ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  6/563-1/140

09.10.07

За позовом     Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва

до                     Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенергобуд"

про                    стягнення 83 507,39 грн.

Суддя  Мельник В.І.

Представники:

від позивача                    Галій Т.Д. –представник по довіреності б/н від 02.01.2007

від відповідача           Літнарович Т.І. –представник по довіреності № 352 від 15.08.2007

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані вимоги Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району                   м. Києва»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київенергобуд»про стягнення з останнього 83 507,39 грн. за договором № 85 від 15.08.2005, а саме:                59 348,18 грн. боргу та 24 159,21 грн. пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2006, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2007, позов задоволено частково, а саме: в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київенергобуд»на користь Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва»24 159,21 грн. пені, 835,07 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 59 348,18 грн. основного боргу провадження припинено.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2006 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2007 Господарським судом міста Києва 13.02.2007 року видано відповідний наказ, про стягнення з відповідача на користь позивача  24 159,21 грн. пені, 835,07 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, який відповідачем було виконано у повному обсязі, про що свідчать додані до матеріалів справи платіжне доручення № 486/1 від 06.04.2007 та меморіальний ордер № 486/1 від 12.03.2007.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.05.2007 року рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2007 у справі № 6/563 скасовано в частині стягнення суми пені і в цій частині справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Підставою для скасування рішення від 07.11.2006 та постанови від 22.01.2007 є невраховування, при прийняття рішення щодо задоволення вимог про стягненні пені, вимог ст. 232 Господарського кодексу України та п. 5.3 спірного договору.

Отже, судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 24159,21 грн. за неналежне виконання умов договору на виконання будівельно –монтажних робіт за об’єктом: «Реконструкція ТМ № 3 від СТ – 1 на ділянці від ТК –326 до ТК 333а по вул. Пушкінській»№ 85 від 15.08.2005 року.

Ухвалою суду від 18.07.2007 року справу прийнято до розгляду суддею Мельником В. І., присвоєно їй № 6/563 –1/140 та розгляд справи призначено на 10.09.2007.

10.09.2007, незважаючи на належне повідомлення про час і місце засідання у справі, позивач в судове засідання не з’явився, письмових доказів, пояснень та заперечень по суті спору не надав, вимоги ухвали суду від 18.07.2007 не виконав в зв’язку з чим розгляд справи відкладено на 09.10.2007.

Під час розгляду справи 09.10.2007 позивач надав суду уточнений розрахунок пені згідно якого пеня за спірний період становить 10 207,34 грн., проте з заявою про уточнення позовних вимог до суду не звертався.

Позивач позовні вимоги щодо стягнення пені підтримав в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов надав суду контррозрахунок пені, нарахованої за період з 04.01.2007 року по 04.07.2007 року, згідно якого вона дорівнює 9392,70 грн.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В:

15.08.2005 позивач та відповідач уклали договір на виконання будівельно –монтажних робіт за об’єктом: «Реконструкція ТМ № 3 від СТ –1 на ділянці від ТК –326 до ТК 333а по вул. Пушкінській»№ 85 (далі Договір), відповідно до умов якого позивач зобов’язався на свій ризик та своїми силами виконати будівельно –монтажні роботи та здати відповідачу роботи, зазначені в п. 1.2 Договору відповідно до вимог проектної документації у встановлений Договором термін, а відповідач зобов’язується надати позивачу проектну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти закінчений будівництвом об’єкт та оплатити виконані роботи.

Позивач виконав роботи на загальну суму 1037707,87 грн., що підтверджується актами приймання виконаних робіт за вересень № 502, № 527, за жовтень № 546,             № 548, за листопад 2005 рік № 549 та актом виконаних робіт з надання послуг автотранспортом та дорожніми механізмами № 344 за жовтень 2005 рік, які підписані уповноваженими особами та скріплені печатками.

Пунктом 3.1 Договору сторони передбачили, що відповідач перераховує позивачу аванс на придбання матеріалів для влаштування щебневої основи та бортового каменю в розмірі 30 відсотків від суми договору. Після виконання наведених робіт відповідач розраховується з позивачем протягом 10 днів за виконані роботи згідно актів виконаних робіт (ф.КБ-2) та в 2-х денний термін перераховує аванс у розмірі 20 відсотків від суми договору для влаштування асфальтобетонного покриття. Остаточна оплата виконаних робіт проводиться відповідачем 20-ти днів з моменту підписання актів виконаних робіт (ф. №КБ-2а) та довідки (ф. № КБ-3).

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем зобов’язання по оплаті виконаних позивачем за умовами Договору робіт виконувались несвоєчасно та не у повному обсязі.

Заборгованість з оплати виконаних робіт в сумі 59 348,18 грн., стягнення якої вимога гав позивач, була погашена відповідачам після звернення позивача до суду і порушення провадження у цій справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог  щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Відповідно до пункту 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання (пункт 3 зазначеної норми).

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 5.3 Договору при несвоєчасній оплаті, з вини відповідача, вартості виконаних робіт та крім пункту 3.6 Договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,05 % від несплаченої суми за кожен банківський день прострочення, але не більше 10% від несплаченої суми.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Договір сторін не містить іншого, ніж встановлений ст. 232 ГК України, періоду нарахування штрафних санкцій.

Враховуючи, що доданий  позивачем до позовної заяви розрахунок пені виконаний без врахування зазначеної норми закону, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в сумі 9392,70 грн. за розрахунком, долученим до матеріалів справи відповідачем, виконаним за період з 04.01.2007 року по 04.07.2007 року.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита відносяться на рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За рішенням господарського суду міста Києва № 6/563 від 07.11.2006 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 24159,21 грн. пені, 835,07 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідач пені та приписи ст. ст. 44, 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті державного мита в сумі 687,41 грн. та 97,13 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Враховуючи виконання відповідачем рішення господарського суду міста Києва  № 6/563 від 07.11.2006 року та виданого на його виконання наказу від 13.02.2007 року (платіжні доручення № 486/1 від 06.04.2007 року та меморіальний ордер № 486/1 від 12.03.2007 року ) щодо стягнення з відповідача 25112,28 грн., в тому числі 24159,21 грн. пені, 835,07 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу, наказ на виконання вказаного рішення не видається.

За таких обставин, керуючись Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, ст. ст. 33, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, договором сторін, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 24 159,21 грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київенергобуд»(01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 5 –А, ідентифікаційний код 32110032, р/р 01 в АБ «Енергобанк»м. Києва, МФО 300272, або з іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення) на користь Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва»(03150, м. Київ, вул. Ямська, 59, ідентифікаційний код 31868786, р/р 2055 в АКБ «Мрія», МФО 321767) пеню в сумі 9 392 (дев’ять тисяч триста дев’яносто дві)грн. 70 коп., державне мито в сумі 687 (шістсот вісімдесят сім)грн. 41 коп. та 97 (дев’яносто сім) грн. 13 коп. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

3. В задоволенні решти вимог щодо стягнення пені відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Суддя                                                                                                    В. І. Мельник