ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.
№ 15/17-07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого,
Волковицької Н.О.,
Рогач Л.І.

за участю представників:

позивача
не з’явились (про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином)

відповідача
не з’явились (про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Донснаб"

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 06.08.2007 р.

у справі
№ 15/17-07
господарського суду Харківської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Донснаб"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест"

про
повернення 101640грн. попередньої оплати та стягнення 101640грн. штрафу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Донснаб" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест" про стягнення 101640грн. попередньої оплати та 101640грн. штрафу за її несвоєчасне повернення, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо продажу сільськогосподарської продукції, в зв'язку з чим наступають наслідки, передбачені умовами договору та статтями 526, 655, 693 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України.

Відповідач до прийняття судового рішення в даній справі повернув позивачу одержані в якості попередньої оплати 101640грн., письмово позиції по суті позову не виклав.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.05.2007р.                 (суддя Савченко А.А.) позов задоволено частково; з відповідача на користь  позивача стягнуто 101640грн. штрафу за несвоєчасне повернення попередньої оплати, 2150,80грн. судових витрат; в решті позовних вимог провадження у справі припинено на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в частині задоволення позовних вимог вмотивовано встановленими обставинами справи щодо порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань згідно гарантійного листа від 02.11.2006р. № 173 про повернення одержаної суми попередньої оплати у строк до 15.11.2006р., умовами укладеного договору на закупку сільськогосподарської продукції, якими передбачено відповідальність відповідача (продавця) за порушення строків повернення попередньої оплати, статтею  526 Цивільного кодексу України.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.08.2007р. (судді: Могилєвкін Ю.О., –головуючий, Пушай В.І., Такмаков Ю.В.) рішення місцевого господарського суду змінено; рішення від 22.05.2007р. по справі № 15/17-07 скасовано в частині стягнення 86396грн. штрафу та в позові в цій частині відмовлено; в іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Скасовуючи рішення та відмовляючи в стягнення 86396грн. штрафу, апеляційний господарський суд відзначив, що судом першої інстанції не враховано приписи статті 233 Господарського процесуального кодексу України щодо права суду за певних обставин зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню з боржника; встановивши відсутність доказів, що свідчать про значні витрати чи збитки кредитора, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість зменшити розмір штрафних санкцій до 15244грн., застосувавши пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційної інстанції та залишити без змін рішення господарського суду першої інстанції. Касаційну скаргу вмотивовано доводами про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права при визначенні наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню з відповідача, а саме пункту 3 статті 83, статті 104 господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України, оскільки судом не вказано, які саме обставини є винятковими для зменшення штрафу та безпідставно покладено обов'язок довести розмір заподіяних внаслідок неналежного виконання зобов'язання збитків на кредитора.

Відповідач письмового відзиву на касаційну скаргу не надав; сторони не скористалися правом на участь представників у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1117  Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі фактичних встановлених обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, сторонами було укладено договір на закупівлю сільськогосподарської продукції від 21.06.2006р., відповідно до умов якого позивач зобов'язався здійснити повну передоплату продукції в сумі 101640грн., а відповідач зобов'язався передати у власність позивача продукцію врожаю 2006р. в порядку та на умовах, вказаних у договорі, на відповідну суму.

Умовами договору передбачено право позивача на одностороннє розірвання договору у випадку порушення строків поставки продукції з поверненням суми попередньої оплати та штраф за несвоєчасне повернення суми попередньої оплати у розмірі 100% від загальної вартості продукції.

Також судами попередніх інстанцій було встановлено, що платіжним дорученням № 144 від 14.07.2006р. позивач перерахував відповідачу 101640грн., натомість відповідач продукцію (пшеницю третього класу в кількості 338,800тн) в обумовлені строки не передав.

У відповідності до пункту 4.1.4 договору та статті 693 Цивільного кодексу України позивач листом від 04.09.2006р. повідомив відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку та заявив вимогу про повернення суми попередньої оплати.

Гарантійним листом від 02.11.2006р. відповідач зобов'язався повернути суму попередньої оплати до 15.11.2006р., чого, однак, не зробив, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Припиняючи провадження у справі суди правомірно послались на ту обставину, що після порушення провадження у справі відповідач в період з лютого по травень 2007р. повернув суму попередньої оплати.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення суми штрафу, суди встановили обґрунтованість застосування договірної відповідальності. Водночас, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення належної до стягнення з боржника суми штрафу відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, оскільки основний борг відповідачем сплачено самостійно, а сума штрафних санкцій є надмірно великою порівняно з збитками кредитора.

За частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України  у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі  порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити штрафні санкції, взявши до уваги ступінь виконання зобов’язання боржником, майновий стан сторін, що беруть участь у зобов’язанні, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Приймаючи рішення в зазначеній частині, господарський суд, з’ясував наявність обставин, які відповідно до статті 233 Господарського кодексу України можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, та зменшив вдвічі штрафні санкції, що підлягали застосуванню.

Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, повторно розглядаючи справу у повному обсязі, повно з’ясував обставини, які мали значення для її правильного розгляду та правильно застосував норми матеріального та процесуального права; розглянув та обґрунтовано відхилив наведені в апеляційній скарзі доводи, змінив судове рішення відповідно до результатів розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, рішення є законним  тоді,  коли  суд,  виконавши  всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,  вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і   правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням статті 105 Господарського процесуального кодексу України  та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Доводи, наведені скаржниками в частині оцінки наявності чи відсутності підстав для зменшення належної до стягнення суми штрафних санкцій, виходять за межі повноважень касаційної інстанції, тому підстав для скасування постанови з наведених у касаційній скарзі мотивів судова колегія не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського  процесуального кодексу України, Вищий  господарський суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Донснаб" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.08.2007 року у справі № 15/17-07 господарського суду Харківської області залишити без змін.

Головуючий                                                  Т. Дроботова

Судді:                                                                                          Н. Волковицька

Л. Рогач