ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

16.10.07                                                                                           Справа№ 13/264А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л. Л., при секретарі Малюшевському А. П., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: ТзОВ „Термоспецбуд”, м.Львів

до відповідача: ДПІ у Шевченківському районі м.Львова, м.Львів

про скасування податкових повідомлень-рішень

Представники сторін:

Від позивача: не з”явився

Від відповідача: Мельничук В.А. –гол.держ.под.інсп. юр.відділу

Суть спору:

на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява ТзОВ „Термоспецбуд”, м.Львів до ДПІ у Шевченківському районі м.Львова, м.Львів про скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивачем не забезпечено участі в судовому засіданні уповноваженого представника, подано клопотання від 15.10.07р.  про відкладення розгляду справи з огляду на неможливість забезпечення такого представника. Проте, клопотання про відкладення розгляду справи не обгрунтоване належним чином та не свідчить про поважність причин незабезпечення участі уповноваженого представника, тому судом в його задоволенні відмовлено.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити з підстав наведених у відзиві. Ним, зокрема, наголошено на правомірності висновків акту перевірки, що вказує на правомірність спірних податкових повідомлень.

Розглянувши наявні у справі матеріали, подані сторонами докази, заслухавши заперечення представника відповідача, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова проведено документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю „Термоспецбуд” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2003 року по 30.09.2006 року. При проведенні перевірки встановлено ряд порушень податкового законодавства, про що складено акт від 08.02.2007 року № 227/7/23-031/30995150, за висновками якого за перевірений період Позивачем завищено валові витрати на 148847 грн. та податкового кредиту з податку на додану вартість на 29769,33 грн. за результатами податкового обліку господарських операцій з субпідрядних робіт. На підставі зазначеного акту Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 24.02.2007 року № /0/4510, яким підприємству визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість 29769,33 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 14885 грн. та № /0/4512, яким підприємству визначено суму податкового зобов’язання з податку на прибуток 37212 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 18606 грн.. За результатами адміністративного оскарження Позивачем вказаних податкових повідомлень, Відповідачем винесено нові податкові повідомлення-рішення від 10.07.2007 року № 22300/2 та № 32300/2, якими не змінено суми донарахувань податкових зобов’язань та штрафних санкцій.

При винесенні постанови суд виходив з наступного.

Як вбачається із акту, на підставі якого Відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, перевіркою правильності визначення валових витрат встановлено завищення за період, що перевірявся суми валових витрат на 148847 грн. та податкового кредиту з податку на додану вартість на 29769,33 грн. Даний висновок податковим органом зроблено за результатами правової оцінки правильності ведення податкового обліку господарських операцій за договором субпідряду № 2 від 14.09.2004 року, який ТзОВ „Термоспецбуд” укладено з ПП „Будпостачоб’єкт”. Відповідно до даного договору підрядник (позивач) доручив ПП „Будпостачоб’єкт” як субпідряднику виконання частини будівельно-монтажних робіт по будівництву житлового будинку у м.Львові по вул.К.Левицького,97.

До перевірки надано акти та довідки приймання виконаних робіт складені зазначеними вище контрагентами, однак при цьому податковим органом в акті перевірки зафіксовано той факт, що до перевірки Позивачем не надано проектно-кошторисної документації, яка, як вважає податковий орган, є первинною документацією, яка є передумовою для складання відповідних актів прийому передачі будівельних робіт. Крім того, Відповідачем в акті перевірки наголошено на тому, що виконання робіт, зазначених в актах та довідках, вимагає залучення певної кількості працівників відповідної кваліфікації. Натомість, податковим органом встановлено, що ПП „Будпостачоб’єкт” за час діяльності працювала лише одна особа. Натомість, у вказаних актах відсутня інформація про те, що для проведення робіт залучалися будь-які субпідрядники. Крім того, як зазначає Відповідач, в актах та довідках не зазначена дата та місце складання, посади, прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, а самі акти виконаних робіт оформлені ТзОВ „Термоспецбуд” та ПП „Будпостачоб’єкт” є ідентичними і відрізняються лише вартістю матеріалів. Відповідачем в акті перевірки також зауважено, що доходу від проведення даної операції ТзОВ „Термоспецбуд” не отримувало.

