ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" листопада 2007 р.
Справа  № 30-29/15-07-501

Позивач: Державне підприємство „Виробничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України „Слава і честь”

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Істок-2001”;

Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України ;

Третя особа на стороні позивача, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Міністерство оборони України ;

Відповідач:  товариство з обмеженою відповідальністю „Балтеко”;

Товариство з обмеженою відповідальністю „Металлприват”;

Товариство з обмеженою відповідальністю „ЗАРС”

За участю військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України

Про  визнання  недійсними договорів купівлі-продажу

Та за позовом третьої особи , яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Позивач: Міністерство оборони України

Треті особи,  на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Істок-2001”;

Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України ;

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю „Балтеко”;

Товариство з обмеженою відповідальністю „Металлприват”;

Товариство з обмеженою відповідальністю „ЗАРС”

За участю військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України

Про  визнання  недійсними договорів купівлі-продажу

Судді                                     Рога Н.В.

Аленін О.Ю.

Желєзна С.П.

Представники:

Від ДП „Слава і честь”: Науменко А.В.-  довіреність від 22.01.2007р.

Від МОУ: Науменко А.В.- довіреність №220199д від 26.01.2007р.

Від ТОВ „Істок-2001”: Юріцин О.Ю.- довіреність №65 від 02.03.2007р.

Від УКБ МОУ: Науменко А.В.- довіреність №311 від 18.01.2007р.

Від ТОВ „Балтеко”: Абатурова І.Г.- довіреність від 10.10.2007р., Попелюк В.П.- довіреність №07-21 від 21.03.2007р., Тору баєва О.О.- довіреність №07-33 від 07.09.2007р. , Андрієнко В.Г.- довіреність від 16.10.2007р.

Від ТОВ „ЗАРС”: Молодецький Р.А.- довіреність №07-11 від 15.02.2007р., Попелюк В.П.- довіреність від 05.09.2007р.

Від ТОВ „Металлприват”: не зявився;

Від прокуратури: Свентицький І.С.- згідно посвідчення

Суть спору: Позивач, Державне підприємство „Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оброни України „Слава і честь”  (далі - ДП „Слава і честь”), за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Міністерства оборони України, Товариства з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ) „Істок-2001”, Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України (далі - Південне УКБ МОУ)  , звернувся до господарського суду Одеської області  з позовом до ТОВ „Балтеко”, ТОВ „Металлприват”, ТОВ „ЗАРС” про  визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між ТОВ „Балтеко” та ТОВ „Металлприват”, та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між  ТОВ „Металлприват” та ТОВ „ЗАРС”.

Представник позивача позовну заяву підтримує ,  наполягає на її задоволенні.

Треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Міністерство оборони України, ТОВ „Істок-2001”, Південного УКБ МОУ повністю підтримують позов ДП „Слава і честь”.

Відповідач –ТОВ „Балтеко” проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач –ТОВ „ЗАРС” проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач - ТОВ „Металлприват” –про місце та час судових засідань був повідомлений за адресою,  яка є його юридичною адресою згідно матеріалів справи.  Згідно п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006р. №01-81228 та п.11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. №01-8123  до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб- учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій , тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу , наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

07 лютого 2007р. ТВО військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України повідомив про вступ у дану справу.

В ході розгляду справи до суду надійшла позовна заява Міністерства оборони України, за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ТОВ „Істок-2001”, Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України,  до ТОВ „Балтеко” , ТОВ „Металлприват” та ТОВ „ЗАРС”  про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між ТОВ „Балтеко” та ТОВ „Металлприват”, та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між  ТОВ „Металлприват” та ТОВ „ЗАРС”, а також про зобов’язання ТОВ „ЗАРС” припинити дії щодо проектування забудови земельної ділянки площею 0,35 га , на якій розташований будинок типографії , за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, 1 , на території військового містечка №2 в м. Одесі, та не перешкоджати Міністерству оборони України будь-якими діями здійсненню прав та обов’язків замовника будівництва військових містечок №2, №11 в м. Одесі, бульвар Італійський, 1.

