СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

27 листопада 2007 року
Справа № 2-23/713-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Горошко Н.П.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Борисової Ю.В.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, закритого акціонерного товариства "Кримтаксосервіс";

відповідача: не з'явився, Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко Г.М.) від 17-24.01-2006 у справі № 2-23/713-2006А

за позовом  закритого акціонерного товариства "Кримтаксосервіс"

(вул. Маяковського, 14, місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95040)

до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим

(вул. Мати Залки, 1/9, місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95053)

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

У листопаді  2005 року закрите акціонерне товариство "Кримтаксосервіс" звернувся до господарського суду  до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим про визнання нечинним  податкового повідомлення-рішення.

Постановою господарського суду Автономної  Республіки Крим від  17-24.01.2006 у справі № 2-23/713-2006 А (суддя Іщенко Г.М.)  позов закритого акціонерного товариства "Кримтаксосервіс" до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим про визнання нечинним  податкового повідомлення-рішення, задоволено.

Судом визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Сімферополі № /0 від 13 жовтня 2005 року про визнання податкового зобов'язання зі збору на розвиток пасажирського транспорту в Автономній Республіці Крим в сумі  6400,00 грн.

Судом визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Сімферополі № /1 від 28.11.2005 про визначення податкового зобов'язання зі збору на розвиток пасажирського транспорту в Автономній Республіці Крим у сумі  6400,00 грн.

Судом визнано нечинною першу податкову  вимогу Державної податкової інспекції в місті Сімферополі № 1/3864 від 12.12.2005.

Судом стягнуто з Державного бюджету України на користь  закритого акціонерного товариства  "Кримтаксосервіс" 3,40 грн. державного мита.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція в місті Сімферополі звернулась до Севастопольського апеляційного господарського  суду  з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду Автономної  Республіки Крим від  17-24.01.2006 у справі № 2-23/713-2006 А скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду була прийнята з порушенням норм матеріального права, судом першої інстанції не в повному обсязі були досліджені матеріали справи та невірно  дано тлумачення норм діючого законодавства, не прийнято до уваги рішення  Конституційного суду України № 1-рп/2003 від 16.01.2003

Заперечень на апеляційну скаргу  не надходило.

У судове засідання, яке було призначено на 27 листопада 2007 року  представники сторін не з'явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Від          Державної податкової інспекції в місті Сімферополі надійшло клопотання  про розгляд справи у відсутності її представника, у зв'язку з неможливістю прибути у судове засідання.

Пунктом  4 статті 196  Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь  у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце  апеляційного розгляду, не перешкоджає  судовому розгляду  справи.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, судова колегія  не вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Матеріалами справи встановлено, що Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі була проведена документальна перевірка дотримання вимог законодавства про оподаткування Закритого акціонерного товариства „Кримтаксосервіс" за період з 01.07.2004 по 30.06.2005, за результатами якої складений акт від 12.10.2005 №901/23-1/03/14709.

Вказаною перевіркою встановлені порушення пункту 3.1, пункту 5.2 Додатку № 10 до Постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 19.02.2003 №434-3/03 „Положення про збір на розвиток пасажирського електротранспорту в АР Крим" та донарахована сума збору на розвиток пасажирського електротранспорту в сумі 6400,00грн.

На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 13.10.2005 про визначення позивачу податкового зобов'язання зі збору на розвиток пасажирського електротранспорту в АР Крим в сумі 6400,00грн.

Також встановлено, що за   результатами   оскарження   відносно   позивача   Державною податковою   інспекцією   в   місті Сімферополі          28.11.2005    було   винесено   податкове повідомлення-рішення                               № /1  про визначення позивачу податкового зобов'язання зі збору на розвиток пасажирського електротранспорту.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.07.2004 по 30.06.2005 позивач надавав в оренду суб'єктам підприємницької діяльності та фізичним особам власний автотранспорт.

Відповідач прийшов до висновку, що позивач в порушення п.3.1 додатку №10 до Постанови Верховної Ради АР Крим від 19.02.2003 №434-3/03 "Положення про збір на розвиток пасажирського електротранспорту в АР Крим" за період з 01.07.2004 по 30.06.2005 не сплачував збір на розвиток пасажирського автотранспорту. За результатами перевірки донарахована сума збору на розвиток пасажирського електротранспорту, що підлягає сплаті до бюджету АР Крим в сумі 6400,00грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що у відповідача відсутні правові підстави для стягнення зазначеного збору.

