ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"18" грудня 2007 р.
Справа № 16/201-04-4681

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Прокопов М.В. (довіреність № 08-03-14/102-07 від 04.06.2007 року)

від відповідача: Римарчук С.В. (довіреність № 34 від 17.12.2007 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „ОРАНТА” в особі Одеської обласної дирекції

на ухвалу господарського суду Одеської області від „02” листопада 2007 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

по справі № 16/201-04-4681

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „ОРАНТА” в особі Одеської обласної дирекції

до Біляївської міської ради Одеської області

про визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

21.06.2004 року Відкрите акціонерне товариство „Національна акціонерна страхова компанія „ОРАНТА” в особі Одеської обласної дирекції (далі по тексту –позивач) звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Біляївської міської ради Одеської області (далі по тексту –відповідач) про визнання права власності на 1/3 домоволодіння, розташованого за адресою: Одеська область, м. Біляївка, пл. Незалежності,9.

Позовні вимоги про визнання права власності на спірну частину домоволодіння мотивовані тим, що договір про дольове будівництво від 19.01.1972 року, укладений між Біляївською міськрадою та правопопередником позивача –Біляївською інспекцією Держстраху СРСР, згідно якого приймала участь у будівництві спірного будинку та отримала реєстраційне посвідчення на 1/3 домоволодіння, яке було видано за рішенням Біляївської міськради № 82 від 31.07.1998 року.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.07.2004 року (суддя Желєзна С.П.) в задоволенні позовних вимог Одеської обласної дирекції ВАТ „НАСК „Оранта” відмовлено з огляду на те, що позивач не надав безспірних та належним чином оформлених доказів виникнення права власності на спірний об’єкт нерухомості.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.10.2004 року рішення господарського суду Одеської області від 26.07.2004 року по справі                № 16/201-04-4681 залишено без змін, яку постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2005 року також залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 14.04.2005 року відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 23.02.2005 року у справі № 16/201-04-4681.

28.09.2007 року Одеська обласна дирекція ВАТ „НАСК „ОРАНТА” звернулася до господарського суду Одеської області з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами по справі № 16/201-04-4681, відповідно до якої просила скасувати рішення господарського суду Одеської області від 26.07.2004 року по даній справі, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.10.2004 року, постанову Вищого господарського суду України від 23.02.2005 року, ухвалу Верховного Суду України від 23.02.2005 року, позовні вимоги ВАТ „НАСК „ОРАНТА” в особі Одеської обласної дирекції задовольнити та визнати право власності на 1/3 частину будівлі (третій поверх), загальною площею 140 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Біляївка, проспект Жовтневої революції, 9; виселити Біляївську міську раду з приміщень третього поверху будівлі, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Біляївка, проспект Жовтневої революції, 9.

В обґрунтування зазначеної заяви відповідач посилається на той факт, що в усіх судових інстанціях копія договору про дольову участь у будівництві від 19.01.1972 року не визнавалася судами в якості належного доказу правомірності заявлених вимог. Відсутність оригіналу зазначеного договору на час розгляду даної справи по суті, за думкою заявника, вплинуло на результати вирішення спору.  Отже, посилаючись на наявність в нинішній час оригіналу договору про дольову участь у будівництві від 19.01.1972 року, заявник вважає дані обставини істотними.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.11.2007 року по справі № 16/201-04-4681 (суддя Желєзна С.П.) у задоволенні заяви від 28.09.2007 року ВАТ „НАСК „ОРАНТА” в особі Одеської обласної дирекції –відмовлено. Рішення господарського суду Одеської області від 26.07.2004 року по справі № 16/201-04-4681 залишено без змін. Такий висновок суду мотивований відсутністю умов та правових підстав, передбачених статтями 112-114 ГПК України, для скасування оскаржуваного рішення.

Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою місцевого господарського суду, ООД ВАТ „НАСК „ОРАНТА” звернулася до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким:

- скасувати рішення господарського суду Одеської області від 26.07.2004 року;

- позовні вимоги ВАТ „НАСК „ОРАНТА” задовольнити;

- визнати право власності за позивачем на 1/3 частину будівлі (загальною площею 140 кв. м., третій поверх), що знаходиться за адресою: Одеська область,     м. Біляївка, проспект Жовтневої революції, 9;

- виселити Біляївську міську раду з приміщень третього поверху будівлі, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Біляївка, проспект Жовтневої революції, 9;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті державного мита.

