ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 листопада 2007 р.

№ 2-3302/06

Вищий  господарський
суду  України  в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. - головуючого,
Бакуліної С.В., Глос О.І.,

розглянувши касаційну скаргу

гр.ОСОБА_1

на  постанову

від 30.07.2007

Львівського апеляційного
господарського суду

у справі Ужгородського
міськрайонного суду  № 2-3302/06

за позовом

гр.ОСОБА_1

до   3-ті особи

- ТОВ “Старий Уж” - Виконавчого
комітету Ужгородської міської  ради в
особі відділу реєстрації суб'єктів підприємницької діяльності  - ЗАТ “Сільпо Рітейл” - ОСОБА_2 - ОСОБА_3 -
ОСОБА_4

про

визнання незаконними рішень
загальних зборів засновників товариства від 11.07.2005 та від 21.07.2006,
скасування реєстрації змін до Статуту, визнання недійсним договору купівлі
-продажу від 01.08.2006

за участю представників:
- позивача

ОСОБА_5

- відповідача -1

Крупника Р.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області від 01.11.2006 у справі 2-3302/06
(суддя Семерак І.О.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного
господарського суду (колегія суддів у складі головуючого судді Марко Р.І.,
суддів Бонк Т.Б., Бойко С.М.) в задоволенні позовних вимог гр. ОСОБА_1 до ТОВ
“Старий Уж” та Виконавчого комітету Ужгородської міської  ради в особі відділу реєстрації суб'єктів
підприємницької діяльності, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних
вимог на стороні відповідачів - ЗАТ “Сільпо Рітейл”, ОСОБА_2,  ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання незаконними
рішень загальних зборів засновників ТОВ “Старий Уж” від 11.07.2005 та від
21.07.2006, скасування реєстрації відповідних змін до Статуту товариства,
визнання недійсним договору купівлі - продажу від 01.08.2006, відмовлено.

Рішення та постанова у справі
мотивовані тим, що процедура проведення 11.07.2005 загальних зборів засновників
ТОВ “Старий Уж” та прийняття на них відповідних рішень відповідають чинному
законодавству; в решті позовні вимоги є безпідставними, оскільки судом
встановлено, що виключення ОСОБА_1 зі складу засновників ТОВ “Старий Уж” є
правомірним, отже, подальша діяльність вказаного товариства та прийняті ним
рішення в ході такої діяльності ніяким чином не порушують права та законні
інтереси позивача.

Не погоджуючись з рішенням та
постановою у справі, гр. ОСОБА_1 в поданій касаційній скарзі просить їх
скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись
на порушення судами норм ст. ст. 61, 64 Закону України “Про господарські
товариства” та незастосування норми  ст.
52 цього Закону.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує
тим, що участі в загальних зборах 11.07.2005 він не приймав (його інтереси на
загальних зборах засновників ТОВ “Старий Уж” на підставі доручення представляв
ОСОБА_6), однак, на цих зборах були прийняті рішення з питань, не включених до
порядку денного, зокрема, про його виключення зі складу засновників та передачу
належної йому частки 40% загального розміру статутного фонду гр. ОСОБА_3

Також скаржник зазначає, що ні
Статутом, ні Установчим договором товариства не передбачено, що підставою для
виключення з числа засновників товариства є невнесення ним до статутного фонду
коштів, натомість за такі дії статтею 52 Закону України “Про господарські
товариства” передбачена відповідальність у вигляді стягнення 10 % річних.

Крім того, рішення 21.07.2006
загальних зборів товариства та державна реєстрація 25.07.2006 Виконавчим
комітетом Ужгородської міської ради в особі Відділу реєстрації суб'єктів
підприємницької діяльності  змін до
Статуту ТОВ “Старий Уж” є незаконними, оскільки відбулись в той час, коли
існувала заборона, накладена ухвалою Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 13.07.2006 у цій справі, отже, і укладений 01.08.2006
між ТОВ “Старий Уж” та ЗАТ “Сільпо Рітейл” договір купівлі-продажу нерухомого
майна вчинений без відповідного дозволу, оскільки згідно статті 8 Статуту
прийняття рішень про продаж основних засобів товариства є виключною
компетенцією загальних зборів, проведення яких не було можливим враховуючи дію
застосованих судом засобів забезпечення цього позову.

ТОВ “Старий Уж” у відзиві на
касаційну скаргу просить вимоги скаржника залишити без задоволення, як
необґрунтовані, натомість рішення та постанову у справі залишити в силі, як
такі, що відповідають вимогам чинного матеріального та процесуального
законодавства.

