ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

13.11.2007                                                                                          Справа  № 2/196

За позовом державного підприємства „Великобичківське лісомисливське господарство”, смт. Великий Бичків

ДО товариства з обмеженою відповідальністю „Лемо”

Про стягнення суми 32 573 грн. заборгованості  за умовами мирової угоди

(позовні вимоги викладено у відповідності до заяви позивача поданої в порядку вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України)

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача – Кісь Б.С. –представник за дорученням від 09.10.07р.

від відповідача –Рачинський З.В. –директор

СУТЬ СПОРУ: стягнення суми 32 574 грн. заборгованості  за умовами мирової угоди

Представник позивача просить задоволити позов по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на обґрунтованість його вимог матеріалами справи. Зокрема, посилаючись на підтвердження факту порушення відповідачем умови мирової угоди від 17.08.2006р., затвердженої ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.09.2006року, вважає, що у суду не має  жодних  підстав не задоволити його вимоги так як вони є законними і в повному обсязі  обґрунтованими. Разом з тим, враховуючи заперечення відповідача та наведені ним у підтвердження своїх доводів певні обставини не заперечує стосовно надання судом відстрочки виконання даного рішення суду в термін до двох місяців.

Представник відповідача заперечує з приводу задоволення заявлених вимог позивача в повному обсязі. В судовому засіданні ним було подано  заперечення на позовну заяву, де він вказує що відповідач не має жодних зобов’язань перед позивачем і просить суд визнати відповідача ТзОВ „Лемо” таким, що виконало свої зобов’язання перед позивачем ДП „Великобичківське ЛМГ”. Разом з тим, враховуючи наведені представником позивача мотиви в обґрунтування своїх доводів, в судовому засіданні представником відповідача подано заяву про відстрочення виконання даного рішення  терміном на 2 (два) місяці.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення  представників сторін, суд встановив:

17.08.2006 року між ДП „Великобичківський ЛМГ” в особі директора Романа Д.І. та ТзОВ „Лемо” в особі директора підприємства Рачинського З.В. була складена і підписана мирова угода, за умовами якої, станом  на 17.08.2006 р., ТзОВ „Лемо” боргує  ДП „Великобичківський ЛМГ” суму 22 000 грн. та судові і інші витрати  - 573 грн. (судові витрати –348 грн., інші –проїзд до суду , добові (3 поїздки) –225 грн.).  Загальна сума боргу складає  22 573грн. Вище вказану суму ТзОВ „Лемо”

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 13.11.2007 року по справі №2/196

зобов’язується повернути ДП „Великобичківський ЛМГ” до 01.11.2006 р. При несплаті боргу  до 01.11.2006 р. ТзОВ „Лемо” зобов’язується також оплачувати  ДП „Великобичківський ЛМГ” штрафні санкції в розмірі 5% від суми боргу за кожен день прострочки. Станом на 01.09.2007 р. згідно поданого позивачем розрахунку сума боргу і штрафних санкцій  становить 32573 грн. (в т.ч. штрафних санкцій  10000 грн).

31.08.2007р. позивачем було направлено відповідачу письмову  претензію про необхідність, з огляду на умови мирової угоди,  ТзОВ „Лемо” сплатити на користь ДП „Великобичківське ЛМГ” суму 22 573,00 грн. Також вказано на те, що крім того, згідно п.3 Мирової угоди ТзОВ „Лемо”  зобов’язується  оплачувати  ДП „Великобичківське ЛМГ”  штрафні санкції в розмірі 5 % від суми боргу  за кожен день прострочки від 01.11.2006 р. Враховуючи наведене, позивач просить відповідача у строк до 15.09.2007р. перевести суму 365683грн. на розрахунковий рахунок ДП „Великобичківське  ЛМГ” та попереджає, що при порушенні даної умови буде змушений звернутися в Господарський суд  для примусового виконання рішення суду.

Аналізуючи доводи сторін з приводу виконання договірних відносин та наявні у справі матеріали, суд констатує наступне.

Між позивачем і відповідачем існували господарські відносини. В результаті обставин, що склалися у відповідача перед позивачем виникли зобов’язання господарського характеру. Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі ГКУ) господарським  визнається  зобов'язання, що виникає між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  цим  Кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити   гроші,   надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від  зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України (надалі ЦКУ) зобов'язанням є  правовідношення, в якому  одна  сторона (боржник) зобов'язана вчинити на   користь   другої  сторони (кредитора) певну дію (передати  майно, виконати  роботу,  надати послугу,  сплатити  гроші  тощо) або утриматися від певної дії,  а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, а також ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільні законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором,  законом. З вищенаведеного випливає, що відповідач порушив  ряд норм чинного законодавства (ст..173, 193 ГПК України, ст.. 509,525,526  ЦК України )

Відповідно до ст. 231, ст.232 ГКУ штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми  (неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил  здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції застосовуються в розмірах визначених законом або  договором   у відсотковому  відношенні  до суми невиконаної частини зобов'язання або  у  певній,  визначеній  грошовій  сумі,  або  у  відсотковому відношенні   до  суми  зобов'язання  незалежно  від  ступеня  його виконання,  або у кратному розмірі  до

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 13.11.2007 року по справі №2/196

вартості  товарів  (робіт, послуг). Штрафні  санкції   за   порушення   грошових   зобов'язань встановлюються  у  відсотках,  розмір  яких визначається обліковою ставкою Національного банку України,  за  увесь  час  користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських   відносинах за порушення зобов'язань, визначається відповідним суб'єктом господарювання  -  господарською організацією.

Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган,  наділений   господарською  компетенцією.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, наявний факт порушення ТзОВ „Лемо” умов мирової угоди від 04.09.2006р. стосовно здійснення у строк до 01.11.2006 року оплати суму 22000грн. боргу та 573грн. на часткове відшкодування судових витрат, а всього 22573грн., яка підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Разом з тим, позивач у відповідності до пункту 3 мирової угоди просить стягнути з відповідача суму 10000грн. штрафних санкцій за період прострочки та вказує на те, що матеріалами справи доведено, а відповідачем не спростовано наведених ним доводів в обґрунтування заявлених вимог.

З огляду на вищевикладене та враховуючи наявність прострочення  виконання відповідачем грошового зобов’язання, узгодження суми неустойки за період прострочення за умовами мирової угоди від 04.09.2006р., позовні вимоги про стягнення суми 32573грн., в  тому числі 22573грн. боргу за мировою угодою та 10000грн. штрафних санкцій підлягають задоволенню повністю.

Разом з тим, враховуючи мотиви, наведені відповідачем в обґрунтування поданої ним заяви про відстрочку виконання рішення суду (існування певної дебіторської заборгованості державних установ за поставлений мазут та важке (скрутне) фінансове становище відповідача), її погодження представником позивача, суд вважає за необхідне, як виняток, заяву відповідача задоволити та відстрочити виконання рішення суду строком на 2 (два) місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82 –85, 121 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Лемо” (Закарпатська область, м. Рахів,  вул.Миру, 31/4 , код. 22091167)  на користь ДП „Великобичківське ЛМГ”, (Закарпатська область, Рахівський район, смт. Великий Бичків, вул. Промислова, 39 , код. 2211467)  загальну суму боргу 32 573грн., з них   22 573  –сума основного боргу і 10 000 грн штрафних санкцій,  а також суму 326,00 грн.  у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Виконання рішення відстрочити строком на 2 (два) місяці.

3. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського  процесуального  кодексу  України.

Суддя                                                 О.Ф. Ремецькі