АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

05.12.07
Справа  № 1/302-26/72

Львівський апеляційний
господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                    Бойко
С.М.,

суддів:                                        Бонк
Т.Б.,

Мирутенко О.Л.,

при секретарі Чаплик І.Д.,

з участю представників:

від скаржника (позивача) -  з”явився,

відповідача
-    з”явився,

третьої особи  не з»явився,

розглянув апеляційну
скаргу суб»єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1., м.Львів

на
рішення    господарського суду
Львівської області від 16.05.2006 року, суддя Деркач Ю.Б.,  у справі
№ 1/302-26/72

за позовом  суб»єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1., м.Львів

до відповідача:  відкритого акціонерного
товариства  НАСК “Оранта”  в особі Львівської обласної дирекції
відкритого акціонерного товариства  НАСК
“Оранта”, м.Львів

за участю третьої особи  без самостійних вимог на предмет спору  на стороні позивача:
товариства з обмеженою відповідальністю
“Скловироби”, м.Львів

про стягнення
129182 грн. боргу,

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського  суду Львівської області від 16.05.2006 року
відмовлено в задоволенні позовних вимог
суб»єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1. до
відкритого акціонерного товариства  НАСК
“Оранта”  в особі Львівської обласної
дирекції відкритого акціонерного товариства
НАСК “Оранта” про стягнення  129182
грн. страхового відшкодування.

Рішення суду мотивоване тим, що
позивачем не доведено, а судом не встановлено настання страхового випадку, а
саме, угону застрахованих двох автонавантажувачів ЛЗА-4008 №3845 і №3851,
а  тому враховуючи норми Закону України
„Про страхування" та умови договору страхування №1 від 20.12.2002 р. у
відповідача відсутні правові підстави для здійснення виплати страхової суми.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення  суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, в зв”язку з неповним
з»ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням місцевим судом
норм матеріального права, апелюючи тим, що згідно ч.2 ст.8 Закону України „Про
страхування" страховий випадок -це подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої  виникає обов»язок страховика здійснити
виплату страхової суми (страхового відшкодування)  страхувальнику,  застрахованій або іншій третій особі.
Скаржник зазначає, що  на час виникнення
спірних правовідносин діяли  Правила
страхування транспортних засобів, затверджені
рішенням правління НАСК «Оранта»від 06.07.2000 року №46, п.4.1 яких
передбачено, що угон -це крадіжка або спроба крадіжки застрахованого  транспортного засобу: угон, грабіж, розбій,
неправомірні дії третіх осіб, не пов»язані з викраденням.

З наведеного скаржник вважає, що
настання страхового випадку пов»язано з неправомірними діями третіх осіб, якими
в спірному випадку є дії товариства з обмеженою відповідальністю  “Скловироби”, а тому безпідставним є висновок
місцевого суду про відсутність події злочину, як підстава відмови в позові,
оскільки вищезазначені Правила  не
пов»язують настання страхового випадку
лише з діянням, яке містить ознаки злочину.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що під ризиком
неправомірні дії  третіх осіб, не
пов»язані з викраденням слід розуміти пошкодження чи  знищення транспортного засобу внаслідок  неправомірних дій третіх осіб, а також не є
страховим випадком втрата транспортного засобу внаслідок незаконного
заволодіння шляхом обману  чи зловживання
довірою, шляхом вимагательства. Відповідач також зазначає, що згідно п.11.1
Правил страхування та п.7.1 договору страхування страхове відшкодування
виплачується  на підставі довідки органів
внутрішніх справ або інших компетентних органів про факт і обставини страхового
випадку, проте такі в спірному випаду відсутні.

В судове засідання представник
третьої особи не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час та
місце розгляду справи, а тому суд розцінює його неявку як без поважних причин
та вважає за можливе  розгляд справи
провести без участі представника третьої особи за наявних в справі документів
про права і обов”язки сторін.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, що з»явилися, перевіривши та оцінивши докази по справі,
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 20.12.2002 р. між позивачем (страхувальник) та відповідачем
(страховик) укладено договір страхування №1, за умовами якого страхуванню
підлягали два автонавантажувачі ЛЗА-4008 № 3845 і № 3851, зокрема, на випадок
"угону". В пункті 12 договору страхування сторонами визначено
страхову суму в розмірі 129182 грн., а в пункті 9.1. встановлено франшизу за
страховим випадком "угон", яка становить 2,5% від страхової суми.

