ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.07.2007
Справа №2-24/4509-2007А

За адміністративним позовом – ДПІ в Бахчисарайському районі (м.Бахчисарай, вул.Сімферопольська, 3)

До відповідачів  -1. Приватного підприємства «Касандра» (м. Бахчисарай,вул.. Фрунзе, 35)

2. Приватного підприємства «Антер» ( м. Київ, бул.Вернадського,42)

про визнання недійсними   угод

Суддя Г.Г.Колосова

При секретарі Капустіної І.М.

За участю представників:

Від позивача – Османов Е.Р., представник, дов.пост.

Від відповідачів–  1.не з’явився

2.не з’явився

Обставини справи:

Позивач звернувся до господарського суду із позовом  до відповідачів про визнання  недійсними договорів купівлі-продажу на умовах товарного кредиту, укладених між ними,  за нормами  ст.ст. 207,208 ГПК України,  як таких що суперечать  інтересам держави.

Відповідачі явку представників до судового засідання не забезпечили, відзивів на позов не представили, про причини неявки суд не повідомили. Про час слухання справи повідомлені судовими повістками, направленими за юридичними адресами, однак повернуті поштою з позначками про відсутність організацій за вказаними адресами.

Згідно ст. 39 КАС України якщо місце фактичного проживання (перебування)  відповідача, третіх осіб, свідків невідоме, суд може здійснити їх виклик через засоби масової інформації за останнім відомим місцем їхнього проживання (перебування) на території України, в зв’язку з чим  в газеті «Слава труду»  № 52 (8714) від  11.07.2007р.  було дано оголошення про час слухання справи.

Згідно з п. 6 ч. 3 розділу V11 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України  до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р. (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до внесених змін до Кодексу Адміністративного судочинства України (від 08.09.2005р. № 2875-ІУ) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі, або за ініціативою суду.

Вказаних вимог від сторін не надходило.

Суд вважає можливим проведення судового процесу без здійснення фіксування судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд, -

встановив:

Приватне підприємство  «Касандра» зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності -юридична особа Бахчисарайською райдержадміністрацією 24.10.1996р. та взято на податковий облік в ДПІ в Бахчисарайському районі.

В результаті  проведеної ДПІ в Бахчисарайському районі перевірки  виявлено, що по наданих  податкових накладних Приватним підприємством «Антер» (м. Київ)  відвантажено ПП «Касандра» матеріалів, здійснено транспортних послуг, пред’явлено відсотків  за товарний кредит

на суму 1175584,90грн. По даному підприємству також мали місце розрахунки векселями.

З метою підтвердження цих взаємовідносин ДПІ в Бахчисарайському районі  здійснений запит в ДПА  в м. Києві.

Позивачем в обгрунтування своїх вимог надана довідка  ДПІ в Святошинському районі м. Києва  від 30.09.2004р., згідно з якою Приватне  підприємство «Антер» знято з податкового обліку 30.09.2004р. в зв’язку з ліквідацією за рішенням Господарського суду  м. Києва, а також акт № 17  від  04.10.2004р. про анулювання посвідчення платника ПДВ  № 36321003 від 09.07.1999р.

Рішенням ГС  м. Києва від 11.08.2004р. по справі 3 25310  скасована  державна реєстрація Приватного підприємства «Антер»  в зв’язку з ненаданням  звітності до ДПІ  з жовтня 2002р.

В зв’язку з чим позивач на підставі ст.ст. 207 та 208 Господарського кодексу України просить визнати угоди недійсними, як такі, що укладені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави  і суспільства.

Дослідивши наданий документ,  суд  не приймає його до уваги як належний доказ за наступних підстав.

Згідно п.11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» однією з функцій державних податкових  інспекцій в районах,  містах без районного поділу,   районах  у  містах,  міжрайонних  та  об`єднаних  державних податкових інспекцій є звернення до судів з позовами  до  підприємств,  установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход  держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках  -  коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також  про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок   їх майна.

Частиною 1, 3 статті 207 Господарського кодексу України передбачено: господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, чи зроблено з метою, свідомо противної інтересам держави і суспільства, чи укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції, може бути за вимогою однієї зі сторін, чи відповідного органу державної влади визнано судом недійсним цілком чи частково. Виконання господарського зобов’язання, визнаного судом недійсним цілком чи часткового, припиняється цілком або частково з дня вступу рішення суду в законну силу як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення.

Статтею  208 Господарського кодексу України передбачено, що якщо господарське зобов’язання визнане недійсним як здійснене з метою, свідомо противної інтересам держави і суспільства, то при наявності наміру в обох сторін – у випадку виконання зобов’язання обома сторонами – у доход держави за рішенням суду стягується все отримане ними по зобов’язанню. У випадку наявності наміру лише в однієї зі сторін все отримане нею повинно бути повернуте іншій стороні, а отримане останньої чи приналежне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Аналізуючи норми Закону України «Про державну податкову службу в України» та  Господарського кодексу України суд вважає, що  ДПІ має право звертатись до суду з позовами про визнання угод недійсними лише у разі, якщо вони суперечать інтересам держави та суспільства.

Позивач у позові  не вказав  та  у засіданнях не представив доказів, підтверджуючих, що угода, укладена відповідачами з метою, є  свідомо протиправною  інтересам держави та  суспіль-

ства і цією угодою спричинені які-небудь збитки або шкода.

В позові позивач посилається на ст. 203 Цивільного кодексу України, тоді як ця  норма взагалі не передбачає можливість визнання угоди недійсною.

Відповідно  ч. 1 ст. 9 КАС України та ч. 2 ст. 19 Конституції України  органи  державної влади  та органи місцевого  самоврядування,  їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не має повноважень, встановлених Законом України « Про державну податкову службу в Україні» та ст. 19 Конституції України, на пред’явлення позовів з підстав , вказаних в   позовній заяві.

Також необхідно вказати на те, що відповідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу  України правочином є дія особи, спрямована на придбання, зміну або припинення цивільних прав та  обов’язків.

Таким правочином між відповідачами є укладені договори купівлі-продажу.

А  зняття з податкового обліку, так само як і вилучення з ЄДРПОУ  само по собі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту  виключення з Державного реєстру, та не позбавляло правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Позивач у позові не обґрунтовує та  не доводить, якої саме нормі закону не відповідають укладені  угоди, посилаючись лише на те, що  договір укладений з ліквідованим  ПП «Антер».

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України  кожна сторона   повинна  довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу, тоді як  ДПІ таких доказів не представило.

За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова складена у повному обсязі   23 липня 2007року.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України  до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.