Треті особи на стороні позивача своїх міркувань щодо позову Міністерства оборони України до суду не надали.

Відповідач - ТОВ „Балтеко” проти позову заперечує з тих же мотивів, що і проти позову ДП „Слава і честь” .

Відповідач - ТОВ „ЗАРС” проти позову заперечує з тих же мотивів, що і проти позову ДП „Слава і честь” .

Відповідач - ТОВ „Металлприват” своїх заперечень на позов до суду не надало.

В ході розгляду справи, 09 листопада 2007р. до суду надійшло клопотання Міністерства оборони України про зупинення провадження у справі до вирішення пов’язаної з нею справи №3052-07-1118 , по якій подано касаційну скаргу на постанову Вищого господарського суду України від 16.10.2007р. .  Дане клопотання судом залишено без задоволення, враховуючи  набрання законної сили постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2007р. по справі №3052-07-1118 та відсутність доказів прийняття Верховним судом України  касаційної скарги на цю постанову до розгляду.

Розглянувши  у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши  пояснення представників сторін та прокуратури, суд встановив:

ДП „Слава і честь” згідно Статуту, зареєстрованого у 2000р., є підприємством, заснованим на державній власності й підпорядкованим Міністерству оборони України. Відповідно до розділу 4 Статуту майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання, здійснюючі яке підприємство володіє, користується і розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, що не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту.  Відчуження засобів виробництва, що є державною власністю і закріплені за підприємством, здійснюється за погодженням з органом управління майном у порядку, що встановлюється чинним законодавством. Одержані в результаті відчуження зазначеного майна кошти спрямовуються виключно  на інвестиції підприємства і є державною власністю.

Згідно п.3.6. Статуту підприємство має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов’язки, бути позивачем і відповідачем у суді.

11 квітня 2001р. Міністерство оборони України  та гр.. Котов В.В. уклали Контракт з керівником державного підприємства „Видавничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України „Слава і честь” на термін з 11.04.2001р. по 11.04.2006р.  Згідно п.3 Контракту керівник, який уклав цей Контракт, є повноважним представником підприємства під час реалізації повноважень, функцій, обов’язків підприємства, передбачених актами законодавства, Статутом підприємства, іншими нормативними документами.  Відповідно до п.13 Контракту керівник має право діяти від імені підприємства, представляти його на всіх підприємствах, в установах та організаціях, укладати господарські та інші угоди та ін.  Наказом Міністра оброни України від 07.04.2006р. №179  за згодою сторін продовжено термін дії контракту від 11.04.2001р. до 11.04.2007р., та наказано внести відповідні зміни згідно з додатковою угодою до Контракту.

Актом розподілу та передачі майна редакції , видавництва та друкарні газети „Слава і честь”, затвердженим 22.08.2002р. , у зв’язку із створенням ДП „Слава і честь”, на підставі наказу Міністра оброни України №191 від 26.06.2000р., ДП „Слава і честь” передано майно військового містечка №2 згідно додатків.  У тому числі передано будинок друкарні, розташований за адресою: Італійський бульвар, 1 (військове містечко №2) , що також підтверджується Актом приймання-передачі основних засобів від 01.10.2002р.

28 грудня 2005р. Міністерством оборони України був виданий Наказ №772 „Про деякі питання організації будівництва житла” , п.3 якого надано право підписання договорів пайової участі у будівництві, інвестування будівництва  житла, підряду на капітальне будівництво, інших видів договорів , предметом яких є будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей, та здійснення усіх право чинів за ними директору Департаменту будівництва та відчуження фондів Міністерства оборони України (особі, що на підставі письмового наказу тимчасово виконує його обов’язки).  Пунктом 8 Наказу встановлено, що цей Наказ не стосується договорів щодо будівництва (пайової участі у будівництві), закупівлі житла для військовослужбовців та членів їх сімей, що здійснюється за бюджетні кошти на підставі рішень тендерного комітету Міністерства оборони України.

