ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10.10.07                                                                                           Справа  № 16/192-3172

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При  секретарі  судового  засідання     Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну скаргу  ВАТ КБ «Надра»в особі філії ВАТ КБ «Надра»Тернопільське РУ від 17.08.07р. №04-2520

на рішення   господарського суду Тернопільської області від 07.08.2007р.

у справі         №16/192-3172

за позовом    ВАТ КБ «Надра»в особі філії ВАТ КБ «Надра»Тернопільське регіональне управління, м.Тернопіль

до відповідача   Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-гарант»в особі філії Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-гарант», м.Тернопіль

про          стягнення 30000 дол. США, що еквівалентно 151500 грн., заборгованості

за участю представників

від  позивача – Братасюк В.М. –представник (дов. у справі);

від відповідача –Махиня Н.М. –представник (дов. у справі).

Права  та  обов’язки  згідно  ст.22 ГПК  України   роз’яснено, заяв  про  відвід  суддів  не  поступало.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 07.08.2007р. у справі №16/192-3172 (суддя С.О.Хома) в задоволені позову ВАТ КБ «Надра»в особі філії ВАТ КБ «Надра»Тернопільське регіональне управління до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-гарант»в особі філії Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-гарант»про стягнення 30000 дол. США страхового відшкодування, що еквівалентно 151500 грн., відмовлено.

Рішення судом мотивоване ч.2 ст.985, ч.1 ст.990, ч.ч.1, 2 ст.991 ЦК України, п.п.9.2.8, 9.2.9 п.9.2, п.п.9.3.2 п.9.3 розділу 9, п.11.1 розділу 11, п.13.1 розділу 13 Правил страхування наземного транспорту (крім залізничного), зареєстрованих Міністерством фінансів України за №06 від 01.08.03р., ст.16 Закону України «Про страхування»№85/96-ВР від 07.03.1996р., із змінами та доповненнями (далі Закон №85/96-ВР), ч.4 ст.35 ГПК України, на  підставі  яких  місцевим  господарським  судом  зроблено  висновок  про безпідставність вимог позивача, оскільки рішенням від 07 травня 2007 року Тернопільського міськрайонного суду у справі №2-904/07, яке набрало законної сили, встановлено факт неналежного зберігання страхувальником, гр.Дрозд Т.М., застрахованого автомобіля та халатного ставлення до такого, що є підставою невиплачувати Товариству з додатковою відповідальністю страховій компанії «Альфа-гарант»в особі філії Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-гарант»страхового відшкодування в розмірі 30000 дол. США, що еквівалентно 151500 грн., згідно договору страхування №06/22-124-00283 від 30.06.06р.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, позивач оскаржує рішення суду, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, стверджуючи про те, що згідно п.п.14.1.14 договору страхування наземного транспорту, залишення транспортного засобу на місці стоянки не є випадком прояву халатності.

Крім того, апелянт вказує на порушення судом першої інстанції ст.55 Конституції України та положень ГПК України, які надають право позивачу на уточнення позовних вимог майнового характеру позовними вимогами немайнового характеру.

Враховуючи вищевикладене, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду, а апеляційну скаргу задоволити.

Відповідач не погоджується з такими доводами апелянта та зазначає, що в даному випадку згідно умов договору страхування до страхових випадків не відноситься і виплата страхового відшкодування не здійснюється при знищенні, пошкодженні, незаконному заволодінні транспортного засобу внаслідок або під час халатності страхувальника щодо застрахованого транспортного засобу, а судом першої інстанції правомірно застосовано преюдицію.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

судом  першої інстанції не розглянуті по суті вимоги позивача, викладені в його заяві про уточнення позовних вимог про визнання недійсними п.п.14.1.2, 14.1.3, 14.1.6, 14.1.7, 14.1.8, 14.1.10,14.1.11, 14.1.13, 14.1.14, 14.1.15 та 14.1.16 п.14 «Виключення із страхових випадків та обмеження страхування»Договору №06/22-124-00283 від 30.06.06р.

Згідно із ч.3 ст.101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції відзначає, що згідно п.5 ст.63 ГРК України порушення правил об’єднання вимог може бути підставою для повернення додатково поданої заяви без розгляду, на що також звертає увагу Вищий господарський суд України в інформаційному листі №01-8/675 від 14.08.07р.

Однак, позивач не позбавлений права звернутися до суду з окремим позовом немайного характеру.

Зі справи вбачається, що 30.06.06р. між ВАТ КБ «Надра»в особі філії ВАТ КБ «Надра»Тернопільське регіональне відділення та громадянином України Дрозд Тарасом Миколайовичем (позичальник) укладено кредитний договір №281/2006-Ф, згідно умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30000 дол. США для придбання транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander 2.4 АТ Sport, 2006 року випуску згідно з договором №МП3006/1/12 віл 30.06.2006р., що укладений між позичальником та ТзОВ «ТерКо Авто», строком на 72 місяці з кінцевим терміном повернення суми кредиту 29.06.2012р. зі сплатою процентів за користування кредитом, розрахованими на підставі процентної ставки у розмірі 9 відсотків річних та щомісячної плати за управління кредитом із розрахунку 0,4 відсотка від розміру фактичного залишку заборгованості.

