ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 р.

№ 2/369-ПД-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. -(доповідача у
справі),

суддів:

Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги

Приватного підприємця ОСОБА_1.
та                             ОСОБА_2

на постанову

Запорізького апеляційного
господарського суду від 20.06.2007

у справі

№ 2/369-пд-06 господарського суду
Херсонської області

за позовом

Заступника прокурора Херсонської
області в інтересах держави в особі
1)          Кабінету Міністрів України  2)
ДАК “Хліб України” 3)
Херсонського обласного дочірнього підприємства ДАК “Хліб України”

до

Приватного підприємця ОСОБА_1.

третя особа

ОСОБА_2

про

визнання договору та акту
недійсним,

за участю представників сторін від:

позивачів:

1)          Кашина К.І. -за довіреністю від
04.06.2007р. 2)          Горобова О.М.
-за довіреністю від 15.01.2007р. 3)
Горобова О.М. -за довіреністю від 08.10.2007р., Савін О.С. -за
довіреністю від 08.10.2007р.

відповідача:

ОСОБА_1.

третя особа:

ОСОБА_2.

прокуратури:

Баклан Н.Ю. -прокурор відділу ГП
України (посвідчення №7 від 05.01.2005р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 28.02.2007р. (суддя Скобєлкін С.В.), залишеним без змін
постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 20.06.2007р.
(судді Шевченко Т.М. -головуючий, Коробка Н.Д., Мойсеєнко Т.В.), поновлено
строк позовної давності по справі; позов задоволено частково; визнано недійсним
договір про надання юридичних послуг від 17.12.2002р. між Херсонським обласним
дочірнім підприємством ДАК “Хліб України” та приватним підприємцем ОСОБА_1.;
зобов'язано кожну із сторін повернути іншій стороні все отримане по правочину;
стягнуто з відповідача в доход державного бюджету 85грн. державного мита;
стягнуто з відповідача на користь ДП “Судовий інформаційний центр” 118грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; провадження у
справі в частині позову про визнання недійсним акту здачі-приймання юридичних
послуг   від 22.05.2004р. припинено.

Відповідач в касаційній скарзі
просить рішення та постанову скасувати в частині задоволення позовних вимог і
прийняти нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи.

ОСОБА_2.  також звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить рішення та постанову скасувати в частині задоволення позовних вимог і
прийняти нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи.

У відзивах на касаційні скарги ДАК
“Хліб України” та Херсонське обласне дочірнє підприємство ДАК “Хліб України” спростовують
доводи скарги і просять судові рішення залишити без змін, а скарги -без
задоволення.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування
судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення
представників сторін, третю особу та прокурора, дійшла висновку, що касаційні
скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 17.12.2002 року між Херсонським обласним дочірнім підприємством
ДАК “Хліб України” (Замовник) та приватним підприємцем - адвокатом
ОСОБА_1(Виконавцем) укладено договір про надання юридичних послуг, за умовами
якого Виконавець прийняв на себе зобов'язання надати усні та письмові
консультації по юридичним питанням, пов'язаним з господарськими спорами по
справам №16/622 і №16/621 за позовом АТВТ “Українсько-Сибірська інвестиційна
корпорація” в господарському суді м. Києва на загальну суму вимог до Замовника
24635169,36грн.; представництво інтересів Замовника в суді з усіх питань,
пов'язаних з досягненням поставленої задачі - відмову в задоволенні позову.
Договір від імені підприємства укладено та підписано генеральним директором
Нікішенко В.Д., що діє на підставі статуту (як зазначено в преамбулі договору)
та скріплено печаткою ХОДП ДАК “Хліб України”.

Відповідно до п.3.2 договору,
Замовник зобов'язався сплатити Виконавцю винагороду   у
розмірі   та   на
умовах,   передбачених  даним
договором,   а   також відшкодувати витрати виконавця,
пов'язані з виконанням доручення. Винагорода Виконавця складає 2,55% від суми
позовних вимог до Замовника, в задоволенні яких буде відмовлено (п.4.1
договору).

12
травня  2004   року
сторони  за договором   підписали
Акт  здачі-приймання виконаних
послуг, в якому зазначено, що представлені інтереси замовника по справах
№16/621 і №16/622 за позовом АТВТ “Укрсібінкор” на загальну суму
24635169,36грн., в задоволенні позову відмовлено повністю, рішення 06.04.2004
року набули чинності, послуги вважаються виконаними у повному обсязі та
підлягають сплаті згідно умов договору. Розрахунок здійснюється виходячи з
винагороди виконавця у розмірі 2,55% від фактично отриманих замовником від
боржників сум. Підсумок -Замовник сплачує Виконавцю 63000грн.

