ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

28 серпня 2007 р.           Справа 11/235-07

за позовом   товариства з обмеженою відповідальністю «Провімі Київ», м. Київ

до                 товариства з обмеженою відповідальністю «Літинська птахофабрика»,смт. Літин

про               стягнення 85016 грн. 40 коп..

Суддя      В. Матвійчук

при секретарі судового засідання Т. Солоненко, за участю представників:

від позивача       -  Л. Мажар за довіреністю;

відповідач          -  не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Літинська птахофабрика»заборгованості за договором купівлі-продажу № 15/03/06-01 від 15.03.2006р. в загальному розмірі 85016 грн. 40 коп..

В процесі розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог, про що подав відповідну заяву в якій просить стягнути з відповідача 85770 грн. 14 коп.,  з яких: 61191 грн. 50 коп. -  основний борг, 611 грн. 92 коп. -  штраф, 611 грн. 92 коп. -  штраф, 12141 грн. 62 коп.  - пеня, 8491 грн. 67 коп. -  інфляційні втрати  та  2721 грн. 51 коп. –3% річних.

Позов із заявою мотивовано тим, що 15.03.2006р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Провімі Київ»(позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Літинська птахофабрика» (відповідач) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач зобов’язався був передати товар, а відповідач прийняти  та оплатити його відповідно до   виданих  накладних. Свої зобов’язання за договором позивач виконав  поставивши відповідачу товар відповідно до накладних № РН-0000356 від 15.03.2006р., № РН-0000402 від 17.03.2006р., № РН-0000478 від 03.04.2006р., № РН-0000555 від 14.04.2006р., № РН-0000594 від 20.04.2006р., № РН-0000632 від 27.04.2006р., № РН-0000650 від 03.05.2006р., № РН-0000667 від 04.05.2006р., № РН-0000771 від 27.05.2006р., проте відповідач розрахувався за поставлений товар лише частково.

Відповідач відзиву на позовну заяву, витребуваних  ухвалами суду документів не надав, явки уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив.

23.08.2007р. до суду надійшло клопотання відповідача за № 109 від 23.08.2007р.  про відкладення розгляду справи на іншу дату мотивоване відрядженням директора до м. Києва.

В судовому засіданні представник позивача заперечує проти даного клопотання посилаючись на те,  що відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що директор перебуває у відрядженні. Крім того  позивач наголошує на тому, що судом відкладався розгляд справи за клопотанням відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в листі № 88 від 16.07.2007р. клопотав про відкладення розгляду справи  в підстав викладених і у клопотанні № 109 від 23.08.2007р.. Водночас доказів в підтвердження обставин викладених у вказаних клопотаннях не надав. Крім того, у згаданих клопотаннях відповідач зобов’язувався надати документи витребувані судом. Як свідчать матеріали справи, відповідач не надав витребуваних документів та пояснень причин невиконання вимог суду.

Відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що  діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.     Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Ухвалами суду від 06.07.2007р. та від 16.07.2007р.  відповідача зобов’язано забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника, а не керівника.

Враховуючи наведене, та в зв’язку з обмеженим строком розгляду справи, встановленим ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача  про відкладення розгляду справи,  а тому вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до положень ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, оцінивши наявні докази, судом  встановлено наступне.

15.03.2006р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого позивач зобов’язується передати товар, а відповідач прийняти та оплатити його відповідно до накладних. На виконання умов договору, відповідно до накладних № РН-0000356 від 15.03.2006р., № РН-0000402 від 17.03.2006р., № РН-0000478 від 03.04.2006р., № РН-0000555 від 14.04.2006р., № РН-0000594 від 20.04.2006р., № РН-0000632 від 27.04.2006р., № РН-0000650 від 03.05.2006р., № РН-0000667 від 04.05.2006р., № РН-0000771 від 27.05.2006р. позивач поставив товар на загальну суму 365 034 грн.. Відповідач в свою чергу за довіреностями серії ЯМА  за № 172711 від 13.03.2006р., № 172719 від 17.03.2006р., № 172737 від 01.04.2006р.,  172753 від 14.04.2006р., № 172759 від 19.04.2006р., № 172778 від 06.05.2006р., № 172790 від 23.05.2006р. прийняв товар.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем оплачено товар лише частково на суму 303842 грн. 50 коп. і станом на момент розгляду справи заборгованість  складає 61 191 грн. 50 коп..

