ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2007                                                                                   Справа № 22/19-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Лазаренко Л.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Вдовенко М.В., представник, довіреність №85-30 юр  від 02.01.07;

від відповідача-1: Шляєв І.В., представник, довіреність №74  від 01.01.07;

від відповідача-2: Коротенко Р.О., представник, довіреність №09-18/1127  від 25.12.06;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Азовсталь", м. Маріуполь на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2007р. у справі № 22/19-07

за позовом   відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг", м. Кривий Ріг

до відповідача-1 державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: відкритого акціонерного товариства "Азовсталь", м. Маріуполь

про стягнення в розмірі 37684,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне  товариство “Міттал Стіл Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг звернулося з позовом до Державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ, Відкритого акціонерного товариства “Азовсталь”, м. Маріуполь про стягнення 37 684,82 грн вартості недостачі підкладок Д-65 за залізничною накладною №48294448 у вагоні №68619766.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2007 року (суддя Пуппо Л.Д.) позовні вимоги у зв’язку з встановленим справним перевезенням стягнуті з вантажовідправника (відповідача-2).

Не погодившись із рішенням суду, Відкрите акціонерне товариство “Азовстль” подало до суду апеляційну скаргу, в якій просило рішення скасувати,  а в позовних вимогах відносно нього відмовити, посилаючись на наступні обставини.

При розгляді справи судом першої інстанції не прийняті доводи відповідача-2 про те, що залізницею складений комерційний акт з порушенням п 22 Правил видачі вантажів, а саме при відправленні вага вантажу вантажовідправником  перевірялась, а перевізник зазначив вагу вагону “з брусу”.

Оскільки, прийомоздавальник станції Кашель на дату складання комерційного акту працювала в нічну зміну, а представник вантажоотримувача Грохова, яка здійснювала  перевантаження працювала в денну зміну, слідує висновок, що одночасно два представника залізниці та вантажоотримувача не могли бути присутні при складанні наданого до справи комерційного акту.

Позивачем не наданий договір  на підставі якого здійснювалось залізницею перевірка прибувшого від відповідача-2 вантажу, отже, комерційний акт складений в порушення діючого законодавства, і не може бути прийнятий судом як доказ  вини відповідача-2 в недостачі.

Відкрите акціонерне товариство “Міттал Стіл Кривий Ріг” вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Державне підприємство “Придніпровська залізниця” також вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відкрите акціонерне товариство “Азовсталь”, м. Маріуполь відвантажило на адресу відкритого акціонерного товариства “Міттал Стіл Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг за залізничною накладною №48294448 підкладки Д-65.

Видача вантажу здійснювалась залізницею відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України з перевіркою ваги вантажу. При цьому виявлена недостача,  що підтверджено комерційним актом від 23.06.2006р АЄ 022444/519.

Докази оплати продукції позивачем суду надані. Проти розрахунку позовних вимог відповідачі не заперечували.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угодою на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрат, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Як вбачається з комерційного акту від 23.06.2006р АЄ №022444/519,  вантаж прибув у вагоні із завареними люками та дверима, навантаження у вагоні рівномірне, висотою від пола 95 см, вантаж вантажовідправником не маркований. Ознак втрати та розкрадання вантажу не було.

У відповідності до п.10 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р №801/5082 згідно якого, при зважуванні решти зазначених у цьому параграфі вантажів (зернові, насіння, комбікорми і висівки,  що перевозяться насипом;  харчові в цистернах (олія, меляса, тощо; картопля овочі, баштанні культури, макуха, сіль харчова, метали всіх найменувань і лом кольорових металів, які перевіряються навалом) маса тари вагонів може перевірятися один раз: відправником –перед навантаженням або одержувачем при відвантаженні.

На станції відправлення вага вагону перевірялась, залізниця при видачі вантажу взяла вагу  вагону “з брусу”.

Відповідно до ч.1 п. 22 правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення проводиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу визначено на станції відправлення.

Отже, маса вантажу визначена як на станції відправлення так і на станції призначення одним способом –зважуванням.

Крім того, слід зауважити , що на станції відправлення і на станції призначення визначена одна вага вагону –19940 кг

Відповідно до п10 Правил складання актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник),  начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомодавальник станції, а також одержувач,  якщо він брав участь у перевірці.

Комерційний акт складений і підписаний передбаченими у п10 Правил, посадовими особами, які брали учать у прийманні вантажу і несуть відповідальність за внесені відомості у комерційний акт. Позивачем надане доручення на приймання вантажу і підпис комерційного акту представника вантажоодержувача –Маломан.

Складання залізницею комерційного акту, у випадках, коли залізниця  не зобов’язана була видавати вантаж з перевіркою, не може бути підставою для визнання відповідного комерційного акту таким, що не має доказового значення.

Отже суд не має підстав для відхилення комерційного акту як неналежного доказу.

З огляду на викладене і те, що відповідно до комерційного акту перевезення було справне, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог за рахунок вантажовідправника. Підстави для скасування рішення, передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні.

Державне мито за перегляд справи по апеляційні скарзі покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст.49, 103, 105 Господарського  процесуального  кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Азовсталь", м. Маріуполь залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2007р. у справі № 22/19-07 –залишити без змін.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.
Головуючий суддя                                                                                 О.М.Лисенко
Судді:                                                                                                       О.М.Виноградник
О.В.Джихур