ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста  КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2007 р.
Справа № 46/548-А

За позовом
Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій

До
Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва

Про
визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

Суддя Шабунін С.В.

Секретар судового засідання Бушеленко О.В.

Представники:

Від позивача
Ковач В.І. —представник за довіреністю від 22.12.2006 р. № 107-3537, Лихошва В.І. — представник за довіреністю від 22.12.2006 р. № 107-3536

Від відповідача
Унинець А.М. —представник за довіреністю від 28.09.2006 р. № 323, Трошина А.М. —представник за довіреністю від 29.01.2007 р. № 06

05.02.2007 р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій (далі –позивач) звернувся до господарського суду з адміністративним позовом від 02.11.2006 р. № 107-2870, яким просить суд визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом’янському районі міста Києва (далі –відповідач) № /0 від 06.04.2006 р., № /1 від 16.06.2006 р. та № 000001350/3 від 01.11.2006 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2006 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 46/548-А відповідно до правил Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи призначено на 27.12.2006 р.

27.12.2006 р. розгляд справи не відбувся з огляду на перебування на лікарняному судді Шабуніна С.В., в  провадженні якого перебуває справа № 46/548-А, у зв’язку з чим судове засідання було перенесено на 29.01.2007 р., про що сторін повідомлено повісткою про виклик.

29.01.2007 р. у судовому засіданні оголошувалася перерва до 05.02.2007 р.

31.01.2007 р. позивач подав через канцелярію суду заяву про збільшення позовних вимог від 30.01.2007 р., відповідно до якої просить суд визнати нечинними повністю податкові повідомлення-рішення відповідача № /0 від 06.04.2006 р., /1 від 16.06.2006 р. та № 000001350/3 від 01.11.2006 р.

Під час судового розгляду справи представник позивача заявлені вимоги підтримав та простив позов задовольнити, з підстав того, що позивач діяв виключно в рамках чинного законодавства України. На думку позивача, донарахування податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідачем є необґрунтованими, оскільки позивачем було правомірно та у відповідності з п.п 5.1.22 п. 5.1 ст. 5 Закону України “Про податок на додану вартість” застосовано пільгу з податку на додану вартість у періоді, що перевірся, адже оплата вартості науково-дослідних робіт за відповідними господарськими договорами позивача з його контрагентами, замовниками по яких виступали державні установи, фінансувалися виключно з державного бюджету, а застосовані відповідачем під час перевірки податкові роз’яснення не мають сили нормативно-правового акту.

Представник відповідача проти позову заперечував повністю. Заперечуючи позовні вимоги відповідач посилається на те, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягає задоволенню. На думку відповідача, позивач безпідставно застосовував пільги з податку на додану вартість, адже він не мав прямого фінансування з державного бюджету.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши надані представниками сторін оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

З 06.03.2006 р. по 21.03.2006 р., з перервою в роботі, відповідачем було проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питання правомірності застосування пільги з податку на додану вартість по операціях оплати вартості фундаментальних досліджень, науково-дослідних і дослідницько-конструкторських робіт, які здійснені за рахунок Державного бюджету України (код пільги 14010180) у період з 01.01.2003 р. по 30.09.2005 р.

За результатами позапланової перевірки було складено акт від 27.03.2006 р. № 10/35-30/02495431 “Про результати позапланової виїзної перевірки державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій (код ЄДРПОУ –02495431) з питання правомірності застосування пільги з податку на додану вартість по операціях оплати вартості фундаментальних досліджень, науково-дослідних і дослідницько-конструкторських робіт, які здійснені за рахунок Державного бюджету України (код пільги 14010180) у період з 01.01.2003 р. по 30.09.2005 р.” (далі –Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначено про порушення позивачем п. 4.1 ст. 4, пп. 5.1.22 п. 5.1 ст. 5, п. 6.1 ст. 6, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (надалі –Закон № 168/97) зі змінами та доповненнями, в результаті чого не сплачено до Державного бюджету України податок на додану вартість з вартості науково-дослідницьких робіт у загальній сумі 50 109,00 грн.

На підставі зазначеного Акту перевірки, відповідачем 06.04.2006 р. було прийняте податкове повідомлення–рішення № /0, відповідно до якого позивачу було визначено суму податкового зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 40 804,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 20 402,00 грн., всього 61 206,00 грн.

14.04.2006 р. позивачем було направлено до Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва скаргу № 507-916 на рішення відповідача.

Рішенням Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва про результати розгляду первинної скарги від 14.06.2006 р. № 8259/10/25-010, рішення залишено без змін, а скарга без задоволення.

23.06.2006 р. позивачем було направлено до Державної податкової адміністрації у м. Києві повторну скаргу № 207-1508.

Рішенням Державної податкової адміністрації у м. Києві про результати розгляду скарги від 18.08.2006 р. № 2129/10/25-114, рішення залишено без змін, а скарга без задоволення.

22.08.2006 р. позивачем було направлено до Державної податкової адміністрації України скаргу № 107-2175.

Рішенням Державної податкової адміністрації України про результати розгляду повторної скарги від 20.10.2006 р. № 11907/6/25-0515, рішення залишено без змін, а скарга без задоволення.

За наслідками розгляду вищевказаних скарг позивача відповідачем, у відповідності з положеннями Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-ІІ були винесені податкові повідомлення-рішення № /1 від 16.06.2006 р. та № 000001350/3 від 01.11.2006 р.

В Акті перевірки було встановлено:

- несплату податку на додану вартість за виконані роботи за період з 01.01.2003 р. по 30.09.2005 р. у сумі 50 109,00 грн., а саме: у лютому 2003 р. у сумі 9 305,00 грн., у липні 2003 р. у сумі 18 655,00 грн., у жовтні 2003 р. у сумі 600,00 грн., у грудні 2003 р. у сумі 600,00 грн., у травні 2004 р. у сумі 3 900,00 грн., у липні 2004 р. у сумі 4 000,00 грн., у серпні 2004 р. у сумі 5 950,00 грн., у вересні 2004 р. у сумі 1 861,00 грн., у листопаді 2004 р. у сумі 4 638,00 грн., у лютому 2005 р. у сумі 600,00 грн.

Вказане порушення, на думку відповідача, виникло в результаті оплати без врахування податку на додану вартість проведених науково-дослідницьких робіт для Науково-дослідного інституту будівельного виробництва, Українського державного науково-дослідного інституту проектування міст „Діпромісто”. Оплата вказаних робіт проводилаася за рахунок Державного бюджету України.

З висновками Акта перевірки суд не погоджується, виходячи з наступного:

З матеріалів справи слідує, що в період з 01.01.2003 р. по 30.09.2005 р. позивач виконував науково-дослідні роботи за договорами Українським   державним   науково-дослідним   інститутом   проектування   міст “Діпромісто”, замовником   робіт   виступало   Управління   охорони   об'єктів   культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, яке за рахунок коштів Державного бюджету України здійснювало розрахунки з позивачем через генпідрядника –“Діпромісто”, операції з оплати вартості таких робіт склали 241 549,00 грн., а також орендним підприємством Науково-дослідним    інститутом будівельного виробництва (замовник робіт —Державний комітет України з будівництва  та  архітектури, який за рахунок коштів Державного бюджету України здійснював розрахунки з позивачем через генпідрядника - ОП НДІБВ, вартості робіт —9 000,00 грн.

Відповідно до підпункту 5.1.22 пункту 5.1 статті 5 Закону № 168/97 (в редакції закону, що діяла до 25.03.2005 р.) звільняються від оподаткування операції з оплати вартості фундаментальних досліджень, науково-дослідних і дослідницько-конструкторських робіт, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Єдиною вимогою Закону № 168/97 для застосування пільги є фінансування фундаментальних досліджень, науково-дослідних і дослідницько-конструкторських робіт за рахунок Державного бюджету України.

Тому позивачем було правомірно застосовано пільгу з податку на додану вартість (код 14010180) по операціях з оплати науково-дослідних робіт по договорам з вказаними підприємствами, які фінансувалися за рахунок бюджету, адже Управління охорони об'єктів   культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації та Державний комітет України з будівництва та архітектури, які виступали замовниками вищевказаних робіт, в силу закону не мають інших джерел фінансування ніж бюджетні кошти.

