ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  20-11/330-15/905

06.11.07

За позовом         Державного підприємства "Севастопольське управління океанічного риболовства"

до                       Закритого акціонерного товариства "Севастопольська рибодобувна компанія"

третя особа       Товариство з обмеженою відповідальністю "АФК Юніверсал Консалтинг"

про                     стягнення 1 166 681,26 грн.

За зустрічним

позовом            Закритого акціонерного товариства "Севастопольська рибодобувна

компанія"

до                        Державного підприємства "Севастопольське управління океанічного

риболовства"

про                       визнання угоди недійсною

Суддя  Хоменко М.Г.

Представники:

від позивача   - не з"явилися (у попередніх засіданнях були присутні представники Басюк А.Г., Товаченко, Пецик Л.В.)

від відповідача - Чучков О.Є.

третя особа       -  не з"явилися ( у попередніх засіданнях була присутня представник Серпутько Г.М.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Господарського суду міста Севастополя від 23.11.2005 порушено провадження у справі № 20-11/330 за позовом Державного підприємства „Севастопольське управління океанічного риболовства” до Закритого акціонерного товариства „Севастопольська рибодобувна компанія” про стягнення 1 166 681,26 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу рослинної олії від 30.12.2002 № 30/12/02.

Ухвалою Господарського суду міста Севастополя від 06.12.2005 матеріали вказаної справи надіслано за підсудністю до Господарського суду міста Києва, ухвалою якого від 16.12.2005 справу прийнято до провадження судді Хоменка М.Г. з присвоєнням їй номеру 20-11/330-15/905.

Відповідно до поданого клопотання сторін ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2006 продовжено строк розгляду справи № 20-11/330-15/905.

За клопотанням сторін розгляд прави неодноразово відкладався та оголошувалися перерви відповідно до чинного законодавства.

У відзиві на позовну заяву та поданій відповідачем зустрічній позовній заяві відповідач вказав, що за спірним договором купівлі-продажу була передана рослинна олія з простроченим строком зберігання. Тому, поставивши товар неналежної якості, не передбаченої договором, позивач ввів відповідача в оману, що є підставою для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним.

У відзиві на зустрічну позовну заяву позивач заперечив проти заявлених в ній вимог та зазначив, що питання щодо якості товару, переданого за оспорюваним договором купівлі-продажу, повинно вирішуватися за допомогою судової експертизи, оскільки вирішення цього питання потребує спеціальних знань.

Крім того, позивач подав клопотання про призначення судової експертизи, у задоволенні якого судом було відмовлено, так як експертиза була уже проведена відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2006 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю „АФК Юніверсал Консалтинг”.

Третя особа у своїх письмових поясненнях заперечила проти задоволення клопотання позивача про забезпечення позову. По суті заявлених позовних вимог як первісного, так і зустрічного, позиція третьої сторони полягала в тому, що суд має неупереджено та повно з’ясувати всі обставини справи та прийняти законне й об’єктивне рішення.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову від 31.01.2007р., суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, оскільки заявлений вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно й повно дослідивши обставини справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством „Севастопольське управління океанічного риболовства” та Державним підприємством „Севастопольська рибодобувна компанія” 30.12.2002р. було укладено договір купівлі продажу від 30.12.2002 № 30/12/02 (далі –договір), відповідно до якого позивач продав на умовах FOB БКРТ „Наталія Ковшова”, район промислу Мавританія, рослинну олію.

Пунктом 4.1 договору передбачено перерахування коштів на рахунок позивача на протязі 60 днів після підписання акта прийому-передачі та відповідно до комерційного рахунку позивача.

Згідно з актом прийому-передачі від 30.12.2002р. Державне підприємство „Севастопольське управління океанічного риболовства” здало, а Державне підприємство „Севастопольська рибодобувна компанія” прийняло 162 тони рослинної олії, яка знаходиться на борту БКРТ „Наталія Ковшова”.

Позивач виставив Державному підприємству „Севастопольська рибодобувна компанія” рахунок від 30.12.2002р. № 122 на суму 813 476,52 грн., що дорівнює вартості проданої рослинної олії. Вказаний рахунок оплачено не було.

23 грудня 2003 року за участю Фонду державного майна України було створене Закрите акціонерне товариство „Севастопольська рибодобувна компанія”, яке як правонаступник взяло на себе всі зобов’язання Державного підприємства „Севастопольська рибодобувна компанія”.

