ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.07                                                                                        Справа №  10/82-12/115/06-17/94/07

Суддя

За позовною заявою: дочірнього підприємства “Пересувна механізована колона № 21” закритого акціонерного товариства “Запоріжжяводбуд”, 69063, м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, 20

до відповідача: відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, 71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Будівельників, 25

про визнання бездіяльністю відповідача в процесі виконання рішення арбітражного (господарського) суду Запорізької області від 23.05.01 незаконною та стягнення 162 061,68 грн.

суддя              Корсун В.Л.

Представники сторін:

Від позивача:       Прокопенко Є.А., дов. від 14.07.06 № 30;

Вайнер С.Б., дов. від 03.05.06 № 17;

Від відповідача:   Поліщук Д.В., дов. від 29.03.07 б/н;

Проценко Ю.А., дов. б/н та б/д

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області від 01.03.07 № 424 справу № 10/82-12/115/06 за позовом дочірнього підприємства “Пересувна механізована колона № 21” закритого акціонерного товариства “Запоріжжяводбуд” (надалі ДП “Пересувна механізована колона № 21” ЗАТ “Запоріжжяводбуд”) до відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області (далі ВДВС Енергодарського МУЮ) про визнання бездіяльністю відповідача в процесі виконання рішення арбітражного (господарського) суду Запорізької області від 23.05.01 незаконною та стягнення 162 061,68 грн. передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 01.03.07 справу прийнято до свого провадження, справі присвоєно                   № 10/82-12/115/06 - 17/94/07, розгляд справи призначено на 12.04.07, 25.04.07.

Ухвалою від 25.04.07 судом, в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), задоволено клопотання сторін, строк вирішення спору продовжено, розгляд справи відкладено на 16.05.07.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 30.05.07, 01.06.07, 02.07.07.

Ухвалою голови господарського суду Запорізької області від 01.06.07 строк вирішення спору у даній справі продовжено на один місяць, до 01.07.07.

Ухвалою суду від 01.06.07, відповідно до ст. 25 ГПК України, здійснено процесуальну заміну відповідача у справі - державної виконавчої служби у м. Енергодар Запорізької області на його правонаступника - відділ державної виконавчої служби Енергодарського  міського управління юстиції Запорізької області (71500, Запорізька о6ласть, м. Енергодар, вул. Будівельників, 25).

За клопотанням представників сторін строк вирішення спору продовжувався до 03.08.07, до 10.10.07, розгляд справи відкладався на 30.07.07 та на 09.10.07.

В судовому засіданні 09.10.07 оголошено перерву до 10.10.07.

В засіданні суду, яке відбулося 10.10.07, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі зазначивши наступне. Відділом державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції 13.06.01 за № 1480 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу арбітражного суду Запорізької області від 23.05.01 №1/4/435 про стягнення з ДП УБ ВАТ “Енергодарбуд” на користь ДП “Пересувна механізована колона № 21” ЗАТ “Запоріжжяводбуд” заборгованості, з урахуванням інфляційних витрат, в сумі 115 369,08 грн. та 6 128 грн. річних. 13.07.01 постановою цього ж відділу виконавчої служби була скасована постанова про відкриття виконавчого провадження. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.08.01 у справі №1/4/435 дії виконавчої служби були визнані незаконними, постанову від 13.07.01 скасовано, відділ виконавчої служби і зобов’язано виконати судове рішення. Постановою від 13.09.01 виконавче провадження з виконання вказаного наказу було відновлено. 03.12.01 начальником ВДВС Енергодарського МУЮ складено акт про відсутність майна у боржника та винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження”. Копія постанови з оригіналом наказу № 1/4/435 від 23.05.01 направлено ДП “Пересувна механізована колона № 21” ЗАТ “Запоріжжяводбуд”. 04.12.01 позивач звернувся  до господарського суду зі скаргою на постанову ВДВС Енергодарського МУЮ про повернення виконавчого документу. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.12.01 у задоволені скарги ДП “Пересувна механізована колона № 21” ЗАТ “Запоріжжяводбуд” відмовлено. 21.02.02 наказ господарського суду Запорізької області від 23.05.01 № 1/4/435 пред’явлений позивачем до виконання ВДВС Енергодарського МУЮ. 23.02.02 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню даного наказу. На підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 16.11.01 у справі № 5/4/462 про порушення провадження у справі про банкрутство відносно управління будівництва ВАТ “Енергодарбуд” виконавче провадження було зупинено і виконавчі дії не проводились до 23.07.02. Позивач вважає, що з моменту пред’явлення наказу суду до виконання, тобто з 21.02.02 по 23.07.02, ВДВС Енергодарського МУЮ не проводив жодних дій, передбачених Законом України “Про виконавче провадження”. 23.07.02 ВДВС Енергодарського МУЮ винесено постанову про закриття виконавчого провадження з підстав недостатності майна юридичної особи - боржника, що ліквідується, для задоволення вимог стягувача. Копія постанови з оригіналом наказу від 23.05.01 №1/4/435 направлено на адресу ліквідатора. Окрім того, позивач зазначає, що на момент виникнення процедури банкрутства ВАТ “Енергодарбуд” у власності останнього знаходилось близько 20 000 000 грн., а саме грошових коштів, майна та майнових прав. Доказом цього, на його твердження, є матеріали справи № 5/4/462 господарського суду Запорізької області. За таких обставин, на думку позивача, незаконна бездіяльність відповідача спричинила ДП “Пересувна механізована колона № 21” ЗАТ “Запоріжжяводбуд” збитки в сумі  162 061,68 грн. Заявою від 23.05.06 позивач доповнив позовні вимоги, просить суд визнати бездіяльність відповідача, в процесі виконання рішення арбітражного (господарського) суду Запорізької області від 23.05.01, незаконною. Заява надана відповідно до вимог ст. 22 ГПК України та прийнята судом до розгляду.

Позивач посилається, як на правову підставу своїх вимог до відповідача, на приписи ст. 1173 Цивільного кодексу України, ст. 86 Закону України “Про виконавче провадження”, просить позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзивах (у т.ч. від  16.05.07 та від 27.06.07 № 172/2) на позовну заяву. Вважає вимоги безпідставними та необґрунтованими виходячи з наступного. В силу ст. 1173 ЦК України, відшкодовується шкода завдана юридичній особі тільки незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади. Відповідно до законодавства, незаконність дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби встановлюється тільки ухвалою суду в порядку передбаченому ст. 121-2 ГПК України, або постановою суду в порядку передбаченому КАС України. На даний час жодним судовим рішенням дії або бездіяльність ВДВС Енергодарського МУЮ не визнані незаконними. Позивач, зазначивши про незаконність бездіяльності ВДВС Енергодарського МУЮ в період з 13.09.01 по 23.07.02, не надав суду жодного судового рішення, яким дії чи бездіяльність ВДВС визнані незаконними. Відповідач вказує, що незаконність дій ВДВС позивач обґрунтовує тією обставиною, що підчас розгляду справи № 5/4/462 було встановлено факт зазначення в ліквідаційному балансі ДП УБ ВАТ “Енергодарбуд” певного майна. Але, якщо підчас розгляду справи № 5/4/462 позивачу стало відомо про незаконність дій або бездіяльності відділу ДВС Енергодарського МУЮ, то він мав оскаржити такі дії чи бездіяльність відповідно до законодавства в судовому порядку. Проте, таким правом позивач не скористався. Крім того, на думку відповідача, позивач не скористався своїм правом ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця, як це передбачено ст. 11-1 Закону України “Про виконавче провадження”. Також, відповідач звернув увагу, що баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов’язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Тобто, право власності підприємства не може підтверджуватися балансом підприємства. На підставі наведеного, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням арбітражного суду Запорізької області від 23.05.01 у справі №1/4/435 стягнуто з управління будівництва ВАТ “Енергодарбуд” на користь ДП “Пересувна механізована колона № 21” ЗАТ “Запоріжжяводбуд” 115 369,08 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 6 128, 82 грн. річних. На виконання рішення виданий наказ від 23.05.01, який 12.06.01 був пред’явлений позивачем до виконання до ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області.

13.06.01 державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам та до суду, що видав виконавчий документ.

Постановою начальника ВДВС від 13.07.01 постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.06.01 була скасована. Наказ арбітражного суду від 23.05.01 № 1/4/435 та вищезгадана постанова від 13.07.01 направлені на адресу “Пересувна механізована колона № 21” ЗАТ “Запоріжжяводбуд”, про що свідчить лист від 17.07.01 № 1446.

23.07.01 ДП “Пересувна механізована колона № 21” ЗАТ “Запоріжжяводбуд” звернулось зі скаргою на дії ВДВС Енергодарського МУЮ до арбітражного суду Запорізької області. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.08.01 постанову ВДВС Енергодарського МУЮ від 13.07.01 скасовано та зобов’язано ВДВС Енергодарського МУЮ виконати рішення арбітражного суду Запорізької області від 23.05.01 по справі № 1/4/435.

13.09.01 позивач пред’явив наказ арбітражного суду Запорізької області від 23.05.01            № 1/4/435 до виконання в ВДВС Енергодарського МУЮ. В цей же день постановою ВДВС Енергодарського МУЮ було відновлено виконавче провадження та направлено вимогу керівнику ДП УБ ВАТ “Енергодарбуд” щодо надання інформації про баланс підприємства, розшифровку “01 рахунок”, відомості обігових коштів.

Листом від 21.09.01 ДП УБ “Енергодарбуд” повідомило ВДВС, що підприємство орендує основні засоби згідно з договором фінансового лізингу від 01.11.01 №22-ф та договору оперативної оренди від 01.01.99, а станом на 01.11.01 на балансі ДП УБ ВАТ “Енергодарбуд” значаться власні основні кошти на загальну суму 87 740,98 грн., а саме затрати на ремонт орендованих основних засобів. Інформація надана за підписом начальника та в.о. головного бухгалтера ДП УБ ВАТ “Енергодарбуд”.

03.12.01 начальником ВДВС Енергодарського МУЮ складено акт про відсутність майна у боржника та винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження”. Копія постанови з оригіналом наказу № 1/4/435 від 23.05.01 направлено ДП “Пересувна механізована колона № 21” ЗАТ  “Запоріжжяводбуд”, м. Запоріжжя.

ДП “Пересувна механізована колонна № 21” ЗАТ “Запоріжжяводбуд” звернулось до господарського суду Запорізької області зі скаргою від 04.12.01 на постанову ВДВС Енергодарського МУЮ про повернення виконавчого документу. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.12.01 у задоволені скарги ДП “Пересувна механізована колона № 21” ЗАТ “Запоріжжяводбуд” відмовлено. Судом встановлено, що дії ВДВС не суперечать діючому законодавству.

21.02.02 до ВДВС Енергодарського МУЮ надійшла заява від ДП “Пересувна механізована колона № 21” ЗАТ “Запоріжжяводбуд” про прийняття наказу від 23.05.01  № 1/4/435 до виконання.

23.02.02 ВДВС Енергодарського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу суду від 23.05.01 № 1/4/435.

На підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 16.11.01 № 5/4/462 про порушення провадження у справі про банкрутство відносно Управління будівництва ВАТ “Енергодарбуд”, згідно з п. 8 ст. 34 Закону України “Про виконавче провадження” (в редакції, що діяла на час винесення постанови), виконавче провадження було зупинено до вирішення справи по суті і виконавчі дії не проводились до 23.07.02.

У відповідності з вимогами ст. 36 цього Закону, під час зупинення виконавчого провадження виконавчі дії не провадяться, стягнення на майно не звертається.

Оскільки стосовно боржника було порушено провадження у справі про банкрутство, то дії ВДВС по зупиненню виконавчого провадження та не проведенню виконавчих дій до вирішення питання щодо боржника у справі про банкрутство, ґрунтуються на законі.

Зупинення виконавчих дій не оскаржувалось заявником.

Постановою господарського суду Запорізької області від 15.05.02 у справі № 5/4/462 Управління будівництва ВАТ “Енергодарбуд” було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. У зв’язку з цим, 23.07.02 начальником ВДВС Енергодарського МУЮ винесено постанову про закриття виконавчого провадження на підставі п. 4 ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження”, згідно з якою виконавче провадження підлягає закриттю державним виконавцем у випадках недостатності майна юридичної особи - боржника, що ліквідується, для задоволення вимог стягувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 цього Закону, у випадку ліквідації боржника - юридичної особи, в т.ч. внаслідок визнання боржника банкрутом, виконавчий документ передається до ліквідаційної комісії для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законодавством порядку.

Так, копія постанови з оригіналом наказу від 23.05.01 №1/4/435 направлено на адресу ліквідатора.

Постанова про закриття виконавчого провадження в 10 - денний строк до суду або начальнику відповідного відділу ДВС також не оскаржувалась стягувачем, як це передбачено ч. 3 ст. 37 “Закону України “Про виконавче провадження”.

Таким чином, ВДВС у зв’язку з визнанням боржника банкрутом і відкриттям ліквідаційної процедури обґрунтовано, на підставі діючого законодавства закрив виконавче провадження та направив наказ суду арбітражному керуючому, який судом був призначений ліквідатором боржника.

Крім того, відповідно до ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, позивач мав можливість протягом 30 днів від дня опублікування  в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство відносно ДП Управління будівництва ВАТ “Енергодарбуд” звернутись до господарського суду з письмовою заявою про включення його вимог до реєстру кредиторів. Однак, як свідчать матеріали справи, позивач з відповідною заявою до суду не звертався.

Позивач посилається на те, що державним виконавцем було не в повному обсязі перевірено майновий стан боржника (баланс тощо). Однак, у зв’язку з тим, що виконавче провадження було знищено, ВДВС направлено запит до МРЕВ ДАІ з метою отримання відповіді про зареєстровані за боржником автотранспортні засоби на момент знаходження виконавчого провадження на виконанні (01.09.01 - 15.03.04). Згідно з відповіддю на вищевказаний запит від 31.05.07, за вищевказаний період автотранспортні засоби за підприємством-боржником не були зареєстровані.

Стосовно нерухомості - в матеріалах ліквідаційного балансу 5/4/462 наявна довідка з БТІ датована 06.08.03 про те, що нерухоме майно за ДП “Управління будівництва” ВАТ “Енергодарбуд” не зареєстроване. Крім цього, в матеріалах ліквідаційного балансу 5/4/462 наявна відповідь з земельних ресурсів від 25.02.04 про те, що земельні ділянки за підприємством-боржником не зареєстровані.

Отже, враховуючи вищевказане, державним виконавцем правомірно було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання у зв’язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення, що також підтверджується актом державного виконавця про відсутність майна від 03.12.01.

Предметом даного спору є визнання бездіяльність відповідача, в процесі виконання рішення арбітражного (господарського) суду Запорізької області від 23.05.01, незаконною та стягнення збитків у розмірі 162 061,68 грн. Позивач посилається, як на правову підставу своїх вимог до відповідача, на приписи ст. 1173 Цивільного кодексу України, ст. 86 Закону України “Про виконавче провадження”.

Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Статтею 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 11 Закону України “Про державну виконавчу службу”, шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом.

Згідно приписів ст. 86 Закону України “Про виконавче провадження”, шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також  шкода, заподіяна  організації, підлягає відшкодуванню    особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, а тому предметом доказування є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Причому, належним доказом неправомірності дій (бездіяльності) державного виконавця, як правило, є відповідне рішення суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

Підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає складові елементи - шкоду, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв’язок.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На позивача покладається обов’язок доказати наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв’язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Позивач не довів суду, якою саме протиправною поведінкою відповідача йому заподіяно збитків, не надано доказів наявності такої протиправної поведінки з боку відповідача, не доведена вина останнього в невиконанні наказу суду. Дії ВДВС щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, які ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.08.01 у справі № 1/4/435 визнані незаконними, не перебували у причинному зв’язку з неотриманням позивачем сум, стягнутих за рішенням суду.

Проаналізувавши дії ВДВС на предмет відповідності їх діючому законодавству судом встановлено, що невиконання наказу суду пов’язане саме з процедурою банкрутства боржника, а  не з бездіяльністю ВДВС.

Окрім того, слід зазначити, що посилання позивача на той факт, що на момент виникнення процедури банкрутства ДП УБ ВАТ “Енергодарбуд” - 15.05.02, у власності останнього знаходилось близько 20 000 000 грн., а саме: грошових коштів, майна та майнових прав, що підтверджено ліквідаційним балансом  ДП УБ ВАТ “Енергодарбуд”, який міститься в матеріалах справи господарського суду Запорізької області № 5/4/462, судом до уваги не приймається, оскільки знаходження майна на балансі підприємства (організації) не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов’язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Тобто, право власності підприємства не може підтверджуватись балансом підприємства.

Згідно із нормами ст. 1173 ЦК України, на яку посилається позивач, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, за правилами даної норми закону, відшкодовується шкода завдана юридичній особі тільки незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади.

Як було зазначено вище, за приписами ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач, зазначивши про незаконність бездіяльності ВДВС в період з 13.09.01 по 23.07.02, не надав суду жодного рішення, яким дії чи бездіяльність ВДВС визнані незаконними.

За таких обставин, матеріалами справи не доведена вина відповідача в невиконанні наказу суду та причинний зв’язок між діями відповідача та наслідками, що настали для позивача.

Правомірна ж поведінка особи не може бути підставою для задоволення позову про відшкодування нею шкоди.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення того факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що спричинила шкоду (збитки) іншій особі.

Оскільки, під час розгляду даної справи судом не встановлено наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, за яке встановлена відповідальність у вигляді зобов’язання відшкодовувати матеріальну шкоду, у задоволені позовної вимоги про стягнення збитків в сумі 162 061,68 слід відмовити.

Суд також відмовляє в задоволені вимоги про визнання бездіяльність відповідача, в процесі виконання рішення арбітражного (господарського) суду Запорізької області від 23.05.01, незаконною, оскільки відповідно до законодавства незаконність дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби встановлюється тільки ухвалою суду в порядку, передбаченому ст. 121-2 ГПК України, або постановою суду в порядку передбаченому КАС України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі  відносяться на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                     В.Л. Корсун

Рішення суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання.

Рішення оформлено і підписано згідно з вимогами ст. 84 ГПК України 10.10.07