ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007 р.
№ 10/181-40/324-17/53

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представників сторін В. Гайдука (дов. від 20.11.06), Д. Бондарчука (дов. від 27.07.06), В. Матвеєвої (дов. від 23.01.07), Н. Парицької (дов. від 16.01.07), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу комунального підприємства “Служба замовника житлово-комунальних послуг” Оболонського району в м. Києві на рішення господарського суду м. Києва від 16 травня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 4 вересня 2007 року у справі № 10/181-40/324-17/53 за позовом акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго”  до комунального підприємства “Служба замовника житлово-комунальних послуг” Оболонського району в м. Києві про стягнення 92 126 001 грн. 75 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2002 року акціонерна енергопостачальна компанія “Київенерго” звернулася до господарського суду м. Києва з позовом до державного комунального управління житлового господарства Оболонського району у м. Києві про стягнення 77 943 810 грн. 49 коп. з підстав невиконання зобов’язань.

Відповідач позов не визнав.

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово і рішенням господарського суду м. Києва від 16 травня 2007 року (судді А. Демидова,                 С. Ковтун, М. Якименко), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 4 вересня 2007 року, позов задоволено в частині основного боргу - 61 929 939 грн. 15 коп. з урахуванням індексу інфляції - 28 077 741 грн. та річних - 4 413 070 грн. 26 коп.

Рішення та постанова мотивовані неналежним виконанням відповідачем договорів постачання теплової енергії в гарячій воді.

Комунальне підприємство “Служба замовника житлово-комунальних послуг” Оболонського району в м. Києві просить рішення і постанову скасувати, а справу передати справу на новий розгляд з підстав неправильного застосування господарськими судами статей 35 і 43 Господарського процесуального кодексу України - не врахування факту, який був встановлений арбітражним судом м. Києва у справі № 19/507 про те, що станом на 1 червня 2000 року борг Державного комунального управлінням житлового господарства Мінської районної державної адміністрації м. Києва, правонаступником якого є відповідач, перед  акціонерною енергопостачальною компанією “Київенерго” становив 17 827 241 грн. і на 1 жовтня 2001 року відповідачем погашений.

Акціонерна енергопостачальна компанія “Київенерго” проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

До господарського суду подано позов про стягнення боргу з підстав неналежного виконання відповідачем зобов’язань за 55 господарськими договорами постачання теплової енергії у гарячій воді.

Відповідно до розрахунку ціни позову, позивачем заявлені вимоги про стягнення боргу за період з березня 1999 року по березень 2002 року в розмірі 43 452 999 грн. 42 коп. з урахуванням індексу інфляції в розмірі 28 077 741 грн. 23 коп. та трьох відсотків річних в розмірі 4 413 070 грн. 26 коп. за період з квітня 1999 року по лютий 2002 року.

В ході вирішення спору позивач збільшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача 92 126 001 грн. 75 коп., у тому числі 59 635 190 грн. 49 коп. основного боргу, інфляційна складова боргу - 28 077 741 грн. та річних - 4 413 070 грн. 26 коп. (заява від 13 березня 2003 року № Д07/1-486).

У зв’язку з подальшим споживанням теплової енергії та сплатою відповідачем частини боргу за договорами №№ 230410, 240394, 240449, 240664, 240680 позивач заявою від 28 березня 2005 року  № Д07/4-711 збільшив позовні вимоги в частині основного боргу до 65 925 979 грн., залишивши без змін вимоги в частині розміру стягнення річних та інфляційних.

Заявою від 23 червня 2005 року № Д07/4-1191 позивач уточнив позовні вимоги в частині стягнення суми боргу - 61 929 939 грн. 15 коп.

Ухвалою від 30 червня 2005 року господарський суд за заявою позивача призначив судово-бухгалтерську експертизу.

Відповідно до висновку судово-бухгалтерської експертизи від 4 жовтня 2006 року № 6291/6292, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, борг відповідача по оплаті поставленої теплової енергії в розрізі окремих договорів  станом на 1 червня 2005 року становить 61 929 939 грн. 15 коп. з урахуванням рішень арбітражного суду м. Києва від 13 листопада 1997 року у справі  №19/366 та від 1 жовтня 2000 року у справі № 19/507.

Як встановили господарські суди, оплата за теплову енергію здійснювалася грошовими коштами, які надходили на рахунки енергопостачальної компанії безпосередньо від житлово-експлуатаційних контор, які підпорядковані відповідачеві, Державного казначейства України в оплату пільг та субсидій, наданих згідно законодавства певним категоріям населення, від населення через Комунальне підприємство “Головний інформаційно-обчислювальний центр” Київської міської державної адміністрації.

Враховуючи висновки судової експертизи, а також рішення арбітражного суду м. Києва від 13 листопада 1997 року у справі № 19/366, яким з боржника стягнуто 53 916 836 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію станом на 1 жовтня 1997 року, а також рішення арбітражного суду м. Києва від 12 жовтня 2000 року у справі  № 19/507 про стягнення на користь позивача 6 968 000 грн., господарські суди, застосувавши до спірних правовідносин правила статті 161 Цивільного кодексу Української РСР, статті 193 Господарського кодексу України та статті 625 Цивільного кодексу України, задовольнили позов.

Водночас господарські суди неправильно застосували до спірних правовідносин статтю 214 Цивільного кодексу Української РСР та пункту 4 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України.

З розрахунку інфляційної складової боргу та річних вбачається, що позивачем заявлені вимоги про їх стягнення за період з квітня 1999 року по лютий 2002 року. В ході вирішення спору вимоги в цій частині позивачем не змінювалися.

Як встановлено господарськими судами, частину боргу комунального підприємства “Служба замовника житлово-комунальних послуг” Оболонського району в м. Києві перед акціонерною енергопостачальною компанією “Київенерго” становлять грошові кошти, які населення сплачувало на рахунки виробника житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України “Про внесення зміни до статті 214 Цивільного кодексу Української РСР” зазначений Закон не поширюється на правовідносини, що виникають з прострочення виконання грошового зобов’язання, пов’язаного з оплатою населенням комунальних послуг.

Ця обставина не була належним чином з’ясована та врахована судами при вирішенні спору і позов було задоволено також у частині стягнення річних та суми збільшення боргу внаслідок інфляції за період з квітня 1999 року по лютий 2002 року.

Неправильне застосування цивільного законодавства в силу вимог статті 11110 Господарського процесуального кодексу України зумовлює скасування рішення та постанови в данай справі та її передачу на новий розгляд, при якому господарському суду належить врахувати викладене, вжити заходів щодо повного, об’єктивного, всебічного з’ясування обставин справи і, залежно від установленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства “Служба замовника житлово-комунальних послуг” Оболонського району в м. Києві задовольнити.

Рішення господарського суду м. Києва від 16 травня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 4 вересня 2007 року у справі №10/181-40/324-17/53 скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій