуг в інших періодах ніж попередній податковий період, а в деяких випадках суми податку на додану вартість, заявлені до відшкодування з бюджету не були сплачені постачальника товарів, робіт, послуг на дату заявлення чи дату фактичного відшкодування в бюджету.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

ТОВ „ВЮТбуд” були подані до Ріпкинського відділення Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції податкові декларації з податку на додану вартість та розрахунки бюджетного відшкодування за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року та січень, лютий 2006 року, в яких заявлено до відшкодування на розрахунковий рахунок наступні суми ПДВ: за серпень 2005 року 17044 грн., за вересень 2005 року 159357 грн., за  жовтень 2005 року  73063 грн., за листопад 2005 року 74462 грн., за  грудень 2005 року   86179 грн., за січень 2006 року  84090 грн., за лютий 2006 року  56414 грн., що підтверджується наданими позивачем доказами.

Згідно з п.п.7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону №168 платник   податку,   який   має   право  на  одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

У відповідності до п.п.7.7.5 п.7.7 ст. 7 Закон №168 протягом  30  днів,  наступних   за   днем   отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Так, на підставі п.п.7.7.5 та 7.7.7 ст. 7 Закону №168 Ріпкинським відділенням Чернігівської МДПІ були проведені документальні невиїзні (камеральні) перевірки податкових декларацій з податку на додану вартість за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року та січень, лютий 2006 року, в яких ТОВ „ВЮТбуд” задекларовано бюджетне відшкодування ПДВ.

За результатами таких перевірок податковим органом складені акти та довідки перевірок:  від 14.10.2005р. №28/15-013, від 18.11.2005р. №49/15-13, від 08.12.2005р. №53/15-013/30904367, 18.01.2006р. №3/30904367/15-013, від 17.02.2006р. №15/30904267/15-013, від 10.03.2006р. №22/03796710/15-013, згідно яких порушень податкового законодавства при визначенні позивачем сум  бюджетного відшкодування не встановлено.

За результатами вищевказаних перевірок Ріпкинським відділенням Чернігівської МДПІ також складені Довідки про підтвердження сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами документальних невиїзних (камеральних) перевірок, згідно яких підтверджено бюджетне відшкодування: за серпень 2005 року в сумі 17044 грн. (довідка від 14.10.2005р. №265/01-121), за вересень 2005 року в сумі 159357 грн. (довідка від 18.11.1005р. №296), за  жовтень 2005 року в сумі 73063 грн. ( довідка від 08.12.2005р. №35/15-013), за листопад 2005 року в сумі 74462 грн. (довідка від 1801.2006р. №4/вн/3/15-013), за  грудень 2005 року в сумі 86179 грн. (довідка від 17.02.2006р. №15/30904367/15-013), за січень 2006 року в сумі 84090 грн. (довідка від 10.03.2006р. №22/30904367/15-010/60), за лютий 2006 року в сумі 56414 грн. (довідка від 12.04.2006р. №24/30904367/15-013).

Отже, податковим органом були підтверджені суми бюджетного відшкодування, заявлені позивачем у податкових деклараціях з ПДВ за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року та січень, лютий 2006 року, на підставі чого  вищевказані суми були відшкодовані позивачу.

Проте, проведеною ДПІ у Ріпкинському районі у період з 12.03.2007р. по 30.03.2007р. виїзною   плановою перевіркою ТОВ „ВЮТбуд” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005р. по 31.12.2006р., встановлено порушення позивачем п.п. 7.7.2 п. 7.7, п.п.7.8.1 п.7.8  ст. 7 Закону  №168, оскільки товариство неправомірно заявило до відшкодування на розрахунковий рахунок ПДВ  у податкових деклараціях за  серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року та січень, лютий 2006 року на загальну суму 121050,33 грн.

При цьому податковий орган виходив з того, що в порушення п.п.7.7.2 ст.7 Закону №168, позивач до розрахунків бюджетного відшкодування включало суми податкового кредиту по податку на додану вартість нарахованого та сплаченого постачальникам товарів робіт, послуг в інших періодах ніж попередній податковий період, враховуючи, що податковим періодом відповідно до п.п.7.8.1 ст.7 Закону №168 є –один календарний місяць і саме цей місяць має межувати зі звітним.

Так, податковий орган при проведенні перевірки позивача стосовно правомірності заявленого до відшкодування ПДВ по декларації за серпень місяць 2005р. врахував, як правомірно заявлені до відшкодування, тільки суми ПДВ, фактично сплачені позивачем у попередньому податковому періоді –липні 2005р., тобто місяці, який безпосередньо передує  звітному і межує з ним.

Аналогічний підхід був застосований відповідачем  і при визначенні сум ПДВ, які підлягають відшкодуванню на рахунок платника  по деклараціях з ПДВ за вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року та січень, лютий 2006 р.

