ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2007 р.
Справа № 3/541/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Л.В. Поліщук

Суддів: Л.І. Бандури, В.Б. Туренко.

На підставі розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду № 126 від 04.10.2007р. здійснена заміна судді Г.П. Разюк на суддю           Л.І. Бандуру.

При секретарі судового засідання –О.О. Соломахіній,

за участю представників сторін:

від позивача –О.М. Гроцький

від відповідача –не з’явився, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

АТВТ „Гілєя”, м. Первомайськ

на рішення господарського суду Миколаївської області від 09.08.2007р.

у справі № 3/541/07

за позовом ПСГП „ім. Партизанської іскри”, с. Кримка, Первомайський район, Миколаївська область

до АТВТ „Гілєя”, м. Первомайськ

про стягнення 41960,14грн.,

встановив:

ПСГП „ім. Партизанської іскри” звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з АТВТ „Гілєя” 41960,14грн. заборгованості за договором № 75/06 від 16.02.2006р., в сумі 38631,99грн., пені в сумі 3328,15грн. і 600,00грн., що складають витрати, пов’язані з оплатою адвокатських послуг.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 09.08.2007р. (суддя О.Г. Смородінова) позов задоволено. Рішення мотивовано тим, що відповідач порушив договірні зобов’язання в частині своєчасного та повного проведення розрахунку за отриманий товар та послуги, що підтверджено матеріалами справи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТВТ „Гілєя” звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки неповно були з’ясовані обставини, що мають значення для справи. Апеляційна скарга мотивована тим, що вартість та кількість переданого позивачем товару не відповідає умовам укладеного сторонами договору, так як передані за накладною № 276 від 04.10.2006р. цукрові буряки врожаю 2006р. в кількості 994,675т відпустилися позивачем та отримувались відповідачем не на виконання умов договору № 75/06                від 16.02.2006р.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши представника ПСГП „ім. Партизанської іскри”, дослідивши матеріали справи і перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

АТВТ „Гілєя” уклала з ПСГП „ім. Партизанської іскри” договір купівлі-продажу цукрових буряків врожаю 2006 року № 75/06 від 16.02.2006р. 16.09.2006р. сторони внесли зміни до вказаного договору і склали додаткові угоди № 1 та № 2, які є невід’ємною частиною договору № 75/06                                від 16.02.2006р. За умовами договору ПСГП „ім. Партизанської іскри” поставляє товар в обсязі 900 т в заліковій вазі в термін до 25.10.2006р. АТВТ „Гілєя” в свою чергу оплачує товар за ціною 235,00грн. за тонну не пізніше 20 днів від дня виконання ПСГП „ім. Партизанської іскри” своїх зобов’язань. Загальна вартість товару за договором складає 211500,00грн.

За накладною № 276 від 04.10.2006р. позивачем було передано, а АТВТ „Гілєя” прийнято 994,675 тонни цукрового буряку на загальну суму 228139,32грн. (а.с. 13).

Відповідно до п. 5.7 договору відповідач також повинен був відшкодувати позивачу витрати, пов’язані з перевезенням товару, що складає згідно рахунку № 19 від 04.10.2006р. і акту здачі-приймання робіт 5059,52грн. (а.с. 44-45).

АТВТ „Гілєя” сплатило позивачу 190000,00грн. платіжними дорученнями № 2213 від 11.10.2006р., № 2789 від 28.11.2006р. і № 3027             від 18.12.2006р., а також поставило згідно п. 5.4 договору жом на суму 3316,01грн. і вапно на суму 1250,00грн., а всього на загальну суму 194566,01грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений цукровий буряк за договором склала 38631,99грн., що підтверджено актом звірки взаємних розрахунків від 20.06.2007р., підписаним обома сторонами та засвідченими печатками підприємств (а.с.19).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, у встановлені строки і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що за порушення строків, передбачених у даному договорі Покупець зобов'язаний виплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Враховуючи, що відповідач своєчасно не розрахувався за отриманий за договором товар, позивач, керуючись умовами договору і нормами ЦК України, правомірно нарахував пеню в сумі 3328,15грн.

Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позов в повному обсязі і відповідно до положень ст. 49 ГПК України стягнув з відповідача витрати, пов'язані зі сплатою позивачем послуг адвоката.

Заперечення скаржника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що цукровий буряк був поставлений йому не за умовами договору, так як кількість товару була більшою, а ціна меншою, ніж зазначено в договорі, апеляційна інстанція відхиляє, так як відповідач прийняв товар за накладною без заперечень і підписав акт звірки. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що інших договорів між сторонами не було, та інші поставки товару не відбувалися.

Також не заслуговує на увагу посилання АТВТ „Гілея” на те, що позивач не довів, що особа, яка представляла його інтереси в суді, є адвокатом, а суд прийняв рішення про стягнення витрат на оплату послуг адвоката, не перевіривши ці обставини, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Статтею 49 ГПК України передбачено, що суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката, покладаються при задоволені позову на відповідача.

Матеріали справи містять свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 304 видане 21.11.2003р. гр. Гродському О.М. який представляв інтереси позивача в суді першої інстанції, квитанцію № 125 від 21.06.2007р. про сплату позивачем адвокату Гродському О.М. 600,00грн. за юридичну допомогу. Отже, матеріалами справи доведені витрати по сплаті послуг адвоката.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів –

постановила:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 09.08.2007р. у справі № 3/541/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Поліщук

Суддя                                                                                          Л.І. Бандура

Суддя                                                                                          В.Б. Туренко