Фонд державного майна згідно з актом від 23.12.2003р. передав в якості свого внеску до статутного фонду на баланс ЗАТ „Севастопольська   рибодобувна компанія” майно, в тому числі й БКРТ „Наталія Ковшова” (нова назва –„Людмила Нікітіна”).

Після отримання копії позовної заяви відповідачем було проведено інвентаризацію майна на судні, що знаходилося за межами України. Оскільки в результаті проведеної інвентаризації рослинної олії на борту БКРТ „Наталія Ковшова” виявлено не було, то позивач зробив запит до ЗАТ „Фінансово-промислова група „Росагропром” (Російська Федерація), яке відповідно до Кодексу торговельного мореплавства України мало статус судновласника БКРТ „Наталія Ковшова” на підставі договору тайм-чартеру від 05.09.2001р., де постійно зберігалася рослинна олія, що є предметом спірного договору купівлі-продажу.

Надані документи свідчать про те, що на борту судна знаходилася рослинна олія з простроченим строком зберігання у кількості 162,2 тон, яка не придатна для сертифікації в системі державних стандартів і може бути використана лише для переробки в нехарчової промисловості.

Такий висновок підтверджено актом експертизи Незалежної експертної організації Автономної некомерційної організації „Експертиза та консалтинг” від 16.11.2004р.                           № 294-04 „К”, листами Автономної некомерційної організації „Орган по сертифікації                     „Соекс-Балтія” від 30.04.2003р. та від 21.12.2004р.

Адресований позивачу лист ЗАТ „Фінансово-промислова група „Росагропром” від 25.12.2001р. № 13-562, відповідно до якого судновласник вимагав від позивача звільнити судно від зіпсованих товарно-матеріальних цінностей, серед яких значилася рослинна олія з простроченим строком зберігання у кількості 162 тони, підтверджує, що під час укладення оспорюваного договору позивачеві достовірно було відомо про те, що рослинна олія, яка зберігалася на судні, була не придатна для використання.

Відповідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов’язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Основним видом діяльності як покупця, так і продавця є видобування та переробка риби, для чого і повинна була використовуватися рослинна олія, про що продавець при укладенні договору був добре обізнаний. У такому випадку продавець повинен був передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети, тобто для виготовлення рибних консервів. Використання для виготовлення консервів харчових компонентів з простроченим строком зберігання заборонено діючими стандартами, та санітарними нормами.

Відповідно до статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

На підставі викладеного, підлягає задоволенню зустрічний позов Закритого акціонерного товариства „Севастопольська рибодобувна компанія”, договір купівлі продажу від 30.12.2002 № 30/12/02, укладений між Державним підприємством „Севастопольське управління океанічного риболовства” та Державним підприємством „Севастопольська рибодобувна компанія” визнається судом недійсним.

З огляду на задоволення зустрічного позову, первісні позовні вимоги Державного підприємства „Севастопольське управління океанічного риболовства” визнаються необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача, на підставі чого з Державного підприємства „Севастопольське управління океанічного риболовства” підлягають стягненню витрати по сплаті державного мита в сумі 85,00 грн. та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові Державного підприємства „Севастопольське управління океанічного риболовства” відмовити повністю.

2. Зустрічний позов Закритого акціонерного товариства „Севастопольська рибодобувна компанія” задовольнити.

3. Визнати недійсним договір купівлі продажу від 30.12.2002 № 30/12/02, укладений між Державним підприємством „Севастопольське управління океанічного риболовства” та Державним підприємством „Севастопольська рибодобувна компанія”.

4. Стягнути з Державного підприємства „Севастопольське управління океанічного риболовства” (99014, м. Севастополь, вул. Правди, 10, , банківські реквізити: р/р 442/980 в СФ ВАО „Укрексімбанк”, МФО 384986), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Закритого акціонерного товариства „Севастопольська рибодобувна компанія” (03067, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 8, , банківські реквізити: р/р 168 в СФ ВАО „Укрексімбанк”, МФО 384986) 85 (вісімдесят п’ять) грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 82 Господарського Процесуального Кодексу України.

Суддя                                                                                                        М.Г.Хоменко

Дата підписання: