ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 р.
№ 4/336-16/123

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-комерційна фірма" "Граніт"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2007

у справі
господарського суду м. Києва

за позовом
Приватного підприємства "Л.Арт"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-комерційна фірма" "Граніт"

про
стягнення 332700 грн.

за зустрічним позовом:
Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-комерційна фірма" "Граніт"

до
Приватного підприємства "Л.Арт"

про
стягнення 414829,95 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
Панченко О.В.- дов.№82-00/07 від 26.04.2007

від відповідача:
Рогач В.К.- дов. №14 від 27.04.2007

ВСТАНОВИВ:

Справа розглядалась неодноразово. При новому розгляді справи рішенням господарського суду м. Києва від 06.04.2007 позовні вимоги за первісним позовом задоволено.

Стягнено з ТОВ "Будівельно - комерціна фірма "Граніт" на користь ПП "Л.Арт" 332700,60 грн. - основного боргу, 51568,50 грн. - інфляційних нарахувань, 14821,10 грн. - річних, 3990,89 грн. - витрат зі сплати державного мита, 118, 00 грн. - витрат зі сплати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2007 рішення господарського суду м. Києва від 06.04.2007 залишено без змін.

Судові рішення мотивовано тим, що відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В порушення умов договору та вимог вищевказаних статей Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, відповідач зобов’язання за договором Генерального підряду № 2-12/04 від 21.12.2004 не виконав.

Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Не погоджуючись з судовими рішеннями ТОВ "Будівельно-комерційна фірма" "Граніт" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати посилаючись на те, що судами порушенні норми матеріального та процесуального права, зокрема,  ст.ст. 610, 611, 612, п.4 ст.882 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ч.2 ст. 35, ст. 77, ч.1 п.1 ст.115 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального права  при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Господарським судом встановлено, що ПП "Л.Арт" та  ТОВ "Будівельно-комерційна фірма "Граніт" уклали договір Генерального підряду на виконання проектних робіт багатоповерхового будинку № 2-12/04 від 21.12.2004 та додатку угоду до нього № 1 від 02.03.2005, загальною вартістю 2176500 грн..

Відповідно п. п. 4.1, 4, 2 та 4.8 договору вказані роботи передаються  замовнику поетапно, у відповідності з додатком № 2 до договору.

На виконання умов договору позивачем розроблено та подано на розгляд п'ять редакцій Архітектурних рішень щодо об'єкту будівництва.

Листом від 28.03.2005 ТОВ "БКФ «Граніт" схвалив загальну концепцію проекту будівництва.

Листом від 07.11.2005 за № 05/1074 відповідач повідомив позивача про відмову від договору та запропонував скласти кошторис для остаточних розрахунків.

Листом від 15.11.2005 за № 72-05/05 позивач повідомив відповідача про виконані роботи за договором, зазначив, що стадія «Передпроектні пропозиції»виконавцем виконана на 80% та запропонував довести етап "Передпроектні пропозиції" до завершення. Відповіді на зазначений лист відповідач не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Отже, відповідно до норм вказаної статті в день направлення відповідачем відмови від договору, тобто 07.11.2005, у останнього виникло грошове зобов'язання щодо виплати позивачеві плати за виконану частину роботи.

Як встановлено господарським судом, етап "Передпроектна пропозиція" виконаний позивачем на 80% і не був завершений з причини, які від нього не залежали, а саме через відсутність у відповідача рішення про землевідвід.

Відповідачем не подано доказів односторонньої відмови позивача від виконання робіт за договором.

Розбіжність між розрахунками позивача, викладеними у позовній заяві, та у листі відповідача від 28.02.2006 за № 06/204 полягає у відсотковому відношенні вартості робіт етапу "Передпроектна пропозиція" до загальної ціни договору.

При укладанні договору Генерального підряду №2-12/04 від 21.12.2004 досягнуто згоди щодо загальної ціни договору та ціни окремих його етапів, згідно якої вартість етапу "Передпроектна пропозиція" становить 864 000 гривень.

Твердження відповідача про відсутність у нього обов'язку оплатити виконані роботи, у зв'язку з відсутністю актів приймання-передачі виконаних робіт, судом не прийнято до уваги, оскільки, за висновком суду пунктом 4.8. договору Генерального підряду №2-12/04 від 21.12.2004 сторони обумовили, що акт приймання-передачі виконаних робіт підписується сторонами після повного завершення виконання відповідного етапу.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони для забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів здійснення оплати заборгованості, в тому числі в установлені строки суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу  України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що договір не передбачав сплати відповідачем будь-яких процентів річних від простроченої суми, до відповідача застосовані правові наслідки порушення зобов'язання, передбачені ч.2 ст.625 Цивільного кодексу  України.

Відповідач звернувся з зустрічним позовом у справі, в якому просить стягнути з позивача 375 000 грн. основного боргу - авансової оплати за договором № 2 - 12/04 від 21. 12. 2004 - 39 829 грн. 95 коп. пені, 4 148 грн. 30коп.  державного мита, 118 грн. витрат зі сплати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Господарським судом встановлено, що етап "Передпроектні пропозиції" виконаний позивачем на 80% і не завершений з причини, які від нього не залежали.

Враховуючи наявність в матеріалах справи копій листів, що свідчать про виконання позивачем робіт за договором у встановлені строки, листа від 07.11.2005 за № 05/1074 про відмову відповідача від договору та інших листів, твердження відповідача, викладене в зустрічному позові, про те, що позивач взагалі не виконував роботи за договором, а позивач відмовився від виконання робіт за договором в односторонньому порядку, у зв'язку з чим зобов'язаний повернути отримані за договором суми та сплатити пеню за порушення термінів виконання робіт встановлену договором, є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Твердження відповідача про те, що позивач в односторонньому порядку відмовився від виконання робіт за договором, не підтверджено. Лист відповідача від 07.11.2005 за №05/1074 підтверджує, що саме замовник, тобто, відповідач відмовився від договору.

Враховуючи, що порушення ПП "Л.Арт" умов договору Генерального підряду №2-12/04 від 21.12.2004, додаткової угоди № 1 до нього від 02.03.2005 та норм чинного законодавства не доведено, то суд правомірно дійшов висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом ТОВ БКФ "Граніт" задоволенню не підлягають.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що господарськими судами дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому судові рішення відповідають чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для їх  скасування  немає.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115, п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову від 02.08.2007 Київського апеляційного господарського суду зі справи №  4/336-16/123 залишити без змін.

Головуючий                                                          В.С. Божок

Судді                                                                         Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко