СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

17 жовтня 2007 року
Справа № 2-29/9608-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Маслової З.Д.,

Градової О.Г.,

без участі представників сторін:

розглянувши апеляційне подання прокурора міста Керч на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Башилашвілі О.І.) від 14 серпня 2007 року у справі № 2-29/9608-2007

за позовом           прокурора міста Керчі (вул. Радянська, 12, місто Керч, 98300)

в інтересах держави в особі Керченської міської ради (вул. Кірова, 17, місто Керч, 98300)

до          відкритого акціонерного товариства "Керчбудтранс" (вул. С. Разіна, 10, місто Керч, 98300)

третя особа: відділ земельних ресурсів міста Керчі  (вул. Кірова, 17, місто Керч, 98300)

про зобов'язання оформити правовстановлюючі документи

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2007 року прокурор міста Керчі в інтересах держави в особі Керченської міської ради звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до ВАТ «Керчбудтранс» про зобов'язання оформити правовстановлюючі документи на ділянку  площею   1,0  га,  розташовану у  місті  Керчі по  вул.   Орджонікідзе,  яка використовується під розміщення нежитлового приміщення (а.с. 2-3).

Позовні   вимоги   мотивовані   тим,   що   Державною інспекцією з контролю за використанням та охороною земель, під час проведення перевірок був встановлений факт користування відповідачем земельною ділянкою 1,0 га, розташованої у місті Керчі по вул. Орджонікідзе, що використовується під розміщення нежитлового приміщення, без правовстановлюючих документів.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 14 серпня 2007 року (суддя Башилашвілі О.І.) у справі № 2-29/9608-2007 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 21-22).

Не погодившись з рішенням суду, прокурор міста Керчі звернувся з апеляційним поданням, в якому просить вищезгадане рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. На думку прокурора, рішення господарського суду постановлене з порушенням норм матеріального права на підставі того, що відмовляючи у задоволенні позову, суд посилався на ненадання доказів ухилення відповідача від укладення договору оренди земельної ділянки, а саме, не доведено, що такий договір було запропоновано відповідачеві до укладення. Більш детальніше доводи вказані в апеляційній скарзі.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутність учасників судового процесу, за наявними у справі доказами, оскільки, відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність, обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія встановила наступне.

Відповідно до статті 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Встановлено, що державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель були здійснені перевірки дотримання земельного законодавства ВАТ „Керчбудтранс”, складені акти перевірки і (а.с. 10, 11, 13), з них винесені приписи виконання вимог, які викладені в останніх (12, 15).

Матеріали справи свідчать, що у відношенні голови правління ВАТ „Керчбудтранс” Холодняка Л.Г. був складений протокол про адміністративне правопорушення №10/738 від 23 квітня 2007 року  за невиконання вищевказаних приписів Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель АР Крим, що є порушенням статті 211 Земельного кодексу України (а.с. 14).

Постановою Керченського міського управління земельних ресурсів від 11 травня 2007 року до голови правління ВАТ „Керчбудтранс” Холодняка Л.Г. було застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн. (а.с. 16).

У червні 2007 року Державною інспекцією з контролю за використанням та охороною земель АР Крим до прокурора міста Керчі подано клопотання про усунення виявлених порушень, так як до наступного часу порушення не усунені (а.с. 7).

Судова колегія вважає, що апеляційне подання  не підлягає задоволенню, у  зв’язку з наступним.

Відповідно до пункту 1 статті 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Стаття 125 Земельного кодексу України визначає, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних ділянок в оренду визначені статтями 123, 124 Земельного кодексу України, та статтею 16 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до зазначених норм, юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки, має звернутися з відповідним клопотанням до повноважного органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, додавши до цього відповідні матеріали, передбачені статтею 151 Земельного Кодексу України. В свою чергу, повноважний орган державної влади розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки та користування або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що право ініціювати одержання земельної ділянки у користування надано юридичній особі, а розглянути це питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний державний орган. Обов'язок щодо оформлення правовстановлюючих документів на використання земельної ділянки, згідно вимог чинного законодавства України, що регулює дані правовідносини, лежить на відповідному повноважному державному органі.

Крім того, позивачем та прокурором не надано ні господарському суду,  ні суду апеляційної інстанції доказів ухилення відповідача від укладення договору оренди спірної земельної ділянки, також не надано доказів, що такий договір було запропоновано відповідачу до укладення.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає рішення господарського суду Автономної Республіки Крим винесеним без порушення та з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, апеляційне подання залишає без задоволення, а рішення господарського суду –без змін.

Керуючись статтями 101, пунктом 1 статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.    Апеляційне подання прокурора міста Керчі залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 14 серпня 2007 року у справі № 2-29/9608-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                              підпис                    В.А. Лисенко

Судді                                                            підпис                    З.Д. Маслова

підпис                    О.Г. Градова