СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

05 листопада 2007 року
Справа № 2-11/195-2006А (2-25/11551-2005)

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Дугаренко О.В.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Котлярової О.Л.,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

без участі представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в АвтономнійРеспубліці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Цикуренко А.С.) від 04 травня 2007 року по справі № 2-11/195-2006А (2-25/11551-2005)

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Контакт" (вул. Будівельна, 23,Бахчисарай,98400)

до           Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в АвтономнійРеспубліці Крим (вул. Сімферопольська, 3,Бахчисарай,98403)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Цикуренко А.С.) від 04  травня 2007 року у справі № 2-11/195-2006А позов Товариства з обмеженою відповідальністю  Виробничо-комерційна фірма „Контакт” до Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень задоволено. Постановлено позов задовольнити, визначити     нечинним     податкове    повідомлення-рішення    №/1     від 01 липня 2005 року, визначити    нечинним    податкове    повідомлення-рішення   №/1  від 01 липня 2005 року, визначити нечинним податкове повідомлення-рішення    №/1   від 01 липня 2005 року в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 5265,06 гри. та донарахування штрафних санкцій в сумі 2632.53 грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

У судове засідання, призначене  на 22 жовтня 2007 року сторони не з’явились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином. Колегія суддів ухвалила відкласти розгляд справи на 05 листопада 2007 року. Однак, у судове засідання, призначене на 05 листопада 2007 року, сторони не з’явились, про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином, про причини неявки судове колегію не повідомили.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю сторін, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування  господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 червня 2005 року робітниками відповідача була Проведена планова комплексна документальна перевірка дотримання вимог податкового і валютного законодавства позивача за період з  01 січня 2002 року по 31 грудня 2004 року. В результаті перевірки було складено акт, де і були закріплені її результати  №123/27/20670470/23-1 від 02 червня 2005 року.

Перевіркою встановлено наступні порушення позивача:

- пункту 4.1 статті 4, пункту 7.4.5 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість", що виразилося у  заниженні податку на додану вартість на суму  10155,66 грн., у тому числі по податкових періодах : у 2002 році на суму  4071,27 грн., у 2004 році на суму 6084,39 грн.;

- пункту 5.9 статті 5, підпункту 8.4.3 пункту 8.4 статті 8, пункту 10.1 статті 10 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств", що виразилося у  занижені податку на прибуток по ставці 30% за 2002 рік у сумі 38995,31 грн.. у тому числі по періодам: 1 квартал 2002 року - у сумі 2970,00грн., 4 квартал 2002 року - у сумі 36025,31 грн.;

- Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок із громадян",  Інструкція „Про прибутковий податок із громадян", а саме статті  11; 12; пункт 7.3 статті 7; статті 10 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб", щодо правильності утримання та своєчасності перерахування прибуткового податку з громадян (податку з доходів фізичних осіб) до бюджету за період з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2004 року на суму 2558,01 грн., у тому числі по періодах : у 2002 році  - 2463,69 грн.; у 2004 році - 94,32 грн.;

- статей  1, 3, 5, 6 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів і інших самохідних машин і механізмів"; підпункту 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами", що виразилося у  занижені податку з власників транспортних засобів - 476,00 грн., а саме у 2002 році 260,00 грн.; у 2003 році - 216,00 грн.;

- статей 14, 15 розділу 6 Закону України ,.Про плату за землю", а саме  заниження  податку за землю за 2003 році, усього в сумі 4990,26 грн., у тому числі по періодах 2 квартал 2003 року - у сумі 1679,82 грн.; 3 квартал 2003 року - у сумі 1655,22 грн.; 4 квартал 2003 року - у сумі 1655,22 грн.

- пункту 1 статті 3 розділу II Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, суспільного харчування та послуг" по факту проведення розрахункових операцій з продажу товарів не власного виробництва за готівковий розрахунок без застосування реєстратора розрахункових операцій усього за період, що перевірявся, у сумі 1152.85 грн.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем були прийняті податкові-рішення:

-          повідомленням-рішенням №/0 донарахований податок на прибуток в розмірі 54037,97 грн., у тому числі основний платіж - 36025,31 грн.; штрафні санкції - 18012, 66 грн.;

-          податковим повідомленням-рішенням № /0 донарахований податок на додану вартість в розмірі 12458,16 грн., у тому числі основний платіж - 4152,72 грн., штрафні санкції - 8305,44 грн.

Прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем до відповідача, в результаті розгляду скарги податкові повідомлення-рішення №/0 від 06 червня 2005 року, №/0 від 06 червня 2005 року та №/0 від 06 червня 2005 року були відповідачем скасовані частково та прийняті податкові повідомлення-рішення №/1 від 01 липня 2005 року на суму 7485,39 грн., №/1 від  липня 2005 року на суму 12458,16 грн. та №/1 від  липня 2005 року на суму 54037,97 грн.

З матеріалів вбачається, що ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим у справі було  призначено судово-бухгалтерську експертизу.

Згідно висновку № 57 судово-бухгалтерської експертизи від 27 грудня  2006 року за період з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2004 року  не донарахування позивачем податку на прибуток відповідно до наданих документів та нормативно не підтверджується; за період з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2004 року щодо  не донарахування позивачем податку на додану вартість відповідно до наданих документів підтверджується частково в сумі 3 040,38 грн. у вересні 2002 року; за період з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2004 року по не донарахуванню позивачем  прибуткового податку по закупочним актам на ринку, наданими на експертизу документами та нормативно не підтверджується. Також,  було поставлено питання про визначення  чи правильно обчислений податок з доходу приватного нотаріуса з виплати 16 березня 2004 року з наданих документів не представляється можливим. Визначити чи правильно застосована соціальна пільга звільненим робітникам та чи було зниження податку з доходів по даним виплатам не представляється можливим. У зв'язку з тим, що на експертизу не були надані документи, що підтверджують числення та перерахування транспортного податку визначити правильність нарахування транспортного податку не було можливим. Донарахування плати за землю за 2003 рік нормативно не підтверджується. У зв'язку з тим, що на експертизу не були надані документи по касі визначити чи здійснювались операції по приходу грошових коштів в касу підприємства без застосування реєстраторів розрахункових операцій з продажу товарів не власного виробництва не представляється можливим.

Як встановлено матеріалами справи, позивач при проведенні документальної перевірки надав картку обліку основних засобів - «Цілісного майнового комплексу»згідно якої встановлений один об'єкт із визначенням єдиної загальної вартості. за обліком збільшення балансової вартості ЦМК за рахунок проведених поліпшень та ремонтних робіт, роздільний вартісний облік окремих об'єктів до перевірки не представлений, бухгалтерський синтетичний і аналітичний облік ЦМК відображений за загальною вартістю, що підтверджується копіями документів (завірені підписом головного бухгалтера і печаткою підприємства), у зв'язку з чим встановити різницю між продажною вартістю та обліковою було неможливо.

Податковим повідомленням-рішенням №/1 від 01 липня 2005 року, яке прийняте відповідачем  на підставі акту перевірки та яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем - податок на прибуток у сумі 36025,31 грн. основного платежу, 18012,66 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне. В матеріалах справи наявний договір №2/02 купівлі-продажу першої черги цілісного майнового комплексу при викупі в розстрочку від 29 квітня 2002 року, укладений між позивачем  та малим приватним підприємством  „Елена". Предметом договору є продаж майна першої черги цілісного майнового комплексу туристичного готелю „Привал". Згідно умовам договору Покупець зобов'язався купити майно та сплатити за нього ціну, відповідно до умов договору. Майно турготеля „Привал" включає до себе усі його активи, пасиви, інвентар, оснащення, обладнання та інше майно, згідно з протоколом інвентаризації першої черги комплексу та акта прийому передачі, який є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до пункту 1.4 договору вартість цілісного майнового комплексу складає. 500 000,00 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 30 квітня 2002 року по акту прийому-передачі першої черги цілісного майнового комплексу готелю „Привал" по вул. Шмідта, 43, м. Бахчисарай Малому приватному підприємству „Елена" була передана позивачем по справі  перша черга цілісного майнового комплексу загальною вартістю 500 000,00 грн., у складі будівель, споруд, обладнання, інвентарю, у тому числі будівлі, споруди на суму 373910 грн., згідно інвентаризаційної справи на домоволодіння по вул. Шмидта, 43 та бухгалтерського інвентаризаційного опису, яка представлена у вказаному акті прийому-передачі.

Що стосується заниження позивачем податку на прибуток, колегія суддів зазначає наступне. Актом перевірки щодо заниження податку на прибуток на суму 38 995,31  грн. визначено, що до складу валових доходів не включена сума перевищення виторгу від продажу основних фондів групи 1 над балансовою вартістю. Договірна вартість продажу об'єкта основних фондів складає 500 000.00 грн. Згідно аналітичних даних обліку основних фондів балансова вартість проданого об'єкта зі станом на дату продажу - 389915,63 грн. У такий спосіб продажна вартість перевищує балансову вартість на 110084,37 грн.

Згідно з пунктом  8.2.2 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємства" для цілей оподаткування основні фонди підрозділяються на групи :

Група 1 - будівлі, споруди, їх структурні компоненти і передавальні пристрої, зокрема жилі будинки і їх частини (квартири і місця загального користування), вартість капітального поліпшення землі;

Група 2 - автомобільний транспорт і вузли (запасні частини) до нього; меблі; побутові електронні, оптичні, електромеханічні прилади і інструменти, інше конторське (офісне) обладнання, обладнання і прилади до них;

Група 3 - будь-які інші основні фонди, не включені в групи 1,2.

Порядок збільшення або зменшення балансової вартості груп основних фондів врегульований підпунктами 8.4.3, 8.4.4 пункту 8.4 статті 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств", а саме: у разі висновку з експлуатації окремих об'єктів основних фондів групи 1 у зв'язку з їх продажу балансова вартість групи 1 зменшується на суму балансової вартості такого об'єкту. Сума перевищення виручки від продажу над балансовою вартістю окремих об'єктів основних фондів групи 1 і нематеріальних активів включається у валові доходи платників податків, сума перевищення балансової вартості над виручкою від такого продажу включається у валові доходи платника податків. У разі виведення з експлуатації основних фондів груп 2 і 3 у зв'язку з їх продажу балансова вартість групи зменшується на суму вартості продажу таких основних фондів (вартості продукції, робіт, послуг, одержаних платником податків в межах бартерних (товарообмінних) операцій). Якщо сума вартості основних фондів дорівнює або перевищує балансову вартість відповідної групи, її балансова вартість прирівнюється до нуля, а сума перевищення включається у валовий дохід платника податків відповідного періоду.

До складу валового доходу включається різниця між балансовою і продажною вартістю тільки по основних фондах, що входять до складу першої групи, тобто по будівлям і спорудам. З акту прийому-передачі вбачається, що  передано будівлі та споруди  по продажній сумі усього 373 910 грн. Таким чином в акті перевірки не досліджена балансова вартість окремих об'єктів по кожній будівлі і споруди.

Відповідно з експертним висновком донарахування валового доходу в сумі 110 084,37 грн. по перевищенню валового доходу над балансовою вартістю основних засобів нормативно і наданими на експертизу документами не підтверджується, розбіжність з актом в сумі 1 10 084,37 грн. у бік зменшення утворилася за рахунок того, що в акті зроблений розрахунок валового доходу по сумі перевищення продажної вартості над балансовою всього комплексу, внаслідок по кожному основному засобу першої групи окремо.

У дослідницькій частині висновку експерта встановлено, що розбіжностей з даними підприємства, відображеними в декларації по податку на прибуток не встановлено. Заниження податку на прибуток за 2002 рік в сумі 38 995,31 грн. наданими на експертизу документами та нормативно не підтверджується, розбіжність - 38 995,31 грн. у бік зменшення утворилася за рахунок розбіжностей за валовими витратами і валовими доходами.

Що стосується податкового повідомлення-рішення  №/1 від 01 липня 2005 року, яке винесено відповідачем на підставі акту перевірки №123/27/20670470/23-1 від 02 червня 2005 року, то колегія  суддів зазначає наступне..

В акті перевірки вказано, що позивач у порушення розділу 6 Закону України „Про плату за землю" занизив плату за землю за 2003 рік у сумі 4990,26 грн. Відповідно до  державного акту на право постійного користування землею серія І-КМ №003848, відповідно до якого позивачу  надано в постійне користування 4,53 га землі, для розташування та діяльності туристичного готелю «Привал», на підставі рішення Бахчисарайської міської ради від 24 грудня 2001 року №458-6.

Згідно державного акту на право постійного користування землею серія І-КМ №003866, відповідно до якого позивачу надано в постійне користування 0,8663 га землі, для комерційного користування на підставі рішення Бахчисарайської міської ради від 27 грудня 2001 року №458-в.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 квітня 2002 року між позивачем та Малим приватним підприємством «Елена»укладений договір оренди землі. Предметом договору є передача в оренду для експлуатації та обслуговування туристичного готелю «Привал»земельної ділянки загальною площею 4,53 га. Орендна плата встановлюється в розмірі ставки податку на землю.

02 січня 2003 року між позивачем по справі та Товариством з обмеженою відповідальністю «Контакт-Сервис»укладений договір оренди приміщення. Предметом договору є передача у тимчасове користування двох приміщень офісу, загальною площею 24,6 кв.м. Розмір орендної плати, за договором,  складає 196,80 грн. в місяць.

02 січня 2003 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будконтакт»укладений договір оренди приміщення. Предметом договору є передача у тимчасове користування двох приміщень офісу, загальною площею 12 кв.м. Розмір орендної плати, за умовами договору,  складає 96,00 грн. в місяць.

Також, судом першої інстанції встановлено, що 03січня 2003 року між позивачем у даній справі  та Товариством з обмеженою відповідальністю «У Лукомор'я»було укладено договір оренди приміщення №1. Предметом договору є передача у тимчасове користування приміщень офісу, загальною площею 10 кв.м. Розмір орендної плати складає 50,00 грн. в місяць.

