ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  37/378

13.09.07

За позовом

До

Про
Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго"
Відкритого акціонерного товариства "Київський електротехнічний завод "Транссигнал"
стягнення 28359,23 грн

Суддя  Кондратова І.Д.

Представники сторін:

Від позивача Шевчук А.С.- представник за довіреністю № 07/7530 від 09.11.2006 року;

Від відповідача  Кизим Г.М.- представник за довіреністю № 173 від 01.02.2007 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго" до Відкритого акціонерного товариства "Київський електротехнічний завод "Транссигнал" про стягнення 134902,86 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов’язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за поставлену теплову енергію у гарячій воді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2007 р. порушено провадження у справі № 37/378, розгляд справи було призначено на 27.08.2007 року о 11-30.

На підставі частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 27.08.2007 року було оголошено перерву до 13.09.2007 року о 11-30.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.09.2007 року надав відзив на позовні вимоги, відповідно до якого зазначає, що станом на 20.08.2007 року відповідач повністю сплатив позивачу  суму боргу в розмірі 124147,43 грн. Крім того, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій та розстрочку виконання рішення.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України судом за згодою представників позивача в судовому засіданні 13.09.2007 року було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2002 між Акціонерною енергопостачальною  компанією “Київенерго” (енергопостачальною організацією) та Відкритим акціонерним товариством "Київський електротехнічний завод "Транссигнал" (абонентом) було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді  № 311564  (далі –Договір).

Відповідно до умов Договору (п.п. 2.2.1, 2.3.1) позивач постачає теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб : опалення та вентиляції –в період опалювального сезону, гарячого водопостачання –протягом року, в кількості та в обсягах згідно з Додатком 1 до Договору, яку відповідач зобов’язаний оплачувати щомісяця своєчасно та в повному обсязі.

Відповідно до п. 5.1 Договору та Додатку 4 до нього визначення кількості спожитої протягом розрахункового періоду (місяця) теплової енергії здійснюється розрахунковим способом згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання абонента в розрахунковому періоді.

Пунктом 1 Додатку 3 до Договору визначено, що розрахунки проводяться згідно з тарифами, затвердженими розпорядженням Київської міської державної адміністрації.

Згідно з умовами Договору, відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує  у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахункового періоду. Сплату за вказаними документами абонент перераховує не пізніше 25 числа поточного місяця.

Внаслідок неналежного виконання  відповідачем своїх договірних зобов’язань у останнього станом на 01.06.2007 р. виникла заборгованість у розмірі 124147,43 грн. за період з 01.12.2006 р. по 01.04.2007 р . Розрахунок суми боргу та табуляграми знаходяться в матеріалах справи.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до  статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» в особі Структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут  Київенерго»доказів вбачається, що позивач виконав свої зобов’язання, покладені на нього договором, в повному обсязі.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З 01.01.04 року набрав чинності Цивільний кодекс України від 16.01.03 року. Відповідно до п. 4 його Прикінцевих та перехідних положень щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини між сторонами продовжують існувати, вони регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Таким чином, відповідач порушив вимоги статті 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно з частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як вбачається з наданих відповідачем платіжних доручень № 154 від 13.07.2007 року, № 235 від 30.07.2007 року та № 360 від 20.08.2007 року,  відповідач після порушення провадження у справі  повністю сплатив суму основного боргу  позивачу в розмірі 124147,43 грн., а тому, приймаючи до уваги, що на момент вирішення спору по суті відповідач повністю сплатив заборгованість за надані позивачем послуги, суд вважає, що провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Крім того, позивача також просить суд стягнути з відповідача 3  % річних в розмірі 1377,73 грн. та 1642,51 грн. –інфляційних витрат.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу особа, яка порушила зобов’язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов’язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов’язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Оскільки, матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем грошового зобов’язання, з нього, на підставі статті 625 Цивільного кодексу  України, підлягають стягненню 1642,51 грн. інфляційних витрат за увесь час прострочення платежу та 1377,73 грн. - три проценти річних від простроченої суми,  розмір яких визначений за обґрунтованим розрахунком відповідача.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 7735,19 грн. пені визнаються судом також правомірними з огляду на наступне.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов’язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.5 додатку № 4 до Договору, у випадку несплати теплової енергії до кінця розрахункового періоду енергопостачальна організація нараховує абоненту пеню на суму фактичного боргу в  розмірі 0,5 процентів за кожен день прострочення платежу по день фактичної сплати. З врахуванням Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” пеня нараховується у розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

У той же час, враховуючи тяжке фінансове становище відповідача та заявлене клопотання відповідача, суд вважає за необхідне використати право, надане суду п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарсько процесуального кодексу України, та зменшити розмір пені до 1000,00 грн. У стягненні 6735,19 грн. пені судом відмовлено.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.09.2007 року також заявив клопотання розстрочення виконання рішення суду  у рівних частках на чотири місяці, посилаючись на важке матеріальне становище відповідача.

Відповідно до пункту 6 статті 83 Господарсько процесуального кодексу України Господарський суд, приймаючи рішення має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розглянувши подане клопотання, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та розстрочити виконання рішення суду на 4 місяці. Судом враховано те, що позивач не заперечує проти розстрочення.

Відповідно до статті  49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 192, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИ Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Київський електротехнічний завод “Транссигнал” (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97, ) на користь Акціонерної компанії “Київенерго” (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, )  1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. - пені, 1377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 73 коп. - три проценти річних від простроченої суми, 1642 (одна тисяча шістсот сорок дві) грн. 51 коп. -  інфляційних витрат, 1349 (одна тисяча триста сорок дев’ять) грн.  03 коп. - державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, розстрочивши виконання рішення на 4 місяці та стягнувши :

-          до 20.11.2007 року –250 (двісті п’ятдесят) грн. 00 коп. - пені, 344 (триста сорок чотири) грн. 44 коп. - три проценти річних, 410 (чотириста десять) грн. 62 коп. -  інфляційних витрат, 1349 (одна тисяча триста сорок дев’ять) грн.  03 коп. - державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу,

-          до 20.12.2007 року –250 (двісті п’ятдесят) грн. 00 коп. - пені, 344 (триста сорок чотири) грн. 43 коп. - три проценти річних, 410 (чотириста десять) грн. 63 коп. -  інфляційних витрат,

-          до 20.01.2008 року –250 (двісті п’ятдесят) грн. 00 коп. - пені, 344 (триста сорок чотири) грн. 43 коп. - три проценти річних, 410 (чотириста десять) грн. 63 коп. -  інфляційних витрат,

-          до 20.02.2008 року –250 (двісті п’ятдесят) грн. 00 коп. - пені, 344 (триста сорок чотири) грн. 43 коп. - три проценти річних, 410 (чотириста десять) грн. 63 коп. -  інфляційних витрат,

3.          В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 124147,43 грн. провадження у справі припинити.

4.          В частині стягнення пені в розмірі 6735,19 грн. відмовити.

5.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

6.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя                                                                                                 І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 13.11.2007 р.