Згідно Наказу державного секретаря Міністерства оборони України від 16.06.2003р. №21 „Про затвердження Положення про Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України”   південне управління капітального будівництва МОУ уповноважено здійснювати функції замовника капітального будівництва у Збройних Силах України в Одеській, Кіровоградській, Миколаївській та Херсонській областях .  Наказом Міністра оборони України від 25.10.2004р. за №483 на посаду начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України призначено Шандрика В.І., та 25.10.2004р. з ним укладено відповідний Контракт. Згідно п.2.8. Контракту керівник має право укладати господарські та інші угоди згідно з чинним законодавством, Положенням про Управління, за погодженням з начальником Управління капітального будівництва  та придбання житла укладати угоди на капітальне будівництво та ремонт, інвестування будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей, придбання та обмін квартир, надання послуг та інші угоди а межах компетенції.

23 червня 2003р. між Військовою частиною А-3842  (Замовник) та ТОВ „Істок-2001” (пайовик) був укладений Договір №620 про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, предметом якого є фінансування Пайовиком в повному обсязі будівництва , згідно одержаної в установленому порядку проектної документації, в будівництво групи житлових будинків  з вбудовано-прибудованими приміщеннями в м.Одеса по Італійському бульвару,1 (військові містечка №2,11), загальною площею житла 14800кв.м.  Згідно п.3.4. Договору  розподіл об’єкту між сторонами здійснюється наступним чином: Замовнику- 2072 кв.м загальної площі житла об’єкту, Пайовику- 12728 кв.м загальної площі житла об’єкту , кінцеву будівельну продукцію , визначену проектно-кошторисною документацією , а саме: будинок (секції) з вбудовано-прибудованими приміщеннями , обладнанням , за виключенням загальної площі житла об’єкту , що підлягає передачі Замовнику.

09 листопада 2004р. Міністром оборони України  затверджено рішення про надання права замовникам капітального будівництва МОУ на проектування та забудову територій військових містечок МОУ у м. Одесі. Серед  територій  зазначено військове містечко №2  у м. Одесі по Італійському бульвару, 1, з площею земельної ділянки 1,90 га  згідно рішення Одеського міськвиконкому від 29.05.1951р. №27.

09 березня 2006р. Міністерством оборони України  видано нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважено начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України  Шандрика В.І.  укладати від імені МОУ, на підставі рішення тендерного комітету МОУ за бюджетні кошти правочини (договори, контракти) про пайову участь у будівництві житла, на виготовлення проектно- кошторисної документації, підряду на капітальне будівництво купівлі-продажу житла (квартир),  укладати від імені МОУ , на підставі рішення Міністра оборони України та за погодженням директора Департаменту будівництва та відчуження фондів Міністерства оборони України за кошти суб’єктів господарювання правочини (договори, контракти) спільної діяльності, про пайову участь у будівництві житла, на виготовлення проектно-кошторисної документації, підряду на капітальне будівництво, врегулювання відносин, заміни сторони, купівлі-продажу житла (квартир). Для виконання цих повноважень Шандри ку В.І. надається право підписувати від імені МОУ правочини, акти прийому-передачі, інші документи необхідні для виконання зазначених правочинів (договорів, контрактів) та вчиняти інші необхідні дії, пов’язані з виконанням повноважень, що надається даною довіреністю.

25 липня 2006р. Міністерство оборони України , Військова частина А-3641 та ТОВ „Істок-2001” підписали Додатковий договір №ДУ-1620 до договору №620 від 23.06.2003р., яким  сторони домовилися, що з метою скорочення термінів забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей  ТОВ „Істок-2001” зобов’язується в термін не пізніше 10 днів з моменту підписання Додаткового договору передати 66 квартир у м. Миколаєві, за адресою: вул. Центральна, 34 (загальною площею 4052,1 кв.м), 3 квартири у м. Одесі (загальною площею 187,3 кв.м) та сплачених майнових прав на 3 квартири у м. Одесі (загальною площею 170,26 кв.м).  Проведення дострокової передачі зазначених квартир та сплачених майнових прав вважається виконанням ТОВ „Істок-2001”  обов’язків по Договору та Додатковому договору .