02 січня 2003 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ксенія»укладений договір оренди приміщення №1. Предметом договору є передача у тимчасове користування приміщень офісу, загальною площею 50 кв.м. Розмір орендної плати складає 250,00 грн. в місяць.

17 січня 2003 року між позивачем  та фірмою «Крим-Каскад»укладений договір оренди. Предметом договору є передача у тимчасове володіння та користування адміністративні приміщення, загальною площею 33 кв.м. Фіксована сума орендної плати складає 215,00 грн. в місяць.

01 січня 2003 року між позивачем та Бахчисарайською державною філією «КРЦГЗК»укладений договір оренди приміщень. Предметом договору є передача у тимчасове користування частину приміщення по вул.. Будівельна. В оренду передані наступні приміщення: виробниче приміщення 67 кв.м.; підсобне приміщення 20 кв.м.; огорожа території 50 кв.м.

03 січня 2003 року між позивачем по справі та Державним підприємством  «Центральна районна аптека»укладений договір оренди майданчику. Предметом договору є передача у тимчасове користування майданчику для стоянки автомобілю площею 20 кв.м. Ціна договору складає 50.00 грн. в місяць.

01 січня 2003 року між позивачем  та Товариством з обмеженою відповідальністю «Контакт Сервис»укладений договір оренди об'єктів нерухомості № 23. Предметом договору  є передача у тимчасове користування об'єктів, розташованих на базі «У Лукомор'я», с.Піщане, вул. Набережна, 18, Бахчисарайського району. Розмір орендної плати складає 2000,00 грн. в місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є платником єдиного податку з 30 квітня 2003 року, а тому він не є платником плати за землю, відповідно до статті 6  Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва». Відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2000 року № 507 «Про роз'яснення Указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727», суб'єкт малого підприємництва, який згідно з абзацом п'ятим частини першої статті 6 не є платником плати (податку) за землю, звільняється від плати (податку) за землю лише за земельні ділянки, які використовуються ним для провадження підприємницької діяльності. Відповідно до наданих договорів оренди позивач по справі отримував грошову винагороду за даними договорами. Таким чином, відповідно до висновку експерта, донарахування плати за землю за 2003 році в сумі 4990,26 грн. нормативно не підтверджується.

З приводу податкового повідомлення-рішення  №/1 від 01 липня 2005 року, яке прийняте позивачем  на підставі акту перевірки колегія суддів зазначає наступне.

Перевіркою встановлено податку на додану вартість на суму 2666,65 грн. Зокрема, у порушення пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість»занизило податкові зобов'язання у вересні 2004 року на суму 2 666,67 грн. Перевіряючим були надані наступні документи:  договір купівлі-продажу 12/1000 частині комплексу бази відпочинку від 30 вересня 2004 року, договірна вартість 40 000,00 грн.; договір купівлі-продажу 12/1000 частини комплексу бази відпочинку від 30 вересня 2004 року, договірна вартість 40 000,00 грн.

У склад податкових зобов'язань включена сума 13333,34 грн. Згідно з пунктом 4.1 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість»база оподаткування операцій з продажу товарів визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості. Оскільки в договорі купівлі-продажу податок на додану вартість  не передбачений у вартості, то база оподаткування складає 40 000,00 грн., по кожному договору, податкове зобов'язання від даних операцій продажу складає 16000,0 грн.

Таким чином, позивач по справі зменшив податкове зобов'язання від даних операцій у вересні 2004 року в сумі 2666,65 грн.

Однак, колегія суддів не можу погодитися з висновками акту перевірки, через наступне.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Також, статтею 179 Господарського кодексу України визначено, що  при укладанні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Колегія суддів зазначає, що усі вищезазначені договори позивача містять істотні умови договору, що відповідає вимогам статі 180 господарського кодексу України.

Цивільним кодексом України закріплено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з пунктом 4.1  статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість" база оподаткування операції по поставки товарів (послуг) визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість" визначено, що податок становить 20 відсотків бази оподаткування, визначеної статтею 4 цього Закону, та додається до ціни товарів (робіт, послуг). Отже, податкові повідомлення-рішення №/1; №/1 від 01 липня 2005 року, а також податкове повідомлення-рішення №/1 від 01 липня 2005 року в частині донарахування податку на додану вартість в розмірі 5265,06 грн. та донарахування штрафних санкцій в розмірі 2632,53 грн. не відповідає вимогам діючого законодавства.                             Керуючись статтями 24, 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 04 травня 2007 року у справі № 2-11/195-2006А (2-25/11551-2005) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.В. Дугаренко

Судді                                                                      Л.М. Заплава

О.Л. Котлярова