На підставі вищевказаного кредитного договору 30.06.2006р. між Товариством з додатковою відповідальністю страховою компанією «Альфа-гарант»в особі філії Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-гарант»та гр. Дрозд Тарасом Миколайовичем (страхувальник) підписано договір страхування №06/22-124-00283 наземного транспорту, а саме: автомобіля марки Mitsubishi Outlander 2.4 АТ Sport, 2006 року випуску, загальна страхова сума по якому складає 172740 грн.

З матеріалів справи вбачається, що договір страхування №06/22-124-00283 від 30.06.2006 р. підписаний повноважними представниками і скріплений відтисками печаток страховика, вигодонабувача, яким згідно п.4 цього договору є ВАТ КБ «Надра»в особі філії ВАТ КБ «Надра»Тернопільське регіональне відділення, та підписаний страхувальником.

Відповідно до приписів ст.16 Закону №85/96-ВР договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Також, зі справи та постанови №5, повідомлення №31/17 Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області вбачається, що 07 серпня 2006р. Приморським РВ МУ ГУМВС України в Одеській області порушено кримінальну справу по факту незаконного заволодіння автомобілем марки Mitsubishi Outlander 2.4 АТ Sport, який належить гр.Дрозд Т.М. за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Судом першої інстанції з’ясовано, що рішенням від 07 травня 2007 року Тернопільського міськрайонного суду у справі №2-904/07 за позовом ВАТ КБ «Надра»в особі філії ВАТ КБ «Надра»Тернопільське регіональне управління до гр.Дрозд Т.М., Дрозд Н.В, Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-гарант»про стягнення заборгованості за кредитним договором №281-2006-Ф, договором поруки від 30.06.2006р. та договором страхування №06/22-124-00283 від 30.06.2006р., яке набрало законної сили,  встановлено наступні факти: що гр.Дрозд Т.М. 30.07.2006 року прибув у м.Одеса, вказаний автомобіль близько 16.00 год. він припаркував на вул.Ришільєвській біля СШ №117 в м.Одеса навпроти магазину «Інтертоп», а коли повернувся на вказане місце стоянки свого автомобіля біля 23.00 год. виявив, що його не має; гр.Дрозд Т.М., страхувальник - залишив без нагляду застрахований автомобіль   на 7 годин на неохоронюваній стоянці та без протиугонного пристрою; такі дії свідчать про халатне ставлення до застрахованого автомобіля та про неналежне зберігання транспортного засобу; як вбачається із заяви на добровільне страхування наземного транспорту від 30.06.2006 року, вищевказаний автомобіль не був обладнаний протиугонним пристроєм (згідно цієї заяви гр.Дрозд Т.М. ознайомлений був із Правилами страхування наземного транспорту №06, затверджених директором ТДВ СК «Альфа-гарант»від 01.08.2003 року, про що свідчить його підпис); не підлягає стягненню страхове відшкодування з ТДВ СК «Альфа-Гарант»на вигодонабувача - ВАТ КБ «Надра».

Частиною ч.4 ст.35 ГПК України рішення цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій особі (ст.16 Закону №85/96-ВР).

Розділом 5 договору страхування №06/22-124-00283 від 30.06.2006р. встановлений перелік страхових випадків, в який включено, зокрема, угон, крадіжка чи незаконне привласнення транспортного засобу, а також цим розділом встановлено обмеження страхування, а саме: страховик відшкодовує тільки прямий збиток.

Однак підпунктом 14.1.14 пункту 14.1 розділу 14 цього договору визначено, що до страхових випадків не відносяться і виплата страхового відшкодування не здійснюються, зокрема, при незаконному заволодінні транспортного засобу внаслідок халатності страхувальника щодо застрахованого транспортного засобу.

Згідно п.п.9.2.8, 9.2.9 п.9.2 розділу 9 Правил страхування наземного транспорту (крім  залізничного), зареєстрованих Міністерством фінансів України за №06 від 01.08.2003 року, страхувальник, гр.Дрозд Т.М., зобов'язаний був відповідно дотримуватись, зокрема, правил по зберіганню застрахованого транспортного засобу та забезпечити охорону застрахованого транспортного засобу.

Враховуючи вищенаведені норми права та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевим господарським судом підставно відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 30000 дол.США, що еквівалентно 151500 грн. за договором страхування наземного транспорту №06/22-124-00283 від 30.06.2006р.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні апеляційної скарги, залишаючи оскаржувану постанову суду без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Тернопільської області від 07.08.07р. у цій справі – без змін.

2.          Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно ст.ст.107, 109 ГПК України.

3.          Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча-суддя                                                                   О.П. Дубник

суддя                                                                                         Г.В. Орищин

суддя                                                                                         Г.Г.Якімець