СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.09.07                                                                                 Справа № 11/460ад.

Господарський суд Луганської області у складі судді Москаленко М.О., при секретарі Мелеховій О.С., розглянувши справу № 11/460ад за позовом

Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Луч Луганської області

до Хімічного казенного об»єднання імені Г.І. Петровського, м. Красний Луч  Луганської області

про стягнення 436608 грн. 08 коп.

за участю представників сторін:

від позивача -  Приймак Е.Д., дов. №  38/07-13 від 03.01.2007,  Кабанець С.В., дов. б/н від 19.01.2007, Співакова І.О., дов. № 5117/09-13

від відповідача – Чипізубова І.А., дов. № 113 від 29.12.2006

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача  436608 грн. 08 коп. витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

В судовому засіданні 20.09.2007 було оголошено перерву до 24.09.2007,           09 годин 30 хвилин.

Позовні вимоги  обґрунтовані позивачем тим, що у відповідності з частиною 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 № 1058-ІV (далі за текстом –Закон  № 1058) підприємства незалежно від форм власності та господарювання  вносять плату  до Пенсійного фонду України  на покриття витрат на виплату пенсій за віком на пільгових умовах у відповідності з наданими їм органами Пенсійного фонду України розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»- «з»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Посилаючись на несплату відповідачем  сум за відповідними розрахунками, позивач виклав вимогу про стягнення з відповідача  436608 грн.            08 коп. у рахунок відшкодування виплачених пільгових пенсій за 2006 рік.

Письмовим відзивом на адміністративний позов, наявним у матеріалах справи, а також додатковими письмовими поясненнями відповідач проти вимог адміністративного позову заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість, а  саме на такі обставини:

- відповідач є підприємством, працівники якого зайняті на роботах зі шкідливими й небезпечними, з особливо шкідливими і небезпечними умовами праці за списками №№1,2 виробництв, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом міністрів України та результатами атестації робочих місць, на посадах, які надають право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах. У порушення вимог пунктів 6.4, 6.5 Інструкції, затвердженої Постановою  Правління Пенсійного фонду  України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві  юстиції України 16.01.2004 № 64/8663 позивачем до 20.01.2007 на адресу відповідача не було направлено розрахунок фактичних витрат позивача у 2006 році зі сплати та доставки пільгових пенсій з вимогою про відшкодування зазначених у ньому сум;

- розрахунок суми позову відповідачем документально не обґрунтований, тому відповідачеві невідомо, чи є особи, стосовно яких він зобов»язаний компенсувати витрати позивача, працівниками підприємства; позивачем неправомірно заявлені вимоги про стягнення з відповідача витрат усього минулого року, оскільки згідно норм Інструкції дана сума компенсується рівномірно щомісячно, тому  на момент подання адміністративного позову позивач має право винятково на компенсацію  в межах декількох місяців року, оскільки він не завершився;

- у відповідності зі ст. 613 Цивільного кодексу України позивач є кредитором, що построчив, оскільки не зробив дій, вставлених законодавством, до здійснення яких відповідач не має можливості виконувати в установлений термін свої зобов'язання з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій;

- у зв'язку з невідповідністю вимогам Інструкції розрахунку  на січень –грудень 2007 року, надісланого позивачем 24.01.2007, відповідач не узгодив дані зобов'язання, повернувши неправомірно спрямований документ з вимогами усунути порушення вимог Інструкції в його оформленні та направив відповідну скаргу, чим фактично розпочав процедуру апеляційного узгодження зобов'язань з відшкодування витрат Пенсійного фонду України згідно  з вимогами Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані сторонами у  справі докази, вислухавши представників сторін та заявника, суд встановив таке.

Відповідач у даній адміністративній справі є платником збору на загальнообов’язкове пенсійне страхування в Управлінні Пенсійного фонду України в  м. Красний Луч  Луганської області.

Пунктом 2 Заключних положень Закону № 1058 передбачено, що підприємства та організації з грошових коштів, які призначені на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, яка покриває витрати на виплату та доставку пенсій. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності Законом № 1058 та встановлений Інструкцією «Про порядок  обчислення і сплати страхувальниками  та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України», затвердженою Постановою  Правління Пенсійного фонду  України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві  юстиції України 16.01.2004 № 64/8663 (далі за текстом –Інструкція).

Установлено єдиний порядок для відшкодування пенсій, призначених відповідно з пунктами  «а», «б»- «з»статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Порядок відшкодування Пенсійному фонду витрат на виплату та доставку пенсій регулюється пунктом 6 Інструкції.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається на підставі відомостей відділів  з призначення пенсій відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

У відповідності з пунктом 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, витрати по оплаті пільгових пенсій відшкодовуються Пенсійному фонду за рахунок відповідних підприємств.

Згідно з матеріалами справи суму боргу, пред'явлену до стягнення, складають фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за списком №2, за період з 01.01.2006 по  01.07.2007.

