ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.10.07 р.
Справа № 8/433в

Колегія суддів господарського суду
Донецької області у складі: Донець О.Є. (головуючий), Ломовцева  Н.В., Наумова К.Г.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м.Донецьк

до відповідача-1: Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2, м.Донецьк

до відповідача-2: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної ОСОБА_3, м.Донецьк

до відповідача-3: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної ОСОБА_4, м.Донецьк

про стягнення 4800000,00 грн. та
спонукання виконати дії

За участю представників:

від позивача: не з"явився

від відповідача-1: ОСОБА_5 - дов.

від відповідача-2: не з"явився

від відповідача-3: ОСОБА_5 - дов.

СУТЬ СПОРУ:

У вересні 2004 р. до господарського
суду Донецької області звернувся суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1, м.Донецьк, із позовом до суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_2, м.Донецьк, у якому просив суд зобов'язати відповідача
припинити дії, що порушують права позивача на здійснення підприємницької
діяльності, зокрема, усунути перешкоди у користуванні орендованими
приміщеннями, розташованими АДРЕСА_1, та обладнаннями, що знаходиться у цих
приміщеннях; визнати дії відповідача при виробництві фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1
недобросовісними стосовно позивача; зобов'язати відповідача припинити
виробництво зазначеного фіточаю; вилучити з цивільного обігу фіточай
ІНФОРМАЦІЯ_1, випущений після 26.04.04 р. як виготовлений та введений в
цивільний обіг з порушенням права інтелектуальної власності; стягнути з
відповідачів суму заподіяних збитків в розмірі 3300000,00 грн.; стягнути з
відповідачів компенсацію заподіяної позивачеві моральної шкоди в розмірі
1500000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що відповідач перешкоджає позивачеві здійснювати
підприємницьку діяльність  з виробництва
та реалізації фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору між позивачем та
фізичною особоюОСОБА_2 про передачу ноу-хау від 15.01.01 р., ліцензійних договорів
між зазначеними особами на використання винаходу від 27.06.03 р., на
використання знаку для товарів та послуг від 20.05.2000 р. та від 25.06.03 р.;
на надані суду документи та на приписи ст.ст.16, 424, 426, 432, 462-464,
492-495 Цивільного кодексу України, ст.ст.6, 7 Закону України “Про науково-технічну
інформацію”, ст.ст.38, 47 Закону України “Про інформацію”, ст.28 Закону України
“Про охорони прав на винаходи та корисні моделі”, ст.ст.16, 20 Закону України
“Про охорону прав на знаки для товарів та послуг”, ст.ст.4, 6, 8 Закону України
“Про захист від недобросовісної конкуренції”.

Під час розгляду справи позивач
зменшував розмір суми моральної шкоди, клопотав про залучення до участі у
справі у якості відповідачів суб'єктів підприємницької діяльності ОСОБА_6 та
ОСОБА_3, просив суд визнати дії всіх відповідачів недобросовісними стосовно
позивача, зобов'язати відповідачів припинити виробництво та реалізацію фіточаю
ІНФОРМАЦІЯ_1, вилучити з цивільного обігу фіточай ІНФОРМАЦІЯ_1, випущений після
10.04.04 р., стягнути з відповідачів збитки в сумі 3300000,00 грн., надавав
суду письмові пояснення по справі та додаткові докази в обґрунтування своїх
вимог.

Ухвалою суду від 19.10.04 р.
зазначені особи залучені до участі у справі у якості відповідачів.

Відповідачі позовних вимог не
визнали, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність.

Рішенням господарського суду від
18.11.04 р. позов задоволено частково - дії відповідачів при виробництві та
реалізації фіточаїв ІНФОРМАЦІЯ_1 визнані недобросовісними, відповідачі
зобов'язані припинити дії, направлені на виробництво та реалізацію зазначеної
продукції, у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 01.03.05 р. касаційні скарги позивача та відповідачів
задоволені, вищезазначене рішення скасовано, справу передано на новий розгляд
до господарського суду Донецької області.

Як зазначено у постанові Вищого
господарського суду України від 01.03.05 р., приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, місцевий господарський суд не з'ясував та не дослідив
предмет заявленого позову, причини виникнення спору та правове обґрунтування
позивачем кожної з вимог окремо.

У постанові також зазначено, що
суду належало з урахуванням змісту кожної з позовних вимог з'ясувати: чи мало
місце порушення прав позивача та які конкретно його права порушені; ким з
відповідачів і яким чином порушено права позивача; чи підлягає порушене право
захисту в обраний позивачем спосіб.

Як зазначено у постанові Вищого
господарського суду України від 01.03.05 р., місцевим господарським судом не
було досліджено свідоцтво України № 17832 на знак для товарів і послуг, патенти
на винаходи, не з'ясовано межі їх правової охорони; не встановлено, на
використання яких саме винаходів мав право позивач; не досліджувалися питання
використання кожним з відповідачів зареєстрованого знака та запатентованих
винаходів; не встановлено наявності у позивача права забороняти іншим особам
використання знака для товарів і послуг та винаходів.

Під час нового розгляду справи
позивач надав суду письмові пояснення від 05.04.05 р. (т.2, а.с.84-85), у яких
визначив позовні вимоги: визнати дії відповідачів недобросовісними стосовно
позивача; зобов'язати відповідачів припинити дії з виробництва та реалізації
фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1; вилучити з цивільного обігу зазначену продукцію, випущену
після 10.04.04 р.; стягнути з відповідачів збитки в сумі 3300000,00 грн.;
зобов'язати відповідача-1 припинити дії, що порушують права позивача на
здійснення підприємницької діяльності, зокрема, усунути перешкоди в
користуванні орендованим приміщенням, розташованими АДРЕСА_1, та обладнанням,
що там знаходиться; зобов'язати відповідача-3 офіційно спростувати наклепницькі
ствердження стосовно виробництва фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1, що містяться в її листі.

Ухвалою суду від 12.05.05 р.
призначено почеркознавчу експертизу на предмет визначення особи, яка підписала
договори б/н від 01.12.02 р., б/н від 01.12.02 р., б/н від 01.12.02 р., б/н від
20.03.01 р. у графі “Володар”, провадження у справі зупинено до отримання
експертного висновку.

Ухвалою суду від 05.08.05 р.
провадження у справі поновлено.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області розгляд справи призначено колегіальним
складом суду, який в процесі вирішення спору змінювався.

Ухвалою суду від 19.09.05 р. в
порядку забезпечення позову відповідачеві-1 заборонено виробляти та
реалізовувати фіточай ІНФОРМАЦІЯ_1, призначено повторну почеркознавчу
експертизу, витребувані додаткові докази по справі, провадження у справі -
зупинено.

Постановою Донецької апеляційного
господарського суду від 29.11.05 р. вищезазначену ухвалу залишено без змін.

Постановою Вищого господарського
суду України від 14.03.06 р. ухвалу господарського суду Донецької області від
19.09.05 р. в частині вжиття заходів до забезпечення позову та постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 29.11.05 р. скасовано.

25 травня 2006 р. та 07 листопада
2006 р. до господарського суду Донецької області надійшли повідомлення
Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл. професора
М.С.Бокаріуса, якому було доручено проведення повторної експертизи, про
неможливість надання висновку за справою 8/433в та матеріали зазначеної справи.

Ухвалою суду від 22.12.06 р.
провадження у справі поновлено.

01 лютого 2007 р. до суду надійшли
“Уточнення позовних вимог” від 28.01.07 р., у яких позивач просить суд: визнати
дії відповідачів з виробництва фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1 по ТУ У
15.8.--001-2004 р. недобросовісними стосовно позивача; зобов'язати
відповідачів припинити дії з виробництва та реалізації фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1 за
зазначеними ТУ; заборонити продаж фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1 за зазначеними ТУ;
стягнути з відповідачів у солідарному порядку заподіяні збитки в сумі
3300000,00 грн., зобов'язати відповідача-1 припинити дії, що порушують права позивача
на здійснення підприємницької діяльності, зокрема, усунути перешкоди в
користуванні орендованими приміщеннями, розташованими АДРЕСА_1 зобов'язати
відповідача-1 та відповідача-3 повернути позивачеві в справному стані захоплене
ними виробниче обладнання; зобов'язати відповідача-3 офіційно спростувати
наклепницькі ствердження щодо виробництва фіточаюІНФОРМАЦІЯ_1 що містяться в її
листі.

Ухвалою суду від 06.02.07 р.  призначено повторну почеркознавчу експертизу
на предмет визначення, чи підписані договори “безвозмездного пользования” б/н
від 01.12.02 р. та від 20.03.01 р. у графі “Володар” ОСОБА_2, провадження у
справі - зупинено, справа № 8/433в - надіслана до Донецького науково-дослідного
інституту судових експертиз.

Ухвалою суду від 23.08.07 р. провадження
у справі поновлено у зв'язку із усуненням обставин, що зумовили зупинення
провадження, сторонам рекомендовано ознайомитись з експертним висновком та
надати суду письмові відзиви щодо його суті, позивача зобов'язано уточнити
склад та правові підстави позовних вимог.

Зазначені вимоги також містилися в
ухвалах суду від 29.08.07 р., від 10.09.07 р.

Ухвалою суду від 10.09.07 р.
позивач також був зобов'язаний до судового засідання уточнити склад та правові
підстави позовних вимог стосовно кожного з відповідачів та щодо кожної з
позовних вимог, надати суду обґрунтовані документально письмові пояснення щодо
порушення відповідачами прав позивача із зазначенням - які саме права позивача
порушені кожним з відповідачів та яким чином, копію уточнення - надіслати
сторонам, докази надіслання - надати суду.

Відповідач-1 та відповідач-3 із
експертним висновком погодилися, надали суду письмові пояснення, у яких проти
позову заперечили.

Позивач вимоги вищезазначених ухвал
суду не виконав, свого представника до судових засіданнь, що відбулися після
поновлення провадження у справі 29.08.07 р., 10.09.07 р., 23.10.07 р., не
направив, проти експертного висновку не заперечив.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників відповідача-1 та відповідача-3, суд
встановив:

Державним департаментом
інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України 15.12.2000 р. за
№ 17832 зареєстровано свідоцтво на знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_1 за
фізичною особоюОСОБА_2, зокрема, стосовно чаю з лікарняних трав, чаю
лікарняного для схуднення.

У позовній заяві позивач зазначає,
що вищезазначеною особою позивачеві передані права на використання об'єктів
інтелектуальної власності, а саме - виключна ліцензія на використання винаходу,
що охороняється 39 патентами, на склади та сбори з рослинної сировини;
виробництво та реалізація продукції під загальною назвою ІНФОРМАЦІЯ_1; ліцензія
на використання знаку для товарів та послуг ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на
договір про передачу ноу-хау ІНФОРМАЦІЯ_1 для апробації та упровадження від
15.01.01 р., ліцензійні договори: на використання винаходу від 27.06.03 р., на
використання знаків для товарів і послуг від 20.05.2000 р. та 25.06.03 р.

Посилаючись на розроблену позивачем
технічну документацію (ТУ У 205802259.001-2001 ІНФОРМАЦІЯ_1, технологічна
інструкція з виробництва фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1, договори безоплатного
користування з відповідачем-1, гігієнічний висновок від 17.05.01 р., висновок
про початок роботи від 21.05.01 р., висновок державної санітарно-епідемічної
експертизи від 04.02.03 р., позивач стверджує, що з квітня 2001 р. виробляв
фіточай ІНФОРМАЦІЯ_1 в орендованих у відповідача-1 приміщеннях, розташованих
АДРЕСА_1.

Стверджуючи, що 26.04.04 р.
відповідач-1 заборонив позивачеві допуск до вищезазначених приміщень, розпочав
виготовлення на належному позивачеві обладнанні, за його технологією фіточаю
ІНФОРМАЦІЯ_1 та його реалізацію, чим заподіяв позивачеві збитків в сумі
3300000,00 грн. та моральної шкоди, яку позивач оцінив у 1500000,00 грн.,
останній звернувся до суду із позовом до відповідача-1 та просив суд
зобов'язати відповідача припинити дії, що порушують права позивача на
здійснення підприємницької діяльності, зокрема, усунути перешкоди у
користуванні орендованими приміщеннями, розташованими АДРЕСА_1, та обладнаннями,
що знаходиться у цих приміщеннях; визнати дії відповідача при виробництві
фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1 недобросовісними стосовно позивача; зобов'язати
відповідача припинити виробництво зазначеного фіточаю; вилучити з цивільного
обігу фіточай ІНФОРМАЦІЯ_1, випущений після 26.04.04 р. як виготовлений та
введений в цивільний обіг з порушенням права інтелектуальної власності;
стягнути з відповідачів суму заподіяних збитків в розмірі 3300000,00 грн.;
стягнути з відповідачів компенсацію заподіяної позивачеві моральної шкоди в
розмірі 1500000,00 грн.

