суд
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "20" листопада 2007 р.
Справа № 12/931-НМ

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_2. -свідоцтво НОМЕР_2 від 21.12.05р.

від відповідача 1) не з'явився.

2) ОСОБА_1- ліквідатор (паспорт серії НОМЕР_1)

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2                                           (с.
Солов'ївка)

до 1) Вільської сільської ради (с. Вільськ)

2) Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними
відносинами "Вільськ" (с. Вільськ Черняхівського району)

про визнання права власності на об'єкти та зобов'язання вчинити певні
дії.

У відповідності до ч.4 ст.69 ГПК України, спір вирішується у більш
тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 цієї статті.

В судовому засіданні від 13.11.07р., у відповідності до ст. 77 ГПК
України, оголошувалась перерва до 09:30 год. 20.11.07р.

Подано позов з вимогами визнати за позивачем право власності на
майно, а саме: силосні ями, недобудований гараж для сільськогосподарської
техніки, комплекс КЗС-20, які розташовані за адресою: с. Вільськ Черняхівського
району Житомирської області; водонапірну башню "Рожновського",
розташовану  в с. Ялинівка Черняхівського
району Житомирської області  та
зобов'язати ПСПзОВ "Вільськ" надати всю технічну документацію на
куплені об'єкти.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник першого відповідача в судове засідання не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив, письмового відзиву на позов не надав.

Представник другого відповідача проти позову заперечив. Подав
копію ухвали господарського суду від 18.10.07р. про ліквідацію ПСП
"Вільськ", припинення провадження у справі про визнання його
банкрутом (а.с. 67), а також копію реєстраційної картки проведення державної
реєстрації припинення  юридичної особи за
судовим рішенням від  09.11.07.

Суд вважає, що відсутність представника першого відповідача не
перешкоджає вирішенню спору, оскільки про дату та місце розгляду справи  Вільську сільську раду було належним чином
повідомлено.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку,
передбаченому ст.75 ГПК України.

В судовому засіданні оглядалися матеріали справи №7/100
"Б" за позовом Володарсько-Волинської міжрайонної державної
податкової інспекції до боржника
Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами
"Вільськ" про визнання банкрутом.

Ухвалою від 21.06.07 господарський суд вжив заходи для
забезпечення позову шляхом заборони Вільській сільській раді Черняхівського
району Житомирської області та будь-яким іншим особам  вчиняти будь-які дії направлені на
відчудження  силосних ям, недобудованого
гаража для сільськогосподарської техніки, комплексу КЗС-20, які розташовані за
адресою: с. Вільськ Черняхівського району, Житомирської області.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали
справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємцем ОСОБА_2. були придбані у Приватного
сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами
"Вільськ", в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_1, який
діяв на підставі постанови господарського суду Житомирської області від
29.07.05р.:

- силосні ями за договором купівлі-продажу від 17.11.06р. (а.с.
7-8);

- недобудований гараж для сільськогосподарської техніки за
договором купівлі-продажу від 17.11.06р. (а.с. 10-11);

- комплекс КЗС-20 за договором купівлі-продажу від 17.11.06р.
(а.с. 13-14);

- водонапірна башня "Рожновського" за договором
купівлю-продажу від 09.11.06р. (а.с. 16-18).

Наведені обставини підтверджуються актами прийому - передачі від
22.11.06р. та 24.11.06р., копії яких долучено до матеріалів справи (а.с.  20-23).

За даними позивача, ним було сплачено кошти відповідно до ціни,
встановленої незалежною експертною оцінкою, що підтверджується квитанціями
прибуткових касових ордерів №№ 7,9,10,11 (а.с. 36-39).

Однак на день звернення з позовом до суду, в порушення умов
договорів купівлі-продажу (п.4.1.1 Договору), відповідач не надав документів
для оформлення правовстановлюючих документів на куплені об'єкти.

Зазначив, що на момент звернення з позовом до суду, право
власності на вказані об'єкти не визнає Вільська сільська рада, що унеможливлює
оформлення вищезазначених правовстановлюючих документів.

Перший відповідач вважає незаконними дії арбітражного керуючого
ОСОБА_1, по включенню в ліквідну масу ПСПО "Вільськ", зокрема,
силосних ям, недобудованого гаража для сільськогосподарської техніки та
комплекс КЗС-20.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд дійшов
висновку про безпідставність позовних вимог на підставі слідуючого.

У відповідності до положень ст. 16. ЦК України, способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права, примусове
виконання обов'язку в натурі.

За положеннями ст. 392 ЦК України власник майна може
пред'явити  позов  про
визнання  його права власності,
зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно матеріалів справи силосні ями, недобудований гараж для
сільськогосподарської техніки, комплекс КЗС-20, водонапірна башня
"Рожновського" були придбані позивачем  згідно договорів купівлі-продажу від 17.11.06р.
(а.с.7-8,10-11,13-14,16-18) у Приватного сільськогосподарського підприємства з
орендними відносинами "Вільськ", інтереси якого представляв
арбітражний керуючий (ліквідатор) ОСОБА_1, який діяв на підставі постанови
господарського суду Житомирської області від 29.07.05р. по справі 7/100"Б",
що не заперечується сторонами.