Слід зазначити, що з 13.10.2004 р. по 05.04.2005 р. з перервами в роботі, відповідачем було проведено комплексну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства позивачем за період з 01.01.2000 р. по 01.10.2004 р.

За результатами перевірки було складено Акт від 05.04.2005 р. № 39/23-311/02495431 „Про результати комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій () за період з 01.01.2000 р. по 01.10.2004 р.”.

В пункті 1.15 Акту від 05.04.2005 р. № 39/23-311/02495431 зазначено, що позивач користувався пільгою з кодом 14010180 та звільнявся від сплати податку на додану вартість по операціях з оплати вартості фундаментальних досліджень, науково-дослідних і дослідницько-конструкторських робіт, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Будь-яких порушень з боку позивача по користуванню пільгою не встановлено.

Законом України „Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України” від 25.03.2005 р. № 2505-ІV підпункт 5.1.22 пункту 5.1 ст. 5 Закону № 168/97 було викладено в такій редакції: „Звільняються від оподаткування операції з оплати вартості фундаментальних досліджень, науково-дослідних і дослідницько-конструкторських робіт особою, яка безпосередньо отримує такі кошти з рахунку Державного казначейства України”.

Правовий аналіз наведених норм законодавства дає підстави зробити висновок, що тільки з прийняттям вказаного закону, було встановлено чітке коло осіб, які мають право користуватись пільгою з податку на додану вартість по операціях з оплати вартості фундаментальних досліджень, науково-дослідних і дослідницько-конструкторських робіт.

Як свідчать матеріали справи, на час здійснення господарських операцій позивач мав право користуватись пільгою з податку на додану вартість, що підтверджується Актом комплексної перевірки.

Суд не може погодитись з твердженнями відповідача щодо безпідставності користування позивачем пільгою з податку на додану вартість через те, що Державна податкова адміністрація у м. Києві своїми листами надала роз’яснення про застосування пільги з податку на додану вартість при оплаті вартості фундаментальних досліджень, науково-дослідних і дослідницько-конструкторських робіт, оскільки такі листи не є нормативними актами. Слід також зауважити, що підпунктом „г” підпункту 4.4.2 пункту 4.2 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ встановлено, що податкове роз’яснення не має сили нормативно-правового акта, а є лише оприлюдненням офіційного розуміння окремих положень податкового законодавства контролюючими органами у межах їх компетенції, яке використовується при обгрунтуванні їх рішень під час проведення апеляційних процедур.

Відповідачем по справі не були надані докази того, що позивачем було безпідставно застосовано пільгу з податку на додану вартість по операціях з оплати вартості фундаментальних досліджень, науково-дослідних і дослідницько-конструкторських робіт.

За таких обставин, висновки відповідача про те, що позивачем порушені вимоги п. 4.1 ст. 4, пп. 5.1.22 п. 5.1 ст. 5, п. 6.1 ст. 6, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” є помилковими, а тому до позивача не може бути застосована відповідальність за порушення положень даної статей.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення за № /0 від 06.04.2006 р., № /1 від 16.06.2006 р. та № 000001350/3 від 01.11.2006 р. слід визнати нечинними, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Виходячи з вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, Прикінцевих та перехідних положеннями Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у сумі 3,40 грн. підлягають стягненню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 158, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Прикінцевими та перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва № /0 від 06.04.2006 р., № /1 від 16.06.2006 р. та № 000001350/3 від 01.11.2006 р.

3.          Стягнути з державного бюджету України на користь Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій (03680, м. Київ, вул. І. Клименка, 5/2, 1) 3,40 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                С.В. Шабунін

Дата виготовлення у повному обсязі: 23.03.2007 р.

ПОСТАНОВА

05.02.07                                                      м. Київ                                     46/548-А

За позовом

До

Третя особа

Предмет адміністративного позову

Суддя Шабунін С.В.

Секретар судового засідання