ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

09.11.07р.

Справа № АВ37/2236

Суддя  Кеся Н.Б., розглянувши матеріали

за позовом  Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, м.Павлоград

до  Відкритого акціонерного товариства "Завод "Павлоградхіммаш", м.Павлоград

про надання дозвілу проведення перевірки

ВСТАНОВИВ:

Західно-Донбаська ОДПІ звернулася з позовом про надання дозволу на проведення виїзної позапланової переврки в ВАТ "Завод "Павлоградхіммаш" з питання дотримання вимог валютного законодавства під час виконання умов контракту від 22.03.2007 р. № 07-15-0175 за період з 22.03.2007 р. по 01.08.2007 р.

Аналіз чинного законодавства свідчить, що позовні заяви вказаної категорії не підлягають розгляду господарським судом за правилами як Кодексу адміністративного судочинства України, так і Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Так, частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що:

-          завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі  законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

-          до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 статті 3 вказаного Кодексу визначено, що справа адміністративної юрисдикції –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів віднесено усі публічно-правові спори, в яких позивачами є особи, на захист прав, свобод та інтересів яких подано адміністративний позов до суб'єкта владних повноважень щодо оскарження будь-яких його рішень, дій чи бездіяльності.

Наведені положення дозволяють зробити беззаперечний висновок про те, що метою зазначеного Кодексу є виключно захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі  законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Правовідносини, пов’язані з позовною заявою органу контрольно-ревізійного управління не є спором за своєю правовою природою.

Суд зазначає, що згідно з приписами п.п.8,9 ст.3, п.4 ч.1 ст.17, ч.4 ст.50, ст.104 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено не усі спори, де позивачами є суб’єкти  владних повноважень.

Зокрема, статтею 50 КАС України встановлено вичерпний  перелік позовів, за якими юридичні та фізичні особи, що не є суб’єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами у справах за позовами суб’єктів владних повноважень.

Так, частиною 4 цієї статті визначено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з  України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 162 КАС України в разі задоволення  адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав,  свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, позовна заява про надання дозволу на проведення позапланової виїзної не віднесено до компетенції адміністративних судів.

Наведене є підставою для відмови в прийнятті позовної заяви.

Листом Верховного Суду України від 16.05.2005р. №3.1.-2005 передбачена можливість розгляду відповідних звернень місцевими загальними судами.

Керуючись п.1 ч.1 ст.109 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ч.ч. 4-6 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України; набирає законної сили у відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Н.Б. Кеся