КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2007                                                                                           № 30/268

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Андрієнка  В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Кушніренко І.О.

від відповідача - Пікуш Г.К.

розглянувши апеляційну скаргу Будівельної корпорації "Укрстальспецконструкція"

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.09.2007

у справі № 30/268

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний виставковий центр"

до                                                   Будівельної корпорації "Укрстальспецконструкція"

про                                                  стягнення 469803,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Міжнародний виставковий центр» звернулась до суду з позовом про стягнення з БК «Укрстальспецконструкція» заборгованості у розмірі 469 803,53 грн.

Рішенням  Господарського суду м. Києва від 04.09.2007 р. позовні вимоги задоволені повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, БК «Укрстальспецконструкція» звернулось  до Київського апеляційного господарського суду  з апеляційною скаргою,  в якій просить  рішення  скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального  права.

Зокрема заявник посилається на те, що позивачем було здійснено поставку продукції у відповідності до договорів № 140/1-05 від 12.12.05. та № 24-06 від 17.02.06. з порушенням умов зазначених договорів, а саме, щодо надання відповідачу сертифікатів якості на продукцію. Крім того відповідач посилався на те, що Будівельна корпорація «Укрстальспецконструкція» не має можливості реалізувати товар і як наслідок оплатити існуючу заборгованість позивачу.

Позивач просив рішення залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів відзначає  наступне.

12.12.05. між Будівельною корпорацією «Укрстальспецконструкція» та Закритим акціонерним товариством «Міжнародний виставковий центр» (правонаступником якого є позивач) було укладено Договір на поставку продукції № 140/1-05.

Згідно п. 1.1 вказаного договору  позивач зобов'язався поставити відповідачу прокат металевий загальною вагою 50 т, а відповідач зобов'язався прийняти продукцію і своєчасно здійснити її оплату.

В силу п. 2.1 Договору кількість, асортимент продукції, що поставляється, обумовлюється в специфікаціях, які погоджуються сторонами попередньо, додаються до цього Договору та є його невід'ємними частинами.

Як визначено п. 3.3 Договору передавання продукції здійснюється на підставі накладних або акту прийому-передачі.

Згідно п. 3.5 Договору право власності на продукцію, що поставляється, переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання накладних повноважними представниками сторін.

У п. 4.2 Договору сторони сума цього Договору становить 172 149,66 грн.

Як вбачається з наданих суду доказів, позивач на виконання умов Договору № 140/1-05 від 12.12.05. поставив, а відповідач прийняв прокат металевий в кількості 49 т 945 кг на суму 172 149,66 грн.

Вказане підтвержується видатковою накладною № РН-0000037 від 22.02.06., підписаною повноважними представниками сторін та довіреністю серії ЯЛЕ № 503826 від 22.02.06.

В силу п. 4.3 Договору № 140/1-05 від 12.12.05., оплата за продукцію, що поставляється, здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Продавця на умовах попередньої оплати.

За твердженням позивача, які не спростовуються відповідачем, Будівельною корпорацією «Укрстальспецконструкція» в рахунок оплати отриманого за Договором № 140/1-05 від 12.12.05. товару було перераховано лише 22 149,66 грн.

За таких обставин, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором № 140/1-05 від 12.12.05. становить 150 000,00 грн.

17.02.06. між Будівельною корпорацією «Укрстальспецконструкція» та Закритим акціонерним товариством «Міжнародний виставковий центр» (правонаступником якого є позивач) було укладено Договір № 24-06.

Згідно п. 1.1 даного договору  позивач зобов'язався поставити відповідачу залишки металопрокату вагою 111,709 кг, а відповідач зобов'язався прийняти продукцію і своєчасно здійснити оплату на умовах цього Договору.

В силу п. 3.4 Договору № 24-06 від 17.02.06., передавання продукції здійснюється на підставі акту прийому-передачі та видаткових накладних.

У відповідності до п. 3.6 Договору № 24-06 від 17.02.06., право власності на продукцію, що поставляється, переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання актів прийому-передачі повноважними представниками сторін.

Згідно п. 4.2 Договору № 24-06 від 17.02.06., сума даного Договору становить 395 303,50 грн.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов Договору № 24-06 від 17.02.06. поставив, а відповідач прийняв прокат металевий на суму 395 303,53 грн.

Вказана обставина підтверджується видатковою накладною № РН-007777 від 06.04.06., підписаною повноважними представниками сторін та довіреністю серії ЯЛЕ № 503886 від 06.04.06.

На підставі п. 4.4 Договору № 24-06 від 17.02.06., оплата за продукцію здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів у термін не пізніше як 90 днів з моменту отримання Покупцем товару за дійсним Договором.

За твердженням позивача, які не спростовуються відповідачем, Будівельною корпорацією «Укрстальспецконструкція» в рахунок оплати отриманої за Договором № 24-06 від 17.02.06. продукції було перераховано лише 75 500,00 грн.

За таких обставин, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором № 24-06 від 17.02.06. становить 319 803,53 грн.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач борг у повному обсязі та у встановлений строк не сплатив, він порушив умови Договору.

За таких обставин, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний виставковий центр» про стягнення з Будівельної корпорації «Укрстальспецконструкція» суми боргу в розмірі 469 803,53 грн. обґрунтовані та підлягає задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що посилання відповідача щодо ненадання позивачем сертифікатів якості на продукцію не приймаються судом до уваги, оскільки, як вбачається з умов зазначених вище Договорів (п, 3.2, 3.3) продукція поставляється з прикладанням усієї необхідної супровідної документації, а у відповідності до видаткових накладних № РН-0000037 від 22.02.06., № РН-007777 від 06.04.06. відповідачем було отримано продукцію без зауважень щодо ненадання позивачем необхідних документів та частково сплачено її вартість. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідача до позивача з приводу надання сертифікатів якості на отриману продукцію.

Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідач не позбавлений права звернутись до суду з окремим позовом у разі, якщо вважає, що його права були порушені позивачем з причини невиконання останнім зобов’язань за договором.

За таких обставин судова колегія вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з БК «Укрстальспецконструкція» заборгованості у розмірі 469 803,53 грн.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 04.09.2007 року у справі № 30/268 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Будівельної корпорації «Укрстальспецконструкція»  підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 04.09.2007 року у справі № 30/268  залишити без змін, а апеляційну скаргу Будівельної корпорації «Укрстальспецконструкція» - без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

22.10.07 (відправлено)