Розмір витрат позивача на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»- «з»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», аз 2006 рік позивачем обґрунтовується відповідним розрахунком, що був надісланий на адресу відповідача у справі у січні 2006 року. В подальшому на виконання вимог пункту 6.8 Інструкції позивачем на адресу відповідача у справі протягом 2006 року надсилалися скориговані розрахунки витрат на виплату та доставки пенсій ( том 1, а.с. 12 -13, 16-49).

У січні 2007 року позивачем у даній адміністративній справі було складено  розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону 1058 в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»- «з»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»за січень –грудень 2007 року, тобто на 2007 рік ( том 1, а.с. 14).

Суми витрат, що підлягають відшкодуванню та заявлені до стягнення за даним адміністративним позовом, підтверджені наданими позивачем у справі довідками відповідних управлінь Пенсійного фонду України,  якими здійснювалося оформлення документів щодо призначення пенсій особам, вказаним у розрахунках витрат (вказані розрахунки витрат стали підставою даного адміністративного позову) та іншими матеріалами (протоколами про призначення пенсій, довідками, що підтверджують пільговий стаж особи, довідками про щомісячний розмір пенсій відповідних осіб).

З урахуванням викладеного судом не приймаються до уваги твердження відповідача у даній адміністративній справі про те, що йому невідомо, чи є особи, стосовно яких він зобов'язаний компенсувати витрати позивача, працівниками підприємства. Документи, що підтверджують право осіб, зазначених у розрахунку суми даного адміністративного позову, на отримання пенсій на пільгових умовах, є наявними на підприємстві відповідача, а  також у належних копіях під час судового розгляду даної справи були надані йому позивачем.

Спростовуються також матеріалами справи, зокрема, письмовим уточненням позивача б/н від 24.09.2007, доводи відповідача стосовно періоду, за який позивачем заявлена до стягнення сума витрат. Так, згідно доводів відповідача, позивачем заявлено до стягнення суми витрат за 2006 та 2007 роки, в той час як у відповідності з наданими розрахунками, розрахунком суми адміністративного позову та письмовим уточненням позивача до стягнення заявлені витрати за період з 01.01.2006 по 01.07.2007.

Доводи відповідача щодо неотримання ним розрахунків сум фактичних витрат позивача на виплату та доставку пенсій також спростовуються матеріалами справи, зокрема, письмовими поясненнями самого відповідача.

Крім того, під час розгляду даної справи склад витрат та визначені розрахунками особи відповідачем не оспорювалися.

Є безпідставними також твердження відповідача у  справі щодо недодержання позивачем встановленої форми складання та строків направлення розрахунків витрат на його адресу.

Розрахунок сум витрат на 2007 рік був надісланий  відповідачеві 24.01.2007, що не заперечується відповідачем, тобто з порушенням встановленого законом терміну, проте вказаний факт не впливає на дійсність вказаного розрахунку.

Як свідчать матеріали справи, форма надісланих на адресу відповідача розрахунків, якими позивач обґрунтовує вимоги адміністративного позову, відповідає вимогам  Інструкції, а саме додаткам до неї.

Отже, доведена матеріалами справи, її обставинами правомірність формування зазначених розрахунків доводить безпідставність заперечень відповідача стосовно невідповідності цих розрахунків вимогам закону.

Посилання відповідача на приписи Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000  є необґрунтованим,  оскільки відповідно до пункту 4 ст. 18 Закону № 1058 страхові внески не включаються до складу податків (інших обов'язкових платежів), що складають систему оподаткування, а також на ці внески не поширюється податкове законодавство. Згідно з пунктом 15 Прикінцевих положень Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність з цим Законом закони України та інші нормативно –правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином,  ототожнення інституту узгодження зобов'язань, що існує в межах податкових відносин, на чому наполягає відповідач у справі, з зазначеним позивачем видом збору є неприпустимим.

Крім того,  є необґрунтованими посилання відповідача на приписи  ст. 613 Цивільного кодексу України, оскільки у відповідності до ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому власному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Відносини між сторонами у даній адміністративній справі   регулюються Законом № 1058 та Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином,  матеріали справи, а також її фактичні обставини свідчать про наявність у відповідача обов'язку щодо сплати  зазначених в адміністративному позові витрат на виплату та доставку пільгових пенсій; розмір вказаних витрат підтверджений відповідними розрахунками, а також іншими наявними у матеріалах справи документами.

За таких обставин  вимоги адміністративного позову є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки прокурор звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у таких випадках.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що повний текст постанови буде виготовлений та підписаний у п’ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 94, 98, 112, 157, 158, 160 –163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  –

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити  у повному обсязі.

2.Стягнути з Хімічного казенного об'єднання імені Г.І. Петровського, м. Петровське Луганської області, вул. Леніна, 1, код 14312683,  на   користь  управління   Пенсійного  фонду України   в м. Красний Луч Луганської області,         м. Красний Луч Луганської області, вул. Гірна, 2, код 21792399, витрати на виплату та доставку пільгових пенсій  у сумі 436608 грн. 08 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржене судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано  01.10.2007.

Суддя                                                                               М.О. Москаленко