Заявою від 19.10.04 р. позивач
зменшив розмір позовних вимог на суму моральної шкоди 1500000,00 грн.

У клопотанні від 19.10.04 р.
позивач просив суд залучити до участі у справі у якості співвідповідачів
суб'єктів підприємницької діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та виклав позовні
вимоги до відповідачів: визнати дії всіх відповідачів недобросовісними стосовно
позивача, зобов'язати відповідачів припинити виробництво та реалізацію фіточаю
ІНФОРМАЦІЯ_1, вилучити з цивільного обігу фіточай ІНФОРМАЦІЯ_1, випущений після
10.04.04 р., стягнути з відповідачів збитки в сумі 3300000,00 грн., надавав
суду письмові пояснення по справі та додаткові докази в обґрунтування своїх
вимог.

Ухвалою суду від 19.10.04 р.
зазначені особи залучені до участі у справі у якості відповідачів.

Під час нового розгляду справи
позивач надав суду письмові пояснення від 05.04.05 р. (т.2, а.с.84-85), у яких
визначив позовні вимоги: визнати дії відповідачів недобросовісними стосовно
позивача; зобов'язати відповідачів припинити дії з виробництва та реалізації
фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1; вилучити з цивільного обігу зазначену продукцію, випущену
після 10.04.04 р.; стягнути з відповідачів збитки в сумі 3300000,00 грн.;
зобов'язати відповідача-1 припинити дії, що порушують права позивача на
здійснення підприємницької діяльності, зокрема, усунути перешкоди в
користуванні орендованими приміщеннями, розташованими АДРЕСА_1, та обладнанням,
що там знаходиться; зобов'язати відповідача-3 офіційно спростувати наклепницькі
ствердження стосовно виробництва фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1, що містяться в її листі.

01 лютого 2007 р. до суду надійшли
“Уточнення позовних вимог” від 28.01.07 р., у яких позивач просить суд: визнати
дії відповідачів з виробництва фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1 по ТУ У 15.8.--001-2004
р. недобросовісними стосовно позивача; зобов'язати відповідачів припинити дії з
виробництва та реалізації фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1 за зазначеними ТУ; заборонити
продаж фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1 за зазначеними ТУ; стягнути з відповідачів у солідарному
порядку заподіяні збитки в сумі 3300000,00 грн., зобов'язати відповідача-1
припинити дії, що порушують права позивача на здійснення підприємницької
діяльності, зокрема, усунути перешкоди в користуванні орендованими
приміщеннями, розташованими АДРЕСА_1 зобов'язати відповідача-1 та відповідача-3
повернути позивачеві в справному стані захоплене ними виробниче обладнання;
зобов'язати відповідача-3 офіційно спростувати наклепницькі ствердження щодо
виробництва фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1, що містяться в її листі.

Ухвалами суду від 23.08.07 р., від
29.08.07 р., позивач, зокрема, був зобов'язаний уточнити склад та правові
підстави позовних вимог.

Ухвалою суду від 10.09.07 р.
позивач також був зобов'язаний до судового засідання уточнити склад та правові
підстави позовних вимог стосовно кожного з відповідачів та щодо кожної з
позовних вимог, надати суду обґрунтовані документально письмові пояснення щодо
порушення відповідачами прав позивача із зазначенням - які саме права позивача
порушені кожним з відповідачів та яким чином, копію уточнення - надіслати
сторонам, докази надіслання - надати суду.

Зазначені вимоги позивачем
безпідставно не виконані, у зв'язку з чим суд розглядає позовні вимоги з
урахуванням змісту позовної заяви, вищезазначених заяви, клопотання, письмових
пояснень, уточнення та приписів ст.ст.22, 78 Господарського процесуального
кодексу України, якими, зокрема, встановлено, що позивач вправі до прийняття
рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, що
відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду
письмовій заяві.

