Господарський суд    Чернігівської  області
м.Чернігів,пр.Миру,20                                                                                          Тел.7-99-18
РІШЕННЯ

13.11.07                                                                                                            Справа  № 15/217.

Позивач- Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Курінське”, с. Курінь Бахмачського району, вул. Гагаріна, 1 а.

До відповідача –Приватного сільськогосподарського підприємства „Біловіжське”, с. Білі Вежі Бахмачського району, вул. Центральна, 44.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Відділ Державної виконавчої служби Бахмацького районного управління юстиції, м. Бахмач, вул. Жовтнева, 42.

Про визнання права власності.     Суддя    Федоренко Ю.В.

Представники  сторін:

Від позивача –Мурза М.В., дов. від 12.10.07.

Від відповідача- Данченко М.М., 13.11.07 не з”явився.

Третя особа –не з”явився.

С У Т Ь   С П О Р У:

Рішення прийняте після перерви, оголошеної на підставі ст.77 ГПК України.

Заявлено позов про визнання права власності на приміщення майстерні тракторної бригади по вул. Шевченка, 7г  в с. Білі Вежі Бахмацького району.

Позов мотивовано накладенням арешту на майно відповідача 24.05.05 третьою особою, укладенням договору купівлі –продажу майстерні тракторної бригади 29.06.06, виконанням позивачем зобов”язань за договором і не виконанням відповідачем розділу 4 та п. 4.1, 4.2 вказаного договору.

Після порушення провадження у справі позивач звернувся із заявою про зміну позовних вимог в якій ставить питання про визнання дійсним договору купівлі –продажу майстерні тракторної бригади. Підстави позову позивачем не змінені.

Вказана заява відповідає вимогам ст.22 ГПК України, не порушує права та охоронювані законом інтереси сторін, а тому прийнята судом до розгляду.

Відповідач позов визнав, просить провести розгляд справи без участі його представника.

В письмових поясненнях суду третя особа вказує на накладення арешту на майно відповідача в тому числі і на майстерню тракторної бригади, проведення оцінки вказаного майна експертом, самостійним продажем арештованого майна відповідачем за ціною експертизи з перерахуванням отриманих коштів на депозитний рахунок ВДВС, відсутність згоди  державного виконавця на продаж арештованого майна. Заявою від 02.10.07 третя особа просить розглянути справу без участі його представника.

Клопотання відповідача та третьої особи про розгляд справи без участі їх представників не суперечать закону, не порушують прав сторін, а тому задоволені судом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін,   суд встановив наступне.

У відповідності з актом опису та арешту майна від 24.05.05 описано та накладено арешт на майно боржника - ПСП „Біловіжське”, в  тому числі і на майстерню тракторної бригади. В акті, зокрема, зазначено, що керівника боржника попереджено про кримінальну або матеріальну відповідальність за відчуження описаного майна.

Звітом про оцінку майна станом на 31.05.06 визначено початкову вартість будівлі тракторної майстерні ПСП „Біловіжське”  в 10 061 грн. з ПДВ.

29.06.06 між сторонами укладено договір купівлі –продажу за яким ПСП „Біловіжське” продає а СТОВ „Курінське” купує на умовах даного договору будівлю майстерні тракторної бригади вартістю 10061 грн. За умовами договору право власності на будівлю майстерні тракторної бригади виникає у покупця з моменту підписання акта приймання передачі та нотаріального посвідчення.

На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу 10061 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера від 24.07.06, будівлю майстерні тракторної бригади передано позивачу за накладною № 54 від 30.06.06, довіреністю серії ЯИЛ № 233281 від 30.06.06, на виконання п.  4.1 договору представниками сторін підписано акт від 24.07.06.

Копією квитанції від 24.07.06 № 385931 підтверджується факт отримання державним виконавцем від відповідача 8 384,17 грн. на підставі зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 ст. 61 Закону України „Про виконавче провадження” реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній ( конкурсній ) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах.

Умови і порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна визначаються Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна,  затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27.10.99 N 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 р.                                      за N 745/4038 ( далі –Тимчасове положення ).

Умови та  порядок  виконання  рішень  судів  та інших органів (посадових осіб),  що відповідно до Закону,  інших нормативно-правових  актів підлягають   примусовому   виконанню   в  разі  невиконання  їх  у добровільному порядку визначаються Інструкцією про проведення виконавчих дій, яку затверджено  наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 N 74/5,  зареєстровано в Міністерстві юстиції України   15 грудня 1999 р. за N 865/4158 ( далі –Інструкція ).

Ні Законом України „Про виконавче провадження”, ні Тимчасовим положенням та Інструкцією боржнику не надано права без згоди державного виконавця реалізовувати належне йому арештоване нерухоме майно в рахунок погашення боргу за виконавчими документами.

Таке право за згодою державного виконавця надається боржнику тільки у строк, встановлений для добровільного виконання рішення відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України „Про виконавче провадження”, який не повинен перевищувати семи днів відповідно до ст. 24 ч. 2 цього ж закону.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі –продажу, зокрема, нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частиною 1 ст. 220 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий догові є нікчемним, а частина 2 ст. 215 цього ж кодексу встановлює, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин ). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Отже, укладений між сторонами договір є нікчемним і його дійсність може бути визнана судом у випадках, встановлених Цивільним кодексом України.

Згідно з ч.2 ст. 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таких договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Тобто необхідною умовою для застосування ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України є ухилення однієї із сторони договору від його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів, що підтверджують факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.

Оскільки реалізація нерухомого майна була здійснена відповідачем більш ніж через рік після накладення арешту на це майно тобто не в строк, встановлений для добровільного виконання рішення, без згоди державного виконавця, зміст договору купівлі –продажу від 29.06.06 суперечить Закону України „Про виконавче провадження” щодо порядку реалізації арештованого майна, не надано доказів про ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору, господарський суд не може визнати такий договір дійсним.

На підставі викладеного у позові слід відмовити повністю.

Керуючись ст.  44, 49, 82-85  Господарського процесуального кодексу України , суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                                            Ю.В.Федоренко

13.11.07