ХОДП ДАК “Хліб України”
25.05.2004р. перерахував відповідачу 20000грн., а 10.12.2004 року - 10000грн.,
в призначенні платежу вказано “оплата за юридичні послуги згідно акту виконаних
робіт від 12.05.2004 року”.

02.02.2006 року ПП ОСОБА_1.
направив ХОДП ДАК “Хліб України” листа, в якому зазначив про необхідність
виконати умови спірного договору та сплатити суму заборгованості за договором,
яка складає 598656,07грн. та запропонував повідомити, в який термін буде
погашено заборгованість за договором від 17.12.2002 року у розмірі
600459,25грн. та підписати акт звірки взаєморозрахунків.

06.06.2006 року між ПП ОСОБА_1. та
фізичною особою - ОСОБА_2(3 особа) був укладений договір купівлі-продажу права
вимоги, за умовами якого ПП ОСОБА_1. (первісний кредитор) продав ОСОБА_2.
(новому кредитору) право вимоги, у зв'язку з чим новий кредитор набув право
вимагати виконання зобов'язань за договором про надання юридичних послуг від
17.12.2002 року на суму 598196,82грн., а також неустойки, інфляційних збитків,
3% річних, інших збитків.

Розглянувши спір, суди визнали
недійсним договір про надання юридичних послуг від 17.12.2002р., укладений між
Херсонським обласним дочірнім підприємством ДАК “Хліб України” та приватним
підприємцем ОСОБА_1., на підставі ст.ст.48 ЦК УРСР та ст.215 ЦК України, з
огляду на його невідповідність вимогам закону

При цьому суди попередніх інстанцій
виходили з того, що договір від імені Херсонського обласного дочірнього
підприємства ДАК “Хліб України” укладено та підписано генеральним директором
підприємства з перевищенням наданих йому статутом повноважень, оскільки у
грошовому виразі винагорода виконавця за надання послуг за спірним договором
могла складати від 628196,82грн. за умови, якщо рішення по справам (№ 16/222 та
№16/621) буде прийнято повністю на користь ХОДП ДАК “Хліб України” (24635169,36грн.
х 2,55% : 100%), тоді як генеральний директор відповідно до статуту
підприємства має право укладати будь-які договори (угоди) на суму, еквівалентну
не більше 300000грн.

Вищий господарський суд України не
може погодитися з переконливістю висновків судів попередніх інстанцій.

Згідно ст. 48 ЦК УРСР недійсною є
та угода, що не відповідає вимогам закону. У відповідності зі ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою
та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом частин 1-3,5,6 статті
203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства; - особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; -
правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що
обумовлені ним; - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може
суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Отже, вирішуючи спір про визнання
угоди недійсною, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків,
зокрема: відповідність змісту договору вимогам закону.

Суди попередніх інстанцій, визнаючи
договір недійсним на підставі ст.48 ЦК УРСР, з огляду на його невідповідність
вимогам закону, не дослідили та не встановили, яким нормам суперечив спірний
договір в момент його вчинення.

Для вирішення питання про
зобов'язання сторін повернути одна одній все одержане за угодою, а при
неможливості повернення одержаного в натурі -відшкодувати його вартість
(реституційні наслідки), судам необхідно з'ясувати, що одержала кожна із сторін
за оспорюваним договором. Для цього сторони повинні надати суду необхідні
докази.

Зобов'язуючи кожну із сторін
повернути іншій стороні все отримане по правочину, суди вищевикладене не
врахували, виходячи з правової природи спірного договору, дійсних прав та
обов'язків сторін за договором.

Також колегія зазначає, що
досліджуючи питання щодо ціни спірного договору, суди не оцінили акт
здачі-приймання юридичних послуг від 22.05.2004р., в якому розмір суми, яка
підлягає до виплати за надані послуги, складає 63000грн.

За таких обставин ухвалені в справі
судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими.

Оскільки передбачені процесуальним
законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти докази, рішення місцевого господарського суду та постанова
апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа -направленню на новий
розгляд до господарського суду першої інстанції. При новому розгляді справи
слід врахувати наведене і вирішити спір відповідно до закону.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 108, 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, 11110,
ст.11111, 11112 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України,
-

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційні скарги задовольнити
частково.

Постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 20.06.2007р. та рішення господарського суду Херсонської
області від 28.02.2007р. у справі №2/369-пд-06 скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя
Д.Кривда

Судді
Г.Жаботина

А.Уліцький