З огляду на вищевикладене, суд
приймає зменшення позивачем розміру позовних вимог на суму моральної шкоди в розмір
1500000,00 грн., оскільки ці дії не суперечать законодавству та не порушують
чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Вимоги викладені позивачем у
клопотанні від 19.10.04 р. (а.с.40-41, т.1) щодо заборони відповідачем
реалізовувати фіточай ІНФОРМАЦІЯ_1; вимоги позивача, викладені у поясненнях від
05.04.05 р. (т.2, а.с.84-85) щодо заборони відповідачам реалізовувати фіточай
ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо зобов'язання відповідача-3 офіційно спростувати наклепницькі
ствердження стосовно виробника фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1, що містяться в листі
відповідача-3; вимоги позивача, викладені в Уточненні позовних вимог (т.4,
а.с.16-18) щодо заборони відповідачам реалізовувати фіточай ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо
заборони його продажу, щодо зобов'язання відповідача-1 та відповідача-3
повернути позивачеві у справному стані виробниче обладнання, що захоплене ними,
щодо зобов'язання відповідача-3 офіційно спростувати наклепницьке ствердження
стосовно виробника фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1, що містяться в листі відповідача-3,
суд до уваги не приймає, оскільки зазначені вимоги заявлені позивачем у
порушення приписів ст.22 Господарського процесуального кодексу України, мають
ознаки одночасної зміни предмету та підстав позовних вимог, тобто самостійних
позовних вимог, які слід заявляти за загальними правилами подання позовних заяв
до господарських судів України.

Таким чином, з огляду на
вищевикладене, предметом позову є наступні вимоги, що розглядаються судом по
суті: визнати дії відповідачів з виробництва фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1 за ТУ У
15.8--001-2004 р. недобросовісними стосовно позивача; зобов'язати
відповідачів припинити виробництво зазначеного фіточаю; вилучити з цивільного
обігу зазначений фіточай, випущений після 26.04.04 р.; зобов'язати
відповідача-1 припинити дії, що порушують права позивача на здійснення
підприємницької діяльності, зокрема, усунути перешкоди у користуванні
орендованими приміщеннями, що розташовані АДРЕСА_1, та обладнанням, що там
знаходиться; стягнути з відповідачів у солідарному порядку 3300000,00 грн.

Згідно із ст.4-2) вищезазначеного
кодексу, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) Господарського
процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється
на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь
у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 зазначеного
кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.36 Господарського
процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи і матеріали,
які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення
спору.

Згідно із ст.43 зазначеного
кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За ствердженням позивача, його
право на використання торгової марки ІНФОРМАЦІЯ_1 ґрунтується на ліцензійних
договорах від 20.05.2000 р. та від 25.06.03 р., а право позивача на
виготовлення фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1 ґрунтується на договорі про передачу ноу-хау
ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.01.01 р. та ліцензійному договорі на використання винаходу
від 27.06.03 р., що укладені із фізичною особою -ОСОБА_2.

За змістом договору від 20.05.2000
р. (т.1, а.с.12) громадянинОСОБА_2 (ліцензіар) надає позивачеві (ліцензіат)
право на використання знаку для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво на
знак № 17832 від 15.12.2000 р.) з метою виготовлення, продажу продукції та
послуг з використанням знаку, застосування знака в рекламних та інших цілях,
для чого Ліцензіар надає Ліцензіату виключну ліцензію на використання комплексу
зазначених виключних прав (п.1 Договору).

Згідно із п.п.6.7 цього Договору,
строк його дії - 10 років з моменту підписання, датою підписання зазначено
20.05.2000 р.

У договорі зазначено ІНН Ліцензіара
- НОМЕР_1

Суд не приймає зазначений договір
до уваги у якості доказу вищезазначеного ствердження позивача, оскільки
договором від 20.05.2000 р. не може передаватися право на використання знаку
для товарі та послуг, зареєстроване лише у грудні 2000 р.

Крім того, як свідчить надана
відповідачами-1 та 3 копія картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_2,
датою занесення даних про зазначену особу до Державного реєстру фізичних осіб,
а отже й датою присвоєння їй ІНН, є 20.08.02 р.

Ліцензійний договір на використання
знаку для товарів і послуг від 25.06.03 р. (т.1, а.с.13-14), на який
посилається позивач, також не приймається судом до уваги як належний доказ
ствердження позивача про передачу йому права використання знаку ІНФОРМАЦІЯ_1,
оскільки цей договір не містить підпису ліцензіара - громадянина ОСОБА_2

Договір про передачу ноу-хау
ІНФОРМАЦІЯ_1 для апробації та упровадження від 15.01.01 р. (т.1, а.с.9) у
якості належного доказу надання громадянином ОСОБА_2 права на використання
фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1 судом до уваги не приймається, оскільки текст цього
договору містить дані про ІНН громадянина ОСОБА_2, який останнім отримано лише
у 2002 р.

Предметом ліцензійного договору на
використання винаходу від 27.06.03 р. (т.1, а.с.10-11), на який позивач
посилається як на доказ наявності у нього права на виготовлення фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1,
є надання правоволодарем - фізичною особою ОСОБА_2 (Ліцензіар) позивачеві
(Ліцензіат) за винагороду виключної ліцензії на використання винаходу, що
охороняється патентом, документації і “ноу-хау”, що передаються, з метою
виробництва і реалізації “продукції по ліцензії” (додаток 1) - фіточаю
ІНФОРМАЦІЯ_1 (п.п.1.2, 2.1 Договору).

Згідно із п.3.1 зазначеного
договору, повний комплект документації, необхідної для початку виробництва
“продукції по ліцензії (додаток 1), передається Ліцензіату протягом  10 днів з моменту підписання договору.

У п.1 Договору від 27.06.03 р.
зазначено, що Ліцензіар є володарем деклараційних патентів на винахід (39
патентів на склади чаїв та сборів з рослинної сировини).

Позивачем не надано суду
документів, які свідчили б про наявність вищезазначених патентів, про факт
передачі Ліцензіату повного комплекту документації за договором.

В матеріалах справи відсутній
додаток 1 до вищезазначеного договору, текст договору не містить посилання на
свідоцтво на знак для товарів і послуг № 17832 від 15.12.2000 р., опису
винаходу, стосовно якого Ліцензіату передано право використання, тобто у
договорі відсутні ознаки, що ідентифікують цей винахід.

За даних обставин, договір від
27.06.03 р. не може бути розглянути
судом у якості належного доказу ствердження позивача про передачу йому
права на виготовлення фіточаю ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно із п.4 ст.5 Закону України
“Про охорону прав на знаки для товарів і послуг”, обсяг правової охорони, що
надається знаку, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг,
внесеними до державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг,
і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до реєстру
зображення знака та переліком товарів і послуг.

Відповідно до ст.16 вищезазначеного
закону, свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам
використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом:

зареєстрований знак стосовно
наведених у свідоцтві товарів і послуг;

зареєстрований знак стосовно
товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого
використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає
послуги;

позначення, схоже із зареєстрованим
знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого
використання ці позначення і знак можна сплутати;

позначення, схоже із зареєстрованим
знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо
внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє
товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Згідно із ст.20 Закону України “Про
охорону прав на знаки для товарів і послуг”, будь-яке посягання на права
власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення
без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до
вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за
собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

На вимогу власника свідоцтва таке
порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику
свідоцтва заподіяні збитки.

Власник свідоцтва може також
вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знака або
позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, або знищення
виготовлених зображень знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх
можна сплутати.

Вимагати поновлення порушених прав
власника свідоцтва може за його згодою також особа, яка придбала ліцензію.

Відповідно до п.5 ст.28 Закону
України “Про охорону прав на винаходи і корисні моделі”, патент надає його
власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід без
його дозволу.

Зазначеною статтею визначено також
й використання винаходу.

Згідно із ст.34 вищезазначеного
закону, будь-яке посягання на права власника патенту, передбачені статтею 28
цього Закону, вважається порушенням прав власника патенту, що тягне за собою
відповідальність згідно з чинним законодавством України.

На вимогу власника патенту таке
порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику
патенту заподіяні збитки.

Вимагати поновлення порушених прав
власника патенту може за його згодою також особа, яка придбала ліцензію.

Статтею 418 Цивільного кодексу
України передбачено, що право інтелектуальної власності - це право особи на
результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права
інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності
становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові
права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права
інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є
непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи
обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно із ст.421 зазначеного
кодексу, суб'єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об'єкта
права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші
особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної
власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

Статтею 432 Цивільного кодексу
України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого права інтелектуальної власності.

Згідно із ст.463 Цивільного кодексу
України, суб'єктами права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель
та промисловий зразок є:

винахідник, автор промислового
зразка;

інші особи, які набули прав на
винахід, корисну модель та промисловий зразок за договором чи законом.