Так, за накладною РН-0000356 від 15.03.2006р. було поставлено товару на суму 34274 грн. 50 коп. і повністю оплачено 10.03.2006р. згідно виставленого рахунку від 10.03.2006р. № 323.

За накладною РН-0000402 від 17.03.2006р. було поставлено товару на суму 39176 грн., що оплачено 23.03.2006р. частково на суму 20 000 грн. згідно виставленого рахунку від 15.03.2006р. № 371, в решті - 19176 грн. не оплачено, проте позивач в оплату зарахував наступні платежі.

За накладною РН-0000478 від 03.04.2006р. було поставлено товару на суму 50772 грн., що оплачено 13.04.2006р. на суму 50772 грн. згідно виставленого рахунку від 24.03.2006р. № 415, з яких 31596 грн. зараховано позивачем в актуальну оплату цієї поставки, а решта 19176 грн. в попередню оплату за накладною РН-0000402, відповідно виник борг по оплаті актуальної поставки в сумі 19176 грн.

За накладною РН-0000555 від 14.04.2006р. було поставлено товару на суму 50772 грн., що оплачено 19.04.2006р. на суму 20000 грн. згідно виставленого рахунку від 14.04.2006р. № 546, з яких всі 19176 грн. грн. зараховано позивачем в повну оплату боргу попередньої поставки за накладною РН-0000478, а решта 824 грн. зараховано в оплату актуальної поставки, відповідно борг по цій поставці 49948 грн..

За накладною РН-0000594 від 20.04.2006р. було поставлено товару на суму 23486 грн., що оплачено 26.04.2006р. на суму 50000 грн. згідно виставленого рахунку від 19.04.2006р. № 587 на суму 23486 грн. з призначенням платежу ("згідно договору від 15.03.06р. №15/03/06-01"), з яких 49948 грн. зараховано позивачем в оплату попередньої поставки, в решті - 52 грн. зараховано в оплату актуальної поставки, відповідно борг по цій поставці 23434 грн..

За накладною РН-0000632 від 27.04.2006р. було поставлено товару на суму 52908 грн., що оплачено 27.04.2006р. на суму 25000 грн. згідно виставленого рахунку від 26.04.2006р. № 623 на суму 88871 грн. 50 коп. з неправильним призначенням платежу ("згідно рахунку-фактури №371 від 15.03.06"), з яких 23434 грн. зараховано позивачем в попередню оплату за накладною РН-0000594, а решту - 1566 грн. в актуальну оплату цієї поставки, відповідно борг 51342 грн..

За накладною РН-0000650 від 03.05.2006р.  було поставлено товару на суму 35963 грн. 50 коп., що оплачено 04.05.2006р. на суму 52296 грн. згідно виставленого рахунку від 26.04.2006р. № 623 на суму 88871 грн. 50 коп.   з   неправильним   призначенням   платежу   ("згідно   рахунку-фактури   № 648   від

03.05.06"), з яких 51342 грн. зараховано позивачем в погашення оплати за накладною РН-0000632, а решта 954 грн. в актуальну оплату, відповідно борг цієї поставки 35009 грн. 50 коп..

За накладною РН-0000667 від 04.05.2006р. було поставлено товару на суму 52296 грн., оплачено 23.05.2006р. на суму 28000 грн. згідно виставленого рахунку від 03.05.2006р. № 648 на суму 52296 грн. з неправильним призначенням платежу ("згідно рахунку-фактури № 754 від 23.05.2006р."), з яких всі 28000 грн. зараховано в оплату попередньої поставки за накладною РН-0000650, відповідно борг тієї поставки став 7009,50 грн.  плюс актуальний борг 52296 грн., разом 59305 грн.50 коп..

За накладною РН-0000771 від 27.05.2006р. було поставлено товару на суму 25386 грн., що оплачено 27.06.2006р. на суму 2000 грн. згідно виставленого рахунку від 23.05.2006р. № 754 на суму 25386 грн. з призначенням платежу,  всі з яких зараховано позивачем в попередню оплату за накладною РН-0000667 , відповідно борг за тією поставкою став 5009,50 грн., а разом борг став 82691 грн. 50 коп..

Крім того, згідно виставлених позивачем  рахунків, копії яких містяться в матеріалах справи, відповідачем оплачено вартість товару в розмірі 21500 грн., таким чином борг складає  61191 грн. 50 коп..