26.12.02 Верховною Радою Україною прийняла Закон України №380-ІV "Про Державний бюджет України на 2003 рік".

Статтею 39 даного Закону Верховній Раді Автономної Республіки Крим було  надано право в 2003 році у вигляді експерименту вводити за узгодженням з Кабінетом Міністрів України місцеві податки та збори, виходячи зі специфіки соціально-економічного розвитку регіону.

У виконання вказаної статті Кабінет Міністрів України 28.05.03 прийняв Постанову № 875 "Про введення в 2003 році у Автономній Республіці Крим у порядку експерименту стягнення окремих місцевих зборів".

Так, відповідно до пункту 1 вищевказаної постанови Кабінет Міністрів України погодився із пропозицією Верховної Ради Автономної Республіки  Крим щодо введення в порядку експерименту в 2003 році стягнення місцевих зборів,  у тому числі збору на розвиток пасажирського електротранспорту в АР Крим.

Відповідно до пункту 2.1 Постанови Верховної Ради Автономної Республіки  Крим від 10.06.2003 №587-3/03 "Про внесення змін і доповнень до Постанови Верховної Ради АР Крим від 19.02.2003 №434-3/03 "Про бюджет Автономної Республіки Крим на 2003 рік" платниками збору на розвиток пасажирського електротранспорту у АР Крим є суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють транспортні послуги по перевезенню пасажирів у автобусах, таксі, маршрутних таксі, які використовують у свій  діяльності як транспорт, який належить їм, так і орендований транспорт.

Рішення про введення збору в 2003 році прийнято на позачерговій сесії Верховної Ради Автономної Республіки  Крим 10.06.03.

Крім того, статтею 94 Закону України від 27.11.03 № 1344-1В "Про Державний бюджет України на 2004 рік" продовжено до 1 січня 2005 року дію експерименту по стягненню введених у 2003 році Верховною Радою Автономної Республіки Крим за узгодженням з Кабінетом Міністрів України окремих місцевих зборів.

У виконання статті 94 вищевказаного Закону Кабінет Міністрів України Постановою від 18.02.04 № 179 продовжив на 2004 рік термін дії Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.03 № 875 "Про введення в 2003 році в Автономній Республікі Крим у порядку експерименту стягнення окремих місцевих зборів".

Встановлено також, що на території міста Сімферополя стягнення збору на розвиток пасажирського електротранспорту введено рішенням Сімферопольської міської Ради № 174 від 15.07.03 "Про введення збору на розвиток пасажирського електротранспорту в місті Сімферополі".

Рішенням 17 сесії 24 скликання №232 від 25 грудня 2003 року Сімферопольська міська Рада продовжила дію рішення 11 сесії міської Ради 24 скликання від 15 липня 2003 року №174 "Про введення збору на розвиток пасажирського електротранспорту в місті Сімферополі".

Відповідно до пункту  20 статті  2 Бюджетного кодексу України Закон України "Про Державний бюджет України"  передбачено надання повноважень органам державної влади здійснювати виконання державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Таким чином, повноваження Верховної Ради Автономної Республіки Крим по встановленню місцевих податків і зборів на території Автономної Республіки  Крим повинні бути реалізовані відповідно до вимог Закону України "Про систему оподаткування".

Згідно частини 7 і 8 статті 1 Закону України "Про систему оподаткування" зміни та доповнення до вказаного закону, інші закони України про оподаткування відносно надання пільг, зміни податків, зборів (обов'язкових платежів), механізму їх сплати вносяться до даного закону, інші закони про оподаткування не пізніше ніж за шість місяців з початку нового бюджетного року. Будь-які податки і збори (обов'язкові платежі), які вводяться законами України, повинні бути включені у Закон України "Про систему оподаткування". Усі інші закони про оподаткування повинні відповідати принципам, закладеним в указаному законі.

Перелік податків і зборів, які підлягають обов'язковій сплаті, визначено у статтях 14, 15 Закону України "Про систему оподаткування". Збір на розвиток пасажирського електротранспорту не вказаний.