Відповідно до п.6 Додаткового договору  виконання ТОВ „Істок-2001”  зобов’язань є підставою для здійснення Міністерством оброни України дій щодо надання згоди на припинення права користування земельною ділянкою  загальною площею 1,2571 га , що розташована за адресою: м. Одеса, Італійський бульвар (військове містечко №2,11) та зміну його цільового призначення з подальшим відведенням в установленому законом порядку під будівництво ТОВ „Істок-2001”, а також щодо підписання актів на списання будівель та споруд , що розташовані на плямі забудови.

Листом від 07.08.2006р. Міністерство оборони України надало згоду на припинення права користування земельною ділянкою  загальною площею 1,2571 га , що розташована за адресою: м. Одеса, Італійський бульвар (військове містечко №2,11) та зміну його цільового призначення з подальшим відведенням під будівництво у встановленому чинним законодавством порядку Південному управлінню капітального будівництва СОУ для виконання договору з ТОВ „Істок-2001”.

12 грудня 2006р. був підписаний Акт списання будівлі (споруди), згідно якого комісією зроблено висновок  про списання будівлі  за генпланом №3 на території військового містечка №2 у м. Одесі у зв’язку із її плановим знесенням для звільнення території містечка під майданчик планової забудови житлового комплексу. 16 січня 2007р. Акт затверджений Міністром оборони України.

21 грудня 2006р. між ТОВ „Балтеко” (Продавець) та ТОВ „Металлприват” (Покупець) був укладений нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу, згідно якого Продавець продав, а Покупець купив  будівлю типографії, яка знаходиться за адресою : м. Одеса, бульвар Італійський, 1, та в цілому складається з будівлі типографії, загальною площею 1968,8 кв.м, та розташована на земельній ділянці площею 0,35 га  за фактичним користуванням.  Згідно п.8 зазначеного Договору  право власності на будівлю типографії переходить до Покупця з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього договору купівлі-продажу.

26 грудня 2006р. ТОВ „Маталлприват”  (Продавець) та ТОВ „ЗАРС” (покупець) уклали нотаріально посвідчений Договір купівлі –продажу, згідно якого  Продавець продав, а Покупець купив  будівлю типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, 1, та в цілому складається з будівлі типографії, загальною площею 1968,8 кв.м, та розташована на земельній ділянці площею 0,35 га  за фактичним користуванням.  Згідно п.8 зазначеного Договору  право власності на будівлю типографії переходить до Покупця з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього договору купівлі-продажу.

Позивач по справі –ДП „Слава і честь”  вважає, що зазначені Договори купівлі-продажу були укладені з порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема, ст.136 Господарського кодексу України, ст.346 Цивільного кодексу України, адже, позивач вважає, що при укладенні вказаних договорів не було враховано, що вказане майно є державною власністю та передано на баланс до майна підприємства позивача в повне господарське відання , тому в п.9 договорів містяться невірні дані.

Крім того, позивач посилається на ст.658 Цивільного кодексу України, згідно якої якщо продавець товару не є його власником , покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Позивач вважає, що фактично будівля типографії не передавався продавцями покупцям по договорам купівлі-продажу, тому відповідачі не набули права власності на вказаний будинок, так як не прийняли його у володіння та користування.

На підставі зазначеного позивач просить суд про  визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між ТОВ „Балтеко” та ТОВ „Металлприват”, та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між  ТОВ „Металлприват” та ТОВ „ЗАРС”.

Представники третіх осіб на стороні позивача  повністю підтримують позов ДП „Слава і честь”.