Відповідно до ст.16   Закону
України   „Про страхування"
договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у
договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо),  а страхувальник зобов'язується сплачувати
страхові платежі  у визначені строки   та   виконувати   інші
умови   договору. Обов'язковою
умовою укладення договорів страхування згідно вимог вказаної норми є
відповідність їх правилам страхування, які розробляються страховиком для
кожного виду страхування і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при
видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування.

Відповідно   до
п.4.1.   Правил   страхування
транспортних   засобів,   затверджених
Міністерством фінансів України
14.08.2000 року (надалі Правила), на які є посилання у договорі
страхування і якими сторони погодились керуватись у своїх взаємовідносинах,
страховими випадками є події, внаслідок яких пошкоджено або втрачено
транспортний засіб (додаткове обладнання) і настає обов'язок страховика
здійснити виплату страхового вдшкодування на умовах укладеного договору.

Пунктом 4.3. Правил передбачено, що
при настанні страхового випадку (ДТП або угон) страхувальник зобов'язаний негайно
повідомити про випадок органи внутрішніх справ (ДАІ).

Судом правильно встановлено, що
позивачем додержано вимоги вказаного пункту Правил та п.і.І. договору та подано
в Сихівський районний відділ Львівського міського управління Управління
Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області заяву про факт
зникнення (угону) двох автонавантажувачів ЛЗА-4008 № 3845 і № 3851, які
відповідно до договору від 09.12.2002 р. передані ним в оренду ТзОВ
„Скловироби".  З цього ж приводу в
даний райвідділ звернувся з заявою відповідач.

Згідно з п.11.21 Правил, якщо
транспортний засіб викрадено (угнано) і за цим фактом порушено кримінальну
справу, страхове відшкодування виплачується після одержання Страховиком
офіційних документів, що підтверджують зупинення (ст.206
Кримінально-процесуального кодексу України) або закриття кримінальної справи,
крім випадків, передбачених п.п.1,2 ст.6 цього Кодексу (закриття кримінальної
справи в зв'язку з відсутністю події злочину; закриття кримінальної справи в
зв^язку з відсутністю в діянні складу злочину).

З аналізу норм вищевказаних Правил
та умов договору суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що  страхове відшкодування виплачується лише при
наявності складу злочину, що є підставою для порушення кримінальної справи
правоохоронними органами.

Як вбачається з постанов
оперуповноваженого ВДСБЕЗ Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області від
12.02.2004 р. та 03.03.2004 р. в порушені кримінальної справи по факту
зникнення (угону) двох автонавантажувачів ЛЗА-4008 № 3845 і № 3851 відмовлено
на підставі пп.1,2 ст.6 КПК України, тобто в зв'язку з відсутністю події
злочину та за відсутністю в діянні складу злочину. Доказів про оскарження цих
постанов у встановленому порядку та їх скасуванні, скаржником не подано.

У відповідності до вимог ч.2 ст.8
Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія,
передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми
(страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій
особі.

Покликання скаржника на те, що
страховим випадком в спірних правовідносинах є неправомірні  дії товариства з обмеженою
відповідальністю  “Скловироби”, що є
підставою для виплати страхового відшкодування, є безпідставним та судом до
уваги не приймається, оскільки згідно п.11.1 Правил страхування та п.7.1
договору страхування обов»язковою підставою для виплати страхового
відшкодування передбачено  довідку
органів внутрішніх справ або інших компетентних органів про факт і обставини
страхового випадку, які в спірному випаду відсутні. Крім цього, під ризиком
неправомірні дії  третіх осіб, не
пов»язані з викраденням слід розуміти пошкодження чи  знищення транспортного засобу внаслідок  неправомірних дій третіх осіб, а також не є
страховим випадком втрата транспортного засобу внаслідок незаконного
заволодіння шляхом обману  чи зловживання
довірою, шляхом вимагательства.

Таким чином, позивачем не доведено,
а судом не встановлено настання страхового випадку, а саме, угону застрахованих
двох автонавантажувачів ЛЗА-4008 №3845 і №3851, а  тому враховуючи норми Закону України „Про
страхування" та умови договору страхування №1 від 20.12.2002 р. суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність у відповідача
правових підстав для здійснення виплати страхової суми та відповідно
задоволення позову.

З вищенаведеного доводи скаржника
про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у
відповідності з вимогами  діючого
законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
ГПК України, суд,

постановив:

рішення господарського суду
Львівської області від 16.05.2006 року в справі за номером  1/302-26/72-  залишити без змін, а апеляційну
скаргу  суб»єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1. -без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий -суддя:                                   С.М.Бойко

Судді:
Т.Б.Бонк

О.Л.Мирутенко