ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

№  17/324

15.11.07

За позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕМІ-Україна ЛТД”

До                    Відкритого акціонерного товариства “Державний експертно-імпортний банк

України”

3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю “Комтекпел”

Про                 розірвання договору

Суддя  Кролевець О.А.

Представники :

Від позивача:          Іванишин О.О. (довіреність №05 від 14.09.2007)

Від відповідача:      Шахрай О.А. (довіреність №010-01/5727 від 12.09.2007)

Від 3-ої особи:        не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги ТОВ “ЕМІ-Україна ЛТД” про розірвання Угоди про уступку права вимоги від 14.09.2004, укладеної між сторонами по справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не були передані оригінали документів, які підтверджують право вимоги виконання зобов'язань, а це свою чергу позбавляє позивача права вимагати від третьої особи погашення кредиту за кредитною угодою №5201К50 від 03.04.2001.

Відповідач вважає позовні вимоги ТОВ “ЕМІ-Україна ЛТД” безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством не передбачається обов’язкового передання новому кредитору оригіналів документів, які підтверджують заборгованість боржника (третьої особи).

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Своїх пояснень по суті спору третя особа до суду не подала.

Розглянувши подані сторонами документи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2004 року між Відкритим акціонерним товариством “Державний експортно-імпортний банк України” (відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕМІ-Україна ЛТД” (позивач) була укладена Угода про уступку права вимоги (далі по тексту –Угода).

Згідно з п. 1.1 цієї Угоду первісний кредитор (відповідач) уступив, а новий кредитор (позивач) прийняв на себе право вимоги, належне первісному кредиторові і став кредитором за зобов’язаннями, які витікають з рішення Господарського суду Житомирської області від 08.08.2003 у справі №2/2044 р., кредитної угоди №5201К50 від 03.04.2001 та договорів застави від 03.05.2001, від 10.05.2002, від 30.08.2002, від 29.12.2003 в сумі 253272,00 грн., в тому числі 251066,26 грн. основного боргу, 387,74 грн. відсотків та 1818 грн. сплаченого держмита, що підтверджено актом звірки розрахунків станом на 13.08.2004 між Первісним кредитором та ТОВ “Комтекпел” (боржник, третя особа по справі).

Відповідно до п.3.2 Угоди з моменту її підписання незалежно від виконання зобов’язання боржником новому кредитору у первісного кредитора виникає право вимоги до нового кредитора в сумі 253272,00 грн., а новий кредитор зобов’язаний виконати зобов’язання перед первісним кредитором протягом 36 календарних місяців із дня набуття чинності цією Угодою виходячи з наступного графіка: оплата рівними частинам у розмірі 6974,06 грн. щомісяця.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання зобов'язань за Угодою позивач перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 117042,54 грн.

Відповідно до п.5.1 Угоди відповідач був зобов’язаний передати позивачу документи, що підтверджують права вимоги виконання зобов’язання третьою особою позивачу протягом 3-х днів з моменту підписання Угоди. Позивач протягом 10 днів був зобов’язаний повідомити третю особу про поступку права вимоги.

Угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Листом від 13.03.2004 №13/03-06 позивач повідомив третю особу про те, що у відповідності до Угоди останній повинен здійснювати погашення заборгованості по кредитному договору в розмірі 253272,00 грн. на користь ТОВ “ЕМІ-Україна ЛТД”.

У відповіді на цей лист третя особа повідомила, що готова дотримуватися умов Угоди лише при умові, що позивач надасть докази того, що відповідач передав позивачеві оригінали документів, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язань ТОВ “Комтекпел” новому кредитору, а саме: оригінал кредитної угоди №5201К50 від 03.04.2001, рішення Господарського суду Житомирської області від 08.08.2003 у справі №2/2044, та оригінали договорів застави від 03.05.2001, від 10.05.2002, від 30.08.2002, від 29.12.2003.

Після цього, позивач направив відповідачу лист, в якому просив надати оригінали зазначених вище документів, на що відповідач листом від 11.04.2006 повідомив, що оригінали примірників кредитних угод та договорів застави, які належать банку, зберігаються у сховищі філії банку до повного виконання зобов'язань позичальниками.

З урахуванням викладеного, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання Угоди з тієї підстави, що відповідач істотно порушив її умови і це призвело до позбавлення позивача того, на що він розраховував при укладанні Угоди.

Також судом встановлено, що третя особа (боржник за Угодою) в рахунок виконання своїх зобов'язань поставила позивачеві двоїльну машину в кількості 1 шт. вартістю 154500,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000001 від 05.04.2006, що свідчить про часткове виконання третьою особою умов Угоди про уступку права вимоги від 14.09.2004.

Згідно зі ст.ст.14, 526 Цивільного кодексу України між сторонами у справі виникли цивільні права і обов’язки (зобов’язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов’язання в силу ст.525 ЦК України не допускається.

Підставою для розірвання договору відповідно до ст.611 ЦК України є порушення зобов’язання, тобто його невиконання або неналежне виконання однією з сторін.

Стаття 651 ЦК України передбачає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Порядок розірвання договорів встановлений в статті 188 Господарського кодексу України (далі –ГК України), згідно з якою сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Первісний кредитор у зобов’язанні відповідно до ст.517 ЦК України повинен передати новому кредиторові документи,  які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов’язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов’язанні.

Позивач стверджує, що відповідач порушив умови Угоди про уступку права вимоги, оскільки не передав оригіналів документів, які підтверджують права вимоги виконання зобов’язання.

Однак, суд вважає такі твердження позивача необґрунтованими, оскільки ані умовами Угоди, ані чинним цивільним законодавством не передбачений обов’язок первісного кредитора (відповідача по справі) передати новому кредиторові (позивачу по справі) саме оригінали документів, що підтверджують права вимоги до боржника.

Крім того, позивачем не надано доказів дотримання обов’язкового порядку розірвання договорів, встановленого ст.188 ГК України.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на те, що позивачем на доведено істотного порушення відповідачем умов Угоди про уступку права вимоги від 14.09.2004, тому позовні вимоги про розірвання зазначеної Угоди є такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя                                                                                               О.А.Кролевець