Одним із принципів побудови й призначення системи оподатковування є відповідно до статті 3 Закону України "Про систему оподатковування" принцип стабільності, що означає забезпечення незмінності податків і зборів (обов'язкових платежів) їх ставок, а також податкових пільг протягом бюджетного року, а також принцип компетенції, що означає, що встановлення та скасування податків і зборів (обов'язкових платежів), а також пільг їхнім платникам здійснюються відповідно до законодавства про оподаткування винятково Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами.

Також, статтею 18 Декрету Кабінету Міністрів України "Про місцеві податки та збори" від 20.05.93  № 56-93 з наступними змінами та доповненнями органи місцевого самоврядування самостійно встановлюють і визначають порядок сплати місцевих податків і зборів відповідно до переліку та у межах встановлених граничних розмірів ставок.

Перелік місцевих податків і зборів (обов'язкових платежів) визначено статтею 15 Закону України "Про систему оподаткування" і статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України "Про місцеві податки та збори". Зазначеними нормами збір на розвиток пасажирського електротранспорту як місцевий податок та збір (обов'язковий платіж) не встановлений.

Статтею 1 Закону України "Про систему оподаткування" передбачено, що встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів ) до бюджетів і до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам здійснюється Верховною Радою України, Верховною Радою Криму та селищними, сільськими, міськими радами згідно з цім Законом та іншими законами України про оподаткування.

Крім того, відповідно до пункту  3 статті 15 Закону України "Про систему оподаткування" місцеві податки та збори (обов'язкові платежі), механізм стягнення та порядок їх сплати встановлюються сільськими, селищними, міськими радами (також відповідно до переліку та у межах граничних розмірів ставок, встановлених законами України).

Згідно     частини 7  та  8  статті 1   Закону України  "Про  систему  оподаткування" зміни та доповнення до вказаного закону, інші закони України про оподаткування відносно надання пільг, зміни податків, зборів (обов'язкових платежів), механізму їх сплати вносяться до даного закону, інші закони про оподаткування не пізніше ніж за шість місяців з початку нового бюджетного року. Будь-які податки і збори (обов'язкові платежі), які вводяться законами України, повинні бути включені у Закон України "Про систему оподаткування". Усі інші закони про оподаткування повинні відповідати принципам, закладеним в указаному законі.

Проте, відповідачем застосовано новий збір на розвиток пасажирського електротранспорту навіть у порядку експерименту.

Все вищевикладене свідчить про те, що збір на розвиток пасажирського електротранспорту не введений на території АР Крим та міста Сімферополя відповідно до вимог законодавства України про оподаткування, у зв'язку із чим зазначений збір не підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків відповідають за правильність вирахування, своєчасність сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і дотримання законів про оподатковування.

Невірне застосування відповідачем норм матеріального права спричинило прийняття неправильних податкових повідомлень-рішень про застосування до позивача податкових зобов'язань зі збору на розвиток пасажирського електротранспорту в Автономній Республіки Крим у сумі 6400,00грн., що є підставою для визнання їх нечинними.

Згідно першої податкової вимоги Державної податкової інспекції в місті Сімферополі №1/3864 від 12.12.2005 за станом на 12.12.2005 сума податкового боргу позивача за узгодженими податковими зобов'язаннями зі збору на розвиток пасажирського транспорту в Автономній Республіці Крим склала 6400,00грн.

Господарський суд обгрунтовано прийшов до висновку, що формування і направлення податкової вимоги №1/3864 від 12.12.2005 є необгрунтованим, а податкова вимога підлягає визнанню не чинною з наступних обставин.

Так, згідно пункту 6.2.1 статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" органи державної податкової інспекції спрямовують платнику податків податкову вимогу у разі невчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Згідно пункту 3.1 Порядку напряму органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків податкові вимоги формуються виключно по узгоджених сумах податкових зобов'язань, несплачених платником податків у встановлені строки.

При цьому відповідно до пункту 5.2.4 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" при зверненні платником податків до суду із позовом про визнання нечинним рішення контролюючого органу, податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Отже, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині визнання нечинною першої податкової вимоги Державної податкової інспекції в місті Сімферополі №1/3864 від 12.12.2005.

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки постанова господарського суду винесена при правильному  застосуванні норм матеріального та процесуального права, а також при повному з'ясуванні обставин, які мають істотне значення для справи.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим  залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим  від 17-24.01-2006 у справі № 2-23/713-2006А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної сили цією ухвалою та в порядку,  передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        Н.П. Горошко

Судді                                                                      К.В. Волков

Ю.В. Борисова