Висновки відповідача, які призвели до зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування та застосуванню штрафних (фінансових) санкцій, суперечать приписам чинного законодавства.

Так, у відповідності до пунктів 1.7, 1.8 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР ( далі –Закон №168) податковий кредит  -  сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом; бюджетне  відшкодування  - сума,  що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168 в редакцій, чинній після 31.03.2005р.,  податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з приписами п.п.7.4.5 п.7.4  ст.7 Закону №168  не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом  7.2.6  цього  пункту).

Порядок  визначення суми податку,  що підлягає сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, строки розрахунків з бюджетом передбачені п.7.7 ст. 7 Закону №168.

Відповідно до п.п. 7.7.1. п.7.7 ст.7 Закону №168 сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168 встановлено, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

У п.п.7.7.11 п.7.ст.7 Закону №168 визначено коло осіб,  які не мають  права  на  отримання  бюджетного відшкодування, а саме:

а) особа, яка:

була зареєстрована як платник цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на  бюджетне відшкодування, та/або мала обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів;

не провадила діяльність протягом останніх дванадцяти календарних місяців;

б) особа, яка є платником єдиного податку за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності, що передбачають сплату цього податку у спосіб, відмінний від встановленого цим Законом, або звільнення від такої сплати.

З вищевикладеного вбачається, що при  визначенні суми бюджетного відшкодування за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року та січень, лютий 2006 р., позивачем правомірно включені суми податку на додану вартість, сплачені постачальникам товарів (робіт, послуг) у попередніх звітному податкових періодах, тобто позивачем повністю дотримані  вищевказані норми Закону України „Про податок на додану вартість”, а висновки відповідача спростовуються наданими позивачем доказами.

Суд вважає, що п.п.7.7.2 ст.7 Закону №168  повязує можливість отримання платником податку бюджетного відшкодування з ПДВ з Державного бюджету України з фактичною сплатою податку контрагентам платника в ціні придбаного товару у податковому періоді, що передує звітному, незалежно від того, коли фактично був отриманий товар: в  цьому, попередньому чи іншому звітних податкових  періодах і коли у отримувача товару виникло зобовязанання перед постачальником. Головна умова, щоб сплата ПДВ була здійснена в періоді, що передує звітному.

Посилання відповідача на те, що відповідно до порядку заповнення рядку 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування, згідно з яким платник податку може врахувати із суми податкового кредиту попереднього податкового періоду (рядок 17 декларації з ПДВ) ті суми податку, які фактично сплачені у такому ж податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) грошовими коштами ( у тому числі авансом), включаючи суми податку, які фактично були сплачені у такому ж попередньому податковому  періоді при  ввезенні на митну територію України товарів, не відповідає повною мірою положенням п.п. „а” п.п.7.7.2 ст.7 Закону №168, оскільки даною нормою передбачено право на здійснення бюджетного відшкодування в тій його частині, яка  дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг), а не сумі податкового кредиту попереднього податкового періоду, сплаченого в такому податковому періоді.

Таким чином, ДПІ у Ріпкинському районі  при проведенні перевірки та прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення не враховані приписи п.п.7.7.2, підпункту “а” п.п.7.7.11 пункту 7.7 статті 7 Закону №168, що в свою чергу призвело до неправильних висновків перевірки, зменшенню  на 121050,33 грн. податку на додану вартість, який заявлений позивачем до відшкодування на розрахунковий рахунок за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року та січень, лютий 2006 р., та застосуванню штрафних (фінансових) санкцій в сумі 60525,16 грн. спірним податковим повідомленням –рішенням.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  завданням  адміністративного  судочинства  є  захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У частини 3 статті 2 КАС України передбачено наступне:

“У  справах  щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в Україні в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів належними засобами доказування правомірність прийняття рішення  щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року та січень, лютий 2006 р. товариству  з обмеженою відповідальністю “ВЮТбуд”.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення, яке є предметом спору, діяв не відповідно до законодавства України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення,  недобросовісно, а тому таке рішення  має бути визнано нечинним.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги   підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

С У Д    П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати  повністю нечинним  податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Ріпкинському районі від 17.04.2007р. №/0, яким товариству з обмеженою відповідальністю „ВЮТбуд” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року, січень, лютий 2006 року на 121050,33 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 60525,16 грн.

3. Стягнути з державного бюджету України на користь   товариства з обмеженою відповідальністю “ВЮТбуд” (смт Ріпки, вул. Свердлова, 50, ідентифікаційний код 30904367, р/р 260003336 в ЧОД АППБ „Аваль”)  3,40 грн. судових витрат.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений  Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

5. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160  Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення вищевказаних строків залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова в повному обсязі виготовлена 17.09.2007р.

Суддя                                                                                                                    Ж.В. Блохіна