Відповідач - ТОВ „ЗАРС” проти позову заперечує, посилаючись на те, що на момент придбання ТОВ „ЗАРС” будівлі типографії право господарського відання позивача та право оперативного управління Міністерства оборони України припинилося. Підтвердженням погодження із припиненням права  є рішення Міністерства оборони України про знесення будівлі типографії.  За таких обставин, відповідач вважає, що права та інтереси  позивача оскаржуваними договорами не порушено, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, відповідач зазначив, що постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2007р. по справі №3052-07-1118 відмовлено Міністерству оборони України у задоволенні позову до ТОВ „Балтеко”, Центрального спеціалізованого будівельного управління Міністерства оборони України, за участю третіх осіб на стороні позивача, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору  ДП „Слава і честь”, ТОВ „Істок-2001”, Південне УКБ Міністерства оборони України  про визнання недійсним договору від 10.05.2006р. №1905-0601 про спільне будівництво об’єктів житлово-цивільного призначення, створення інженерної інфраструктури для їх будівництва відповідно до розробленого і затвердженого у встановленому порядку проекту, шляхом пайової участі сторін на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, Італійський бульвар, 1 (територія військового містечка №2). За таких обставин, відповідач вважає неправомірним обґрунтування позивачем позову  з урахуванням недійсності договору від 10.05.2006р. №1905-0601 .

Відповідач також звернув увагу суду на те, що у зазначеній вище постанові Вищого господарського суду були встановлені деякі факти , які стосуються даної справи, які не потребують додаткового доказування згідно ст.35 ГПК України.

Представник відповідача також зазначив, що на момент укладання договору купівлі-продажу від 26.12.2006р. будинку типографії між ТОВ „Металлприват” та ТОВ „ЗАРС”, ані продавець, ані покупець за ним договором  не знали і не могли знати, що згодом можливо будуть відсутні повноваження на його відчуження.  В силу ст.388 Цивільного кодексу України  якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати , про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння, було викрадене у власника або особи, які він передав майно у володіння, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.  Враховуючи постанову Вищого господарського суду України від 16.10.2007р. по справі №3052-07-1118  відповідач вважає, що майно вибуло з володіння позивача за його волею.

Відповідач - ТОВ „Балтеко” проти позову заперечує, посилаючись на відсутність порушення прав позивача за наявності  рішення Міністерства оборони України про списання та знесення будівлі типографії, про що складений відповідний акт, затверджений Міністром оборони України 16.01.2007р.

Відповідач вважає, що оскаржувані угоди відповідають загальним вимогам, дотримання яких необхідно для їх дійсності, встановленим ст.203 Цивільного кодексу України , а ТОВ „Балтеко” є добросовісним набувачем об’єкту .

ТОВ „Балтеко” також зазначило,  що всі відповідачі, у тому числі і ТОВ „Балтеко” є добросовісними набувачами об’єкту нерухомості за договорами, та діяли у повній відповідності до норм законодавства. Зокрема, ТОВ „Балтеко” не знало і не могло знати, що набуває річ у особи, яка не мала права на її відчуження.  Укладаючи Договір №1905-0601 від 10.05.2006р.  про спільне будівництво об’єктів житлово-цивільного призначення  сторони діяли  у повній відповідності до норм чинного законодавства  та у відповідності до наданих їм повноважень. За таких обставин, всі дії підприємства щодо виконання своїх зобов’язань  по договору є законними.

Крім того, відповідач зазначив, що постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2007р. по справі №3052-07-1118 відмовлено у позові Міністерства оборони України  про визнання недійсним Договору №1905-0601 від 10.05.2006р., отже, зазначений Договір є дійсним і сторони мають його виконувати . Більш того, у зазначеній постанові встановлені певні обставини, які мають значення для правильного вирішення даної справи, тому додаткове їх доказування не потребується на підставі ст.35 ГПК України.

В ході розгляду справи до суду надійшла позовна заява Міністерства оборони України до ТОВ „Балтеко”, ТОВ „Металлприват” та ТОВ „ЗАРС”  про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між ТОВ „Балтеко” та ТОВ „Металлприват”, та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між  ТОВ „Металлприват” та ТОВ „ЗАРС”, а також про зобов’язання ТОВ „ЗАРС” припинити дії щодо проектування забудови земельної ділянки площею 0,35 га, на якій розташований будинок типографії, за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, 1, на території військового містечка №2 в м. Одесі, та не перешкоджати Міністерству оборони України будь-якими діями здійсненню прав та обов’язків замовника будівництва військових містечок №2, №11 в м. Одесі, бульвар Італійський, 1.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що будинок типографії, розташований за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, 1 є державною власністю, знаходиться в оперативному управлінні Міністерства оборони України  та переданий до господарського відання ДП „Слава і честь”, у якого знаходиться на балансі .

