ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"25" липня 2007 р.                                                           Справа № 4/212-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Ємленінової З.І. при секретарі Сокуренко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом відкритого акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління-23" м. Скадовськ Херсонської області

до виконавчого комітету Скадовської міської Ради м. Скадовськ Херсонської області

про  скасування рішення суб'єкту  владних повноважень

за участю   представників сторін:

від  позивача   - уповноважена особа  Мельников Д.О.

від  відповідача   - юрист  Заєць О.В.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 228 від 15.11.2006 року "Про затвердження протоколу № 9 засідання громадської житлової комісії від 08.11.2006 року", яким надано ордери на квартири за адресою: м. Скадовськ вул. Колгоспна 5 таким громадянам: Бунді Євгену Борисовичу з сім'єю в складі 4 осіб, Бубенку Сергію Олександровичу з сім'єю в складі 3 осіб, Яремкевичу Дмитру Степановичу з сім'єю в складі 4 осіб, Рабченюку Ігорю Миколайовичу з сім'єю в складі 4 осіб. Позивач пояснює, що будинки, розташовані в м. Скадовську по вул. Колгоспній 5,  передавалися йому до  Статутного  фонду під  час приватизації відповідно до  наказу регіонального відділення Фонду державного  майна України по Херсонській області  №547 від 13.05.1996року, належать йому на праві власності, і ніяких повноважень розпоряджатись його майном відповідачу він не надавав.

В засіданні суду представник позивача відповідно до ст. 137 КАСУ  змінив позовні вимоги  та просить  визнати нечинним п.3  рішення  відповідача №228  від 15.11.2006року в частині  надання  4 ордерів  на квартири  в будинку №5 по  вул. Колгоспній  та зазначає, що  при його  прийнятті відповідач  вийшов за межі повноважень,  наданих  йому  ст.30 Закону України «Про  місцеве самоврядування  в Україні»та порушив ст. 4 Закону України "Про власність", ст. 15, 18  Житлового кодексу України.

Відповідач позовні вимоги  не  визнає  та зазначає, що  рішення  відповідає  вимогам  закону, так як станом на день  прийняття  рішення у позивача були відсутні документи, якими  підтверджується його  право  власності на нерухоме майно. Оскільки  єдиною  підставою  для вселення  в житлове  приміщення є  ордер, відповідач, в компетенцію  якого  входить  видача ордерів, видав зазначеним в пункті 3 рішення громадянам  ордери  з урахуванням  того, що  вони мали  ордери, видані раніше позивачем 17.10.2000року та 19.03.2002року.

Дослідивши матеріали  справи, заслухавши представників сторін, суд  дійшов до  висновку про  те, що  позовні вимоги  обгрунтовані і підлягають  задоволенню  з  урахуванням  наступного.

Рішенням  виконавчого  комітету Скадовської  міської  ради  №228 від 15.11.2006року  «Про   затвердження  протоколу  №9 засідання  громадської  житлової  комісії  від  08.11.2006року»(пу4нкт 3), затверджено  протокол №9  від  08.11.2006року  засідання громадської  житлової  комісії та надано ордери на квартири за адресою: м. Скадовськ вул. Колгоспна 5 таким громадянам: Бунді Євгену Борисовичу з сім'єю в складі 4 осіб, Бубенку Сергію Олександровичу з сім'єю в складі 3 осіб, Яремкевичу Дмитру Степановичу з сім'єю в складі 4 осіб, Рабчинюку Ігорю Миколайовичу з сім'єю в складі 4 осіб.

Акт  державного  чи  іншого  органу -  це  юридична  форма рішень цих  органів, тобто  офіційний письмовий документ, який породжує  певні правові наслідки, спрямований на  регулювання тих  чи  інших  суспільних  відносин і має  обов'язковий характер для суб'єктів цих  відносин.

Згідно з роз'ясненням Президії  Вищого  арбітражного  суду України №02-5/35 від 26.01.2000року,  підставами  для визнання  акту недійсним є невідповідність  його  вимогам  чинного  законодавства та/або  визначеній законом  компетенції  органу,  який видав цей акт. Обов'язковою  умовою  визнання акту недійсним є  також  порушення  у зв'язку з  прийняттям  відповідного  акту прав та охоронюваних законом інтересів  підприємства чи  організації –позивача у справі. Якщо  за результатами  розгляду справи такого  порушення не  встановлено, у господарського  суду немає  правових  підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх  посадові особи зобов'язані діяти  лише на підставі, в межах  повноважень  та у спосіб, що  передбачені Конституцією та законами  України. Підставою визнання  незаконним  та скасування  правового акту органу місцевого самоврядування є його   невідповідність  законові або  прийняття акту не уповноваженим  органом.