Склад колегії суддів, якою згідно
ухвали від 06.11.2007 прийнята до провадження касаційна скарга у справі,
змінено розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від
22.11.2007 № 02-12.2/384.

Перевіривши у відкритому судовому
засіданні повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної
оцінки в постанові апеляційного господарського суду та рішенні місцевого суду,
колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що 11.07.2005
відбулись загальні збори засновників ТОВ “Старий Уж”, про що було складено
протокол № 2, та які проводилась за участю засновників: ОСОБА_3, який володіє
55 %, ОСОБА_7, яка володіє 5% частки статутного фонду, та представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_6, який діяв від його імені на підставі довіреності від
14.02.2005, з часткою 40% статутного фонду.

Відповідно до вищевказаного
протоколу № 2 загальні збори учасників вирішили, зокрема, виключити гр. ОСОБА_1
із складу засновників ТОВ “Старий Уж” за невиконання обов'язків засновника
товариства, ігнорування всіх вимог до нього як засновника, та як такого, який
перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, а його частку в
статутному фонді товариства, яка складає 40%, передати на користь ОСОБА_3 з
зобов'язанням його довнести в статутний фонд товариства суму, яка становить 40%
від загального розміру статутного фонду товариства. Цим же рішенням розподілено
частки статутного капіталу між засновниками наступним чином: ОСОБА_3 -950000
грн. -95%, ОСОБА_7 - 50000 грн. -5%.

За вказане рішення проголосували
учасники, які володіють 60% загальної кількості голосів учасників товариства,
при цьому, представник ОСОБА_1 участі у голосуванні з цього питання не приймав,
а підставою для виключення ОСОБА_1 з зазначених мотивів стало невиконання ним
рішення загальних зборів засновників від 09.03.2004 про збільшення статутного
фонду товариства, тобто, невнесення ним коштів в сумі 400000 грн. на поповнення
статутного фонду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині визнання недійсним зазначеного рішення загальних зборів від
11.07.2005 та скасування проведеної на його підставі державної реєстрації змін
до Статуту товариства, суди попередніх інстанцій керувались нормою ст. 64
Закону України “Про господарські товариства”, відповідно до якої учасника
товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або
неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню
цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке
проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками
загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його
представник) у голосуванні участі не бере.

Отже, за висновком судів попередніх
інстанцій, повноважними зборами учасників 11.07.2005, на яких були присутні
100% учасників, прийняте законне рішення 60 відсотками голосів учасників
товариства про виключення учасника, представник якого участі у голосуванні не
брав, при цьому, судами визнана нікчемною, як така, що суперечить чинному
законодавству, норма пункту 8.2.5 Статуту товариства щодо вирішення питання
виключення учасника з товариства на основі рішення, за яке проголосували
учасники, що володіють у сукупності більш як 2/3 загальної кількості голосів
учасників товариства.

Разом з тим, колегія суддів вважає
ці висновки судів попередніх інстанцій передчасними і такими, що не ґрунтуються
на повно встановлених обставинах справи, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 58 Закону України
“Про господарські товариства” вищим органом товариства з обмеженого
відповідальністю є збори учасників. Вони складаються з учасників товариств або
призначених ними представників. За змістом ч. 4 ст. 58 зазначеного Закону
учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному
фонді.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України
“Про господарські товариства” збори учасників вважаються повноважними, якщо на
них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш
як 60 відсотками голосів.

За приписами частини 5 статті 61
Закону України “Про господарські товариства” про проведення загальних зборів
товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням
часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно
бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з
учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах
учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до
початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам
товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними
до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення
можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Втім, поза увагою сів попередніх інстанцій залишилось те, що до порядку
денного загальних зборів засновників 11.07.2005 не було включене питання
виключення ОСОБА_1 за складу засновників, передачу його частки і перерозподіл
статутного фонду, отже, ні ОСОБА_1, ані його представник на зборах, не були
обізнані з винесенням на вирішення зборів цього питання, а зі змісту протоколу
№ 2 від 11.07.2005 не вбачається і судами попередніх інстанцій не встановлено,
що всі учасники товариства, в т.ч. представник ОСОБА_1, надали згоду на розгляд
і вирішення цього питання, при цьому, відсутність у ОСОБА_1 (його представника)
права на участь у голосуванні з питання його виключення за складу засновників,
не звільняє товариство (його учасників) від обов'язку дотримуватись вимог
Закону щодо процедури скликання зборів і такому обов'язку кореспондує право
кожного учасника бути обізнаним з порядком денним та ознайомитися з
документами, внесеними до порядку денного зборів, тим більше, якщо б до
порядку денного мало бути включене питання його примусового виключення зі
складу учасників.