Тому, податковим органом зроблено висновок, який полягає у непідтвердженості валових витрат та податкового кредиту, які сформовані Позивачем за вказаними вище актами, оскільки такі акти приймання виконаних робіт складені з порушенням вимог Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України  від 24.05.1998 р. № 88 (із змінами та доповненнями), що не може бути підставою для віднесення даних послуг до складу валових витрат.

Враховуючи вищеописані факти, висновки податкового органу, які стали підставою для донарахування Позивачу сум податкових зобов’язань слід вважати правомірними, виходячи із наступного.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, валові витрати виробництва та обігу складають суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній, або нематеріальній формах здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), що придбаваються таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Господарська діяльність, як передбачено п.1.32 ст.1 даного Закону - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Підпунктом 5.2.1. п.5.2 ст.5 вказаного Закону передбачено правило, за яким до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв’язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції.

Відповідно до вимог правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.-1-1-2000, затверджених наказом № 174 від 27.08.2000 року (із змінами та доповненнями) та п.1 Наказу Державного комітету статистики України від 21.06.2002 року № 237/5 “Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві”, будівельні та монтажні роботи, роботи з капітального та поточного ремонту будівель та споруд та інші підрядні роботи за рахунок всіх джерел фінансування виконуються у відповідності з проектно-кошторисною документацією та вимог ДБНіП. П.2 вищезазначених Правил передбачено, що для визначення кошторисної вартості будівництва проектованих підприємств, будівель, споруд або їх черг складається інвесторська кошторисна документація. Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначає Закон України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.

Пунктом 2 ст.3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, бухгалтерський облік є обов’язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку”.

Пункт 9.2 ст.9 цього ж Закону встановлю, що первинні документи повинні мати такі обов’язкові реквізити: назву документу; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Організація бухгалтерського обліку на підприємстві обумовлена статтею 8 Закону, нормами якої визначено організацію бухгалтерського обліку на підприємстві, а також відповідальність за неї як компетенцію його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Згідно із зазначеною статтею підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства та обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій.

Згідно п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Тобто право платника податків на віднесення до складу валових витрат Законом прямо ставиться в залежність від того, чи є в наявності первинний документ, який відображає факт здійснення певної господарської операції (дії або події, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства). Акт прийому передачі виконаних робіт, будучи первинним документом та підставою формування валових витрат у зв’язку із здійсненням господарської діяльності, повинен містити відомості про дії та події, оформлені цим документом.

Згідно ж з п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту. Тому ТзОВ „Термоспецбуд” за вказаними операціями зайво сформовано податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 29769,33 грн.

Аналізуючи копії документів, що містять інформацію про кошторис робіт, які позивачем додано до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що дані документи не можна вважати належними та допустимими доказами по справі, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Позивачем документально не підтверджено підстав не подання відповідних кошторисних документів до перевірки та не спростовано самого твердження податкового органу щодо відсутності відповідної первинної документації на момент проведення перевірки на підприємстві. Крім того, неналежне виконання позивачем своїх процесуальних обов’язків щодо участі в розгляді справи та невикористання процесуальних прав щодо доказування дозволяє суду зробити висновок про непідтвердженість валових витрат на момент перевірки, що з огляду на норму п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” свідчить про правомірність висновків акту перевірки та донарахування сум податкових зобов’язань.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 122-124, 127, 130, 135, 142, 151-154, 160, 161, 163, 167 КАС України

постановив:

1.В задоволенні позову відмовити повністю.

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст. 186 та 254 КАС України.

Суддя                                                                                                       Станько Л.Л.