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником відносин,  один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, позовні вимоги позивача про стягнення основної  суми  заборгованості в розмірі 61191 грн. 50 коп. підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем правомірно нараховані  3% річних в розмірі 2721 грн. 51 коп. та інфляційні нарахування   в сумі 8491 грн. 67 коп. відповідно до вимог закону.

Відповідно до п. 6.2 договору, у разі несвоєчасної  оплати за отриманий товар покупець зобов’язується  сплатити штраф у розмірі одного процента від суми боргу. Враховуючи, що відповідач порушив зобов‘язання  за договором  позивачем  нараховано штраф в розмірі 611 грн. 92 коп..

Вказаним пунктом договору також встановлено, що у разі несвоєчасної  оплати за отриманий товар покупець зобов’язується  сплатити пеню у розмірі подвійної облікової  ставки НБУ від суми боргу а кожен день затримки, до дня повного завершення своїх зобов’язань.

Як вбачається з  матеріалів справи, позивач просить стягнути пеню в розмірі 12141 грн. 62 коп. за період  з 22.06.2006 року по 22.06.2007 року,  мотивуючи   це  тим, що в силу ст. 258 ЦК України  до   стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в 1 рік.

Суд  не  може  погодитись  з  твердженням  позивача  щодо  нарахування  пені  за  нормами  ЦК України,  оскільки   між  сторонами  договору  виникли  господарські  правовідносини і  до них  слід  застосовувати  норми  ГК  України,  як  спеціального  закону,  який  регулює  господарські  відносини.

Так,  відповідно до  п. 6 ст. 232  ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Аналіз Інструкції Національного банку України «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті»Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову                        звітність в Україні»дає підстави зробити висновки,  що позивачем не вірно проводилось зарахування здійснених відповідачем платежів і як наслідок, не вірно визначено період прострочення виконання зобов’язання та нараховано розмір пені, а тому позовна вимога в частині стягнення пені в сумі 6920 грн. 20 коп. задоволенню не підлягає. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 5221 грн. 36 коп..

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 611 грн. 92 коп. відповідно до п. 6.1 договору,  яким встановлена відповідальність  сторін за односторонню  відмову від своїх зобов’язань під час дії договору.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України, зокрема статей  615, 620, 665  у разі відмови від виконання зобов’язання сторона має право пред’явити вимогу. З матеріалів справи та з пояснень представника позивача  не вбачається, що відповідач відмовився від виконання зобов’язання  за договором,  а тому  в позові в частині стягнення штрафу за відмову від виконання зобов’язання слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  а суд згідно ст. 43 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному,  повному та об‘єктивному дослідженні.

Враховуючи обставини справи, зважаючи, що відповідач не надав суду доказів  виконання зобов’язань за договором, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з розподілом судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

При розгляді справи також встановлено, що відповідач  в порушення ст. 115 ГПК України ухилився від дій покладених на нього судом згідно ухвал від 06.07.2007р. та 16.07.2007р., зокрема не надав витребуваних доказів та не забезпечив явку в судові засідання уповноваженого представника,  а отже з нього слід стягнути в доход державного бюджету 1000 грн. штрафу у відповідності з пунктом 5 ст. 83 ГПК України.

Керуючись  п.5 ст. 83, ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Літинська птахофабрика» (вул.. Коцюбинського, 25, смт. Літин, Вінницька область, р/р 42 в вінницькому центральному відділенні ПІБ, м. Вінниця, МФО 302571, код 33451206) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Провімі Київ»( пров. Косогірний, 4 офіс 27, м. Київ, р/р 1436 в ЗАТ «ОТП Банк», МФО 300528, код 31957859) 61 191 грн. 50 коп. основного боргу; 611 грн. 92 коп. штрафу; 5221 грн. 36 коп. пені; 8491 грн. 67 коп. інфляційних втрат; 2721 грн. 51 коп. –3% річних; 851 грн. 58 коп. державного мита та 117 грн. 16 коп.  витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Літинська птахофабрика» (вул.. Коцюбинського, 25, смт. Літин, Вінницька область, р/р 42 в Вінницькому центральному відділенні ПІБ, м. Вінниця, МФО 302571, код 33451206) в дохід Державного бюджету України 1000 грн. штрафу.

4.          В  стягненні 611 грн. 92 коп. штрафу та 6920 грн. 20 коп.  пені відмовити.

5.          Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6.          Копію рішення направити сторонам.

Рішення оформлено та підписано 03.09.2007р.

Суддя