Пункт 3 спірного  рішення  №228 від  15.11.2006року не  відповідає вимогам  чинного  законодавства  та прийнятий  з  перевищенням  відповідачем  наданих  йому повноважень з  наступних  підстав:

Підставою  прийняття спірного  рішення  відповідач  вказує ст.30 Закону України «Про  місцеве самоврядування в Україні»а також  ст.ст.44, 45, 46, 79 Житлового  Кодексу України, ст.ст.13, 26, 44, 45, 67 Правил  квартирного  обліку та зазначає,  що  рішення приймається з  метою  покращання житлових  умов мешканців міста.

Відповідно до пп.8 пункту б) ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»до  делегованих  повноважень  виконавчих  органів  міських  рад  належить   видача ордерів  на заселення  жилої  площі в будинках  державних  та комунальних  організацій.

Однак, доказів, які б  підтверджували те, що   до комунальної  власності  Скадовської міської  Ради на момент  прийняття оспорюваного рішення  належали 2 будівлі №5 по  вул.Колгоспній в м.Скадовську  відповідач  суду не  надав, чим не  довів той факт,  що  він  видав ордери на  заселення жилої  площі в будинках комунальних  організацій, тому  рішення ним прийнято  за межами   повноважень, якими  він  наділений  законом.

В той же час, матеріали  справи  свідчать  про  те,  що  два двоповерхові  житлові будинки  з  інвентарними  номерами 345 та 346 по  вул. Колгоспній №5  в м. Скадовську  передані  до  Статутного  фонду позивача  в процесі приватизації відповідно до плану приватизації, затвердженого  наказом регіонального відділення Фонду державного  майна України по Херсонській області №547 від  13.05.1996року і з  цього часу   є  власністю  позивача.

Відповідно до  ст.4 Закону України «Про  власність»та ст. 319 ЦК України власник  володіє, користується, розпоряджається своїм майном  на власний розсуд, вчиняючи  щодо  нього  будь-які дії, які не  суперечать  закону. Статтею  18 Житлового  Кодексу України також  встановлено, що  управління житловим фондом здійснюється власником.

Стаття 321 ЦК України  передбачає  непорушність  права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 48 Закону України «Про  власність»передбачає, що  власник  може вимагати  усунення будь-яких  порушень  його  права, хоч би  ці порушення і не  були поєднанні  з  позбавленням  володіння і відшкодуванням  завданих  цим збитків.

Однак всупереч зазначеним нормам права  відповідач  видав ордери  на квартири в будинках, які не  відносяться до  комунальної  власності, чим порушив право  власності позивача на це  майно.

Той факт, що  на  момент  прийняття спірного  рішення  позивачу ще не  було  видано  свідоцтво  на право  власності на нерухоме майно  у встановленому законом порядку, не  свідчить  про  те, що  він  не  був власником зазначеного  майна, оскільки  це  право  він  набув у встановленому ст.345 ЦК Україні порядку  в результаті приватизації  державного  майна  ще в  травні 1996 року.

Зазначені обставини свідчать  про  те, що пункт 3 рішення  відповідача № 228 від 15.11.2006року  не  відповідає вимогам  ст. 319-321 ЦК України, ст.18 Житлового  Кодексу України та порушує  права позивача щодо реалізації  ним  права власності   на своє  майно.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про  власність»правовий акт  органу   державної влади, органу Автономної  Республіки Крим або  органу  місцевого  самоврядування, що не  відповідає  закону і порушує  права власника, може бути  за позовом власника майна визнаний судом  незаконним та скасований. Згідно з  цим та з  урахуванням  норм ст. 21 ЦК України  власник  може оскаржити в позовному порядку,  як  правові акти  індивідуальної  дії, так і нормативно-правові акти.

З урахуванням  викладеного, відповідач, прийнявши  пункт 3 рішення №228  від 15.11.2006року щодо   видачі  ордерів  на квартири  в будинку №5 по  вул. Колгоспній в м.Скадовську порушив права позивача щодо наявного у нього права власності на майно,   позбавивши останнього права  вільно  розпоряджатися своїм майном. Крім  того,  спірний акт  прийнятий  за межами  компетенції  відповідача, тому  п.3 рішення №228  від  15.11.2006року  підлягає  скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України  в адміністративних  справах  про   протиправність  рішень, дій чи  бездіяльності  суб'єкта владних  повноважень обов'язок щодо  доказування  правомірності свого  рішення, дій чи бездіяльності покладається на  відповідача, якщо  він  заперечує  проти  адміністративного  позову.

Відповідачем  не надано  доказів щодо  правомірності рішення №228 від 15.11.2006року в частині  видачі  ордерів  на квартири  в будинку №5  по  вул.Колгоспній в м.Скадовську, тому не  доведено  законність  свого  рішення.

З урахуванням  викладеного  позовні вимоги підлягають  задоволенню.

В засіданні за згодою  представників сторін  оголошувалася вступна та резолютивна частина постанови.

Керуючись  ст. 137, 162, 163, 167  Кодексу Адміністративного

судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Скасувати пункт 3   рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області № 228  від 15.11.2006 року  «Про затвердження протоколу № 9 засідання громадської житлової комісії від 08.11.2006 року».

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  З.І. Ємленінова

Постанова підписана суддею

30.07.2007року.