На час укладення вказаних договорів, Приватне сільськогосподарське
підприємство з орендними відносинами "Вільськ" перебувало на стадії
ліквідації, що підтверджується матеріалами справи №7/100 "Б".

Зокрема, згідно ухвали від 21.11.06р. №7/100 "Б" на
засіданні комітету кредиторів від 10.07.06р. було вирішено включити до
ліквідаційної маси додатково виявлені ліквідатором майнові активи, зокрема:
силосні ями (4 шт.); комплекс КЗС -40; недобудовану будівлю гаража для с/г техніки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право  власності вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо  не  випливає
із  закону  або
незаконність  набуття  права власності не встановлена судом.

Що стосується тверджень першого відповідача стосовно незаконності
дій арбітражного керуючого ОСОБА_1, по включенню в ліквідну масу ПСПО
"Вільськ" вищевказаних об'єктів, вони спростовуються матеріалами
справи №7/100 "Б",   згідно
ухвали від 21.11.06р. по якій зазначено, що ліквідатором ОСОБА_1
правомірно  включено до ліквідаційної
маси додатково виявлене майно, зокрема: силосні ями (4 шт.);   комплекс КЗС -40; недобудована будівля
гаража для с/г техніки.

Вказані висновки грунтуються на наслідках проведеної перевірки
Прокуратурою Черняхівського району Житомирської області, згідно якої не
виявлено порушень в діях арбітражного керуючого - ліквідатора ПСПО
"Вільськ".

Згідно ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї
справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті
самі сторони.

Ухвалою від 18.10.07р. по справі №7/100-"Б" було
прийняте рішення ліквідувати юридичну особу - банкрута - Приватне
сільськогосподарське підприємство з орендними відносинами
"Вільськ"  та припинено
провадження у справі.

З реєстраційної картки від 09.11.07р. (а.с.70) вбачається, що
державним реєстратором, на підставі ухвали від 18.10.07р. по справі 7/100
"Б" було здійснено реєстрацію припинення юридичної особи.

За вказаних обставин, провадження у справі в частині вимог,
поставлених до  ПСПзОВ
"Вільськ", а саме: зобов'язати ПСПзОВ "Вільськ" надати всю
технічну документацію на куплені об'єкти, слід припинити на підставі п. 6 ст.80
ГПК України, у зв'язку з тим, що підприємство, яке є стороною по справі,
ліквідовано.

Що стосується вимоги про визнання права власності на куплене
майно, поставленої до Вільської сільської ради, враховуючи положення ст.392
Цивільного кодексу України, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій
частині, оскільки між вказаними суб'єктами відсутній спір про право власності,
який характеризується наявністю розбіжностей
між суб'єктами з приводу їх прав та неможливістю їх здійснення без
усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у
випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть
бути усунуті за допомогою суду.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що перший відповідач не
оспорює право власності позивача на придбане ним згідно договорів від
17.11.06р. майно.

Таким чином, за відсутності факту оспорення або не визнання
відповідачем права власності позивача на майно, придбане ним за вказаними  договорами, суд вважає позовні вимоги в цій
частині необгрунтованими.

За положеннями ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом
порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються
вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами,
поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому
процесі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в частині визнання
права власності позов заявлено безпідставно, оскільки матеріали справи не
містять доказів на підтвердження
викладених у позові вимог.

Провадження у справі в частині вимог, поставлених до  ПСПзОВ "Вільськ" суд припиняє на
підставі п. 6 ст.80 ГПК України.

Судові витрати покладаються на позивача.

Слід зазначити,  що при
вирішенні спору господарський суд встановив, що позивач при зверненні в суд з
позовом помилково сплатив 301,35 грн. державного мита, замість правильного -
85,00 грн., оскільки згідно п. б ч.2 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України
"Про державне мито" від 21.01.1993р. ставки державного мита  із заяв немайнового характеру, що подаються
до господарських судів встановлюються в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України від
21.01.1993р. сплачене державне мито підлягає поверненню частково у випадках
внесення мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

З врахуванням викладеного, позивачу слід повернути з Державного
бюджету  216,35 грн. надміру сплаченого
державного мита.

Водночас, відповідно до ст. 68 ГПК України, питання про скасування
забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із
зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Таким чином,  заходи
забезпечення позову, які були  вжиті
господарським судом ухвалою від 21.06.07 підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 68, п.6 ч.1
ст.80 ,ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.
У задоволенні позову в частині визнання права власності відмовити.

2.
Припинити провадження у справі в частині вимоги зобов'язати ПСПзОВ
"Вільськ" надати всю технічну документацію на куплені об'єкти за п.6
ч.1 ст.80 ГПК України.

3.
Скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті господарським судом  ухвалою господарського суду від 21.06.07.

4.
Видати позивачу довідку про повернення з Державного бюджету надміру сплаченого
державного мита в сумі 216,35 грн.

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання.

Суддя
Сікорська Н.А.

Дата підписання: 30
листопада 2007 року.

Друк:

1 - в справу

2-4 -  сторонам

5- ВДВС у Черняхівського РУЮ.