Відповідно до ст.ст.1.3,6 Закону України „Про правовий режим майна у збройних силах України”, п.6 Положення про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000р. №1919   рішення про відчуження військового майна має приймати тільки Кабінет Міністрів України. Згідно Положення про Міністерство оборони України , затвердженого Указом Президента України від 21.08.1997р. №888 міністерство здійснює контроль за ефективністю використання і збереженням державного майна, закріпленого за підприємствами, що входять до сфери його управління, повноважень щодо прийняття рішень про відчуження  спірного майна не має .

Позивач вважає, що спірне майно знаходилося та продовжує знаходитися  у володінні та користуванні ДП „Слава і честь”.

Міністерство оборони України зазначило, що відповідно до ст.658 Цивільного кодексу України право продажу майна належить власнику, якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Враховуючи, що Міністерство оборони України, ТОВ „Балтеко”, ТОВ „Металлприват” не мали права відчужувати спірне майно, а також те, що фактично будівля типографії не передавалася від Міністерства оборони України чи ДП „Слава і честь” у володіння відповідачів, позивач вважає, що відповідачі не набули права власності на об’єкт купівлі-продажу та не здійснили сам договір купівлі-продажу  щодо передачі майна.

Позивач також зазначив, що при укладенні оскаржуваних договорів  був прихований той факт , що об’єкт купівлі-продажу є державною власністю  та знаходиться у повному господарському віданні та на балансі ДП „Слава і честь”, у зв’язку з чим п.9 оскаржуваних договорів містять недійсні дані.

На підставі зазначеного, керуючись ст.215, ст.391 Цивільного кодексу України позивач звернувся до суду за захистом порушеного права та інтересу з позовом щодо визнання недійсними  договору купівлі-продажу від 21.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між ТОВ „Балтеко” та ТОВ „Металлприват”, та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між  ТОВ „Металлприват” та ТОВ „ЗАРС”.

Крім того, враховуючи те, що на даний час ТОВ „ЗАРС” вже розпочало оформлення проектної документації на здійснення забудови земельної ділянки на якій розташовано будівлю типографії, що є порушенням права державної власності та прав позивача, Міністерство оборони України просить суд про зобов’язання ТОВ „ЗАРС” припинити дії щодо проектування забудови земельної ділянки площею 0,35 га , на якій розташований будинок типографії, за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, 1, на території військового містечка №2 в м. Одесі, та не перешкоджати Міністерству оборони України будь-якими діями здійсненню прав та обов’язків замовника будівництва військових містечок №2, №11 в м. Одесі , бульвар Італійський, 1.

Треті особи на стороні позивача будь-яких міркувань щодо позову до суду не надали.

Відповідач - ТОВ „Балтеко” проти позову Міністерства оборони України заперечує з тих же мотивів, що і проти позову ДП „Слава і честь”.

Відповідач - ТОВ „ЗАРС” проти позову Міністерства оборони України заперечує з тих же мотивів, що і проти позову ДП „Слава і честь”.

Розглянув матеріали справи, суд доходить до такого висновку :

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання.  Згідно ст.1 ГПК України юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Отже, підставою для звернення до суду є саме порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів юридичної особи.

Як з тексту позовної заяви ДП „Слава і честь”, підставою подачі позову позивач  зазначив порушення його прав та інтересів як підприємства,  якому Актом розподілу та передачі майна редакції , видавництва та друкарні газети „Слава і честь”, затвердженим 22.08.2002р., у зв’язку із створенням ДП „Слава і честь”, на підставі наказу Міністра оброни України №191 від 26.06.2000р., ДП „Слава і честь” передано у повне господарське відання  майно військового містечка №2 згідно додатків.  У тому числі передано будинок друкарні, розташований за адресою: Італійський бульвар, 1 (військове містечко №2) , що також підтверджується Актом приймання-передачі основних засобів від 01.10.2002р.