Відповідно  до ст.464 зазначеного кодексу, майновими
правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий
зразок є:

право на використання винаходу,
корисної моделі, промислового зразка;

виключне право дозволяти
використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати
ліцензії);

виключне право перешкоджати
неправомірному використанню винаходу, корисної моделі, промислового зразка, в
тому числі забороняти таке використання;

інші майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної
власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю
відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Статтею 492 Цивільного кодексу
України передбачено, що торговельною маркою може бути будь-яке позначення або
будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що
виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються
(надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова,
літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Згідно із ст.494 зазначеного
кодексу, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку
засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються
законом.

Обсяг правової охорони торговельної
марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і
послуг, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.495 Цивільного
кодексу України, майновими правами інтелектуальної власності на торговельну
марку є:

право на використання торговельної
марки;

виключне право дозволяти
використання торговельної марки;

виключне право перешкоджати
неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке
використання;

інші майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної
власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва,
володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в
установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено
договором.

Матеріали справи не свідчать про
те, що позивач є власником знаку для товарів і послуг (торговельної марки),
патенту на винахід.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що громадянинОСОБА_2 надав згоду на вимагання позивачем поновлення
будь-яких порушених прав цієї особи як власника свідоцтва України на знак для
товарів і послуг та як власника патенту на винахід.

Отже, у даному випадку суд дійшов
висновку про те, що позивач не довів належним чином наявності у нього статусу
суб'єкта інтелектуальної власності в розумінні ст.421 Цивільного кодексу
України та відповідних прав захисту права цієї власності.

Договори, на які посилається
позивач в обґрунтування своїх вимог, суд у якості належних доказів стверджень
позивача до уваги не приймає з причин, що викладені вище.

Додатково надані позивачем копії
зазначених договорів (т.2, а.с.88-92) суд у якості доказів по справі не
приймає, оскільки за своїм змістом та формою вони мають деякі відзнаки стосовно
договорів, доданих до позовної заяви. Позивачем дані відзнаки, походження додатково
доданих договорів та мотиви їх долучення до матеріалів справи будь-яким чином
не роз'яснені, оригінали договорів не надані.

Наявні в матеріалах справи інші
документи, в тому числі надані позивачем та відповідачами, позовних вимог не
обґрунтовують та загальної позиції позивача
у справі не підтверджують.

Так, акт перевірки дотримання
конкурентного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 від 26.08.04 р. (т.1, а.с.44) містить висновок комісії про те, що ознак
порушень конкурентного законодавства з боку зазначених осіб в результаті
аналізу отриманих під час перевірки документів не встановлено.

Згідно із висновком повторної
судово-почеркознавчої експертизи від 19.03.07 р., який судом приймається у
якості письмового доказу по справі, підпис від імені ОСОБА_2 у графі “Володар”
договорів “безвозмездного пользования”, якими позивач обґрунтовував своє право
користування приміщеннями, розташованимиАДРЕСА_2, виконано не вищезазначеною
особою, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача-1
усунути перешкоди у користуванні зазначеними приміщеннями та майном, що в них
знаходиться, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З урахуванням зазначеного, а також
того, що позивачем не визначено правову природу стягуваних грошових коштів
(втрата майна, витрати, упущена вигода), не доведено, що збитки сталися
внаслідок саме неправомірних дій відповідачів та розміру збитків, позовні
вимоги в частині стягнення з відповідачів збитків в сумі 3300000,00 грн. також
задоволенню не підлягають.

Вищенаведене надає суду підстави
для висновку про те, що причиною виникнення даного спору є помилкове
переконання позивача щодо порушення відповідачами його прав у сфері авторських,
інформаційних, конкуренційних, орендних правовідносин.

З огляду на вищевикладене, у
задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-85, Господарського
процесуального кодексу  України,
ст.ст.418, 421, 432, 463, 464, 492, 494, 495 Цивільного кодексу України, п.4
ст.5, ст.ст.16, 20 Закону України “Про охорону прав на знаки для товарів і
послуг”, п.5 ст.28, ст.34 Закону України “Про охорону прав на винаходи і
корисні моделі”, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити
повністю.

Повний текст рішення оголошено 23.10.07 р.

Головуючий суддя                                                                         Донець
О.Є.

Суддя                              Ломовцева Н.В.

Суддя
Наумова К.Г.

Надруковано
5 примірники:

1-          позивачеві;

3
- відповідачам;

1 - у справу