Крім того, колегія суддів
відзначає, що згідно ч. 1 ст. 64 Закону України “Про господарські товариства”
підставою для виключення учасника з товариства з обмеженою відповідальністю є
систематичне невиконання (неналежне виконання) ним своїх обов'язків або
перешкоджання діями такого учасника досягненню цілей товариства, разом з
тим, судами не встановлено систематичного невиконання ОСОБА_1 своїх обов'язків
у товаристві або вчинення ним будь-яких дій, що перешкоджали б досягненню цілей
товариства, при цьому, посилання у протоколі № 2 від 11.07.2005 на невнесення
ним коштів в сумі 400000 грн. на збільшення статутного фонду не віднайшло
відповідної встановленої законом або Статутом товариства підстави для
виключення учасника зі складу товариства, адже, згідно ч. 3 ст. 52 Закону
України “Про господарські товариства” (в редакції, що діяла з 05.04.2005 по
04.10.2005, тобто, під час прийняття загальними зборами спірного рішення від
11.07.2005) у разі невиконання учасником зобов'язання з внесення свого вкладу у
визначений строк, такий учасник, якщо інше не передбачено установчими
документами, сплачує за час прострочки 10% річних з недовнесеної суми.

Отже, відмову в задоволенні
позовних вимог в частині визнання недійсним рішення загальних зборів від
11.07.2005, оформлених протоколом № 2, та скасування проведеної на його
підставі державної реєстрації змін до Статуту товариства не можна визнати
законною і обґрунтованою.

Решта позовних вимог не була
предметом розгляду по суті в судах попередніх інстанцій, адже, рішення про
відмову в позові в цій частині стало наслідком передчасного висновку судів про
правомірність виключення ОСОБА_1 за складу засновників ТОВ “Старий Уж”.

Крім того, судами попередніх
інстанцій залишені поза увагою і не спростовані посилання позивача на те, що
наступне рішення від 21.07.2006 загальних зборів товариства та державна
реєстрація 25.07.2006 Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради в особі
Відділу реєстрації суб'єктів підприємницької діяльності  змін до Статуту ТОВ “Старий Уж” відбулись в
той час, коли існувала заборона на вчинення таких дій, накладена ухвалою
Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2006 у цій
справі, з огляду на що укладений 01.08.2006 між ТОВ “Старий Уж” та ЗАТ “Сільпо
Рітейл” договір купівлі-продажу нерухомого майна вчинений без відповідного
дозволу, оскільки згідно статті 8 Статуту прийняття рішень про відчуження
нерухомого майна та основних засобів товариства є виключною компетенцією
загальних зборів, проведення яких не було можливим враховуючи дію в часі
застосованих судом першої інстанції засобів забезпечення цього позову.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду України від 29.12.1976 №11 “Про судове рішення”, рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і
всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з
нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Мотивувальна частина рішення
повинна містити встановлені судом обставини, а також оцінку всіх доказів.
Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Мотивувальна
частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти
матеріального права, на підставі яких визначено права і обов'язки сторін у
спірних правовідносинах.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки
суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Резолютивна частина рішення повинна
містити чіткі та безумовні висновки, що ґрунтуються на аналізі та оцінці
фактичних обставин, викладених у його мотивувальній частині, та відповідати
застосованим до спірних відносин нормам права.

Однак, в порушення цих приписів і
вимог ст. 84 ГПК України судами не встановлена наявність чи відсутність
обставин, які входять до предмету доказування, з якими закон пов'язує настання
певних правових наслідків, зокрема, внаслідок порушення корпоративних прав
учасника товариства.

Таким чином, не встановлення судами
попередніх інстанцій вищевказаних обставин, які мають суттєве значення у
справі, є порушенням ч.1 ст.43 ГПК України і виключає можливість висновку суду
касаційної інстанції щодо правильності застосування норм матеріального права
при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями, рішення та постанова у справі підлягають
скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої
інстанції.

Під
час  нового  розгляду
справи  необхідно  врахувати
викладене,  всебічно  і
повно  з'ясувати  і
перевірити  всі  фактичні
обставини  справи,  об'єктивно оцінити  докази, що мають значення для її розгляду та
вирішення  спору по суті і, в залежності
від встановленого, прийняти обґрунтоване та
законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119 - 11111  Господарського процесуального кодексу України,
Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2007 у
справі Ужгородського міськрайонного суду
№ 2-3302/06 та рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01.11.2006
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Закарпатської
області.

Касаційну скаргу гр. ОСОБА_1
задовольнити частково.

Головуючий суддя
К.Грейц

Судді
С.Бакуліна

О.Глос