Але, як вбачається з матеріалів справи, у подальшому  Міністерством оборони України, як органом, уповноваженим управляти державним майном, прийнято рішення про списання будівлі  типографії ,  12 грудня 2006р. був підписаний Акт списання будівлі (споруди), згідно якого комісією зроблено висновок  про списання будівлі  за генпланом №3 на території військового містечка №2 у м. Одесі у зв’язку із її плановим знесенням для звільнення території містечка під майданчик планової забудови житлового комплексу. 16 січня 2007р. Акт затверджений Міністром оборони України.

Крім того, ДП „Слава і честь”  не зазначено яким саме чином порушуються його права та охоронювані законом інтереси оскаржуваними ним договорами купівлі-продажу.

За таких обставин, відсутнє порушення прав ДП „Слава і честь”, у зв’язку з чим суд вважає  вимоги позивача не обґрунтованими, матеріалами справи не підтвердженими, а тому такими, що  не підлягають задоволенню.

Що стосується позову Міністерства оборони України, то цей позов не підлягає задоволенню виходячи з такого:

Як встановлено постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2007р. по справі №3052-07-1118  між Міністерством оборони України, в інтересах якого діяла філія ЦСБУ  "Укроборонбуд" в особі директора Мельника В`ячеслава Леонідовича, який діяв на підставі довіреності Міністерства оборони України від 09.03.2006, зареєстрованої в реєстрі за №610, та ТОВ "Балтеко" було укладено договір від 10.05.2006р. № 19/05-06/01 про спільне будівництво об`єктів житлово-цивільного призначення,  створення інженерної  інфраструктури  для  їх  будівництва   відповідно до розробленого і  затвердженого у встановленого порядку проекту шляхом пайової участі сторін.

10.05.2006р. між Міністерством оборони України, в інтересах якого діяла філія ЦСБУ  "Укроборонбуд" в особі директора Мельника В`ячеслава Леонідовича, який діяв на підставі довіреності Міністерства оборони України від 09.03.2006, зареєстрованої в реєстрі за №610, та ТОВ "Балтеко" укладено договір №19/05-06/01/1 про компенсацію пайової участі (паю) Міністерства оборони України у договорі №19/05-06/01.

Пунктом 1 Наказу Міністра оборони України від 28.12.2005р. № 772   встановлено,  що єдиним  замовником будівництва житла для військовослужбовців Збройних сил України та членів їхніх сімей є Міністерство оборони України. Пунктом  2  цього   Наказу    передбачено, що  договори  пайової  участі  в  будівництві,   інвестування  будівництва  житла,   підряду   на   капітальне   будівництво, інші    види   договорів,   предметом    яких    є  будівництво   житла    для    військовослужбовців та членів їхніх сімей, на земельних ділянках, закріплених за органами військового управління, військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних сил України, укладаються виключно від імені Міністерства оборони України.

Мельнику В`ячеславу Леонідовичу  видано Міністерством оборони України довіреність № 610 від 09.03.2006р., якою  йому надано  право  від імені Міністерства оборони   України  укладати  правочини  (договори, контракти) спільної діяльності, про пайову участь у будівництві житла, на  виготовлення  проектно-кошторисної  документації,  підряду  на   капітальне будівництво,  врегулювання  відносин, заміни сторони, купівлі-продажу житла (квартир), за умови існування рішення Міністра оборони України,  погодженого директором   департаменту  будівництва  Міністерства  оборони  України. Тобто, на  підставі  довіреності  № 610 від 09.03.2006р.  Мельнику Л.В.  було  надано  право підписувати від імені Міністерства оборони  України  правочини, акти прийому - передачі,  інші    документи,    необхідні   для     виконання   правочинів   (договорів, контрактів).

Відповідно до рішення Міністра оборони України від 09.11.2004р. було вирішено здійснити погоджене директором департаменту будівництва Міністерства оборони України проектування та забудову військового містечка № 2  за адресою: м. Одеса, Італійський бульвар, 1.

Виходячи з повноважень за довіреністю при існуванні відповідного рішення Міністра оборони України та погодження директора департаменту будівництва Міністерства оборони України, представник Мельник В.Л. був наділений правом укладати будь-які правочини (договори, контракти), спрямовані на врегулювання відносин між Міністерством оборони України та суб`єктами господарювання.

Платіжним  дорученням № 1 від 26.10.2006р. ТОВ „Балтеко”  перерахувало філії ЦСБУ "Укроборонбуд"  2 800 000 грн. з призначенням платежу "Оплата за нерухоме майно, що складає пайову участь (пай) Міністерства оборони України у договорі від 10.05.2006р. №19/05-06/01 згідно договору від 10.05.2006р. № 19/05-06/01/1, у тому числі ПДВ".

Враховуючи вищенаведене, Вищий господарський суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним договору від 10.05.2006 № 19/05-06/01 про спільне будівництво об`єктів житлово-цивільного призначення,  створення інженерної  інфраструктури  для  їх  будівництва   відповідно до розробленого і  затвердженого у встановленого порядку проекту шляхом пайової участі сторін, оскільки даний договір був не лише укладений уповноваженим на  це  представником  юридичної  особи, а й у подальшому  був  схвалений цією юридичною особою шляхом прийняття його виконання, та не суперечить нормам законодавства.

Згідно ст.35 ГПК України факти встановлені рішенням господарського суду  під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони .

За таких обставин, безпідставним є посилання Міністерства оборони України у якості обґрунтування позову на недійсність договору від 10.05.2006 № 19/05-06/01 про спільне будівництво об`єктів житлово-цивільного призначення,  створення інженерної  інфраструктури  для  їх  будівництва   відповідно до розробленого і  затвердженого у встановленого порядку проекту шляхом пайової участі сторін та договору №1905-06011, та на відсутність у ТОВ „Балтеко” повноважень на відчуження будівлі типографії.

Крім того, згідно ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.  Позивачем по справі не зазначено недодержання яких саме вимог, встановлених частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 Цивільного кодексу України при укладанні оскаржуваних договорів він вважає підставою для визнання недійсними  договору купівлі-продажу від 21.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між ТОВ „Балтеко” та ТОВ „Металлприват”, та договору купівлі-продажу від 26.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між  ТОВ „Металлприват” та ТОВ „ЗАРС”.

Слід також зауважити, що як на момент укладання договору купівлі-продажу від 21.12.2006р. будинку типографії, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га, укладеного між ТОВ „Балтеко” та ТОВ „Металлприват”, так і на момент укладання договору купівлі-продажу від 26.12.2006р. будинку типографії між ТОВ „Металлприват” та ТОВ „ЗАРС” , ані продавець , ані покупець за цими  договорами  не знали і не могли знати , що згодом можливо будуть відсутні повноваження на його відчуження.  В силу ст.388 Цивільного кодексу України  якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати , про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння, було викрадене у власника або особи, які він передав майно у володіння, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.  За таких обставин, всі відповідачі по даній справі є добросовісними набувачами об’єкту купівлі –продажу - будинку типографії яка знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, будинок 1, загальною площею 1968,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,35 га.

Виходячи з викладеного вище у суду не має підстав і для задоволення вимоги Міністерства оборони України щодо зобов’язання ТОВ „ЗАРС” припинити дії щодо проектування забудови земельної ділянки площею 0,35 га, на якій розташований будинок типографії, за адресою: м. Одеса, бульвар Італійський, 1, на території військового містечка №2 в м. Одесі, та не перешкоджати Міністерству оборони України будь-якими діями здійсненню прав та обов’язків замовника будівництва військових містечок №2, №11 в м. Одесі, бульвар Італійський, 1.

Згідно ст..43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні позову Державного підприємства  „Видавничо-поліграфічне підприємство  Міністерства оборони України „Слава і честь” -  відмовити.

2.          У задоволенні позову Міністерства оборони України –відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Рішення підписане  21 листопада  2007р.

СУДДІ                                                                                    РОГА Н.В.

АЛЕНІН О.Ю.

ЖЕЛЄЗНА С.П.