Доводи та вимоги скаржника ґрунтуються на тому, що оскаржувана ухвала є безпідставною та необґрунтованою, винесена з невірним застосуванням та порушенням норм процесуального права.

На думку скаржника, місцевий господарський суд невірно та безпідставно не прийняв до уваги той факт, що за весь період розгляду даної справи в усіх судових інстанціях копія договору від 19.01.1972 року судами не визнавалася в якості належного доказу правомірності заявлених вимог, а тому наявність в нинішній час оригіналу вказаного Договору є істотною обставиною, яка має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, але його представник в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду без змін, вважаючи її правомірною, обґрунтованою, відповідаючою вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала –без змін, виходячи з наступного.

Згідно ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Відповідно ст. 114 ГПК України рішення і ухвали, що набрали законної сили і прийняті судом першої інстанції, переглядаються господарським судом, який прийняв ці судові рішення.

Згідно п. 3.2. Роз’яснень Президії Вищого господарського суду України” від 21.05.2002 року N 04-5/563 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами” що ж до ухвал і постанов апеляційної і касаційної інстанцій, якими змінено чи скасовано рішення суду першої інстанції, то їх перегляд за нововиявленими обставинами здійснюється не місцевим судом, а судом тієї інстанції, яким змінено або прийнято нове судове рішення (частина друга статті 114 ГПК України). У випадках, коли після перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку воно було залишене без змін, перегляд його за нововиявленими обставинами здійснюється тим судом першої інстанції, який прийняв це судове рішення, незалежно від того, що воно було предметом перегляду в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до  п. 3.7. Роз’яснень Президії Вищого господарського суду України” від 21.05.2002 року N 04-5/563 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами” законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже господарський суд вправі переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Згідно п. 1 Роз’яснень Президії Вищого господарського суду України” від 21.05.2002 року N 04-5/563 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами”, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

У відповідності до п. 1.1 Роз’яснень на підставі статті 112 ГПК України судове рішення може бути переглянуто за двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору або розгляду справи про банкрутство і виявлення їх після прийняття судового рішення зі справи, а згідно п. 1.2, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Днем виникнення названих обставин слід вважати день, коли вони стали або повинні були стати відомі заявникові. Якщо нововиявлена обставина пов'язана з вироком чи рішенням суду, днем виникнення такої обставини вважається день набрання законної сили вироком чи рішенням суду, які покладено в основу відповідного судового акта, або день коли заявникові стало чи повинно було стати відомо про набрання сили вироком чи рішенням.

Таким чином, на підставі статті 112  ГПК України судове  рішення  може  бути переглянуто за наявністю двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору і виявлення їх після прийняття судового рішення зі справи.

Крім того, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Таким чином, виявлення оригіналу договору про дольову участь у будівництві від 19.01.1972 року не має істотного значення для перегляду за нововиявленими обставинами прийнятого 26.07.2004 року рішення по справі № 16/201-04-4681, так як зазначеним рішенням зроблений повний аналіз та надано правову оцінку як змісту самого договору, так і доказів його виконання, а тому наявність в даний час оригіналу вказаного договору не є нововиявленою обставиною та не має істотного значення, зміст договору та докази його виконання вже досліджувались судом, а відсутність оригіналу договору не мало вирішального значення при прийнятті рішення.

Крім того, згідно п. 1.3. Роз’яснень Президії Вищого господарського суду України” від 21.05.2002 року N 04-5/563 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами” не можуть вважатись нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має прийняти ухвалу про залишення судового рішення без зміни.

А відповідно до п. 3.6 Роз’яснень Президії Вищого господарського суду України” від 21.05.2002 року N 04-5/563 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами” прийняття заяви (подання) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами статей 112-114 ГПК України і вказаних вище пунктів Роз’яснень Президії Вищого господарського суду України” від 21.05.2002 року N 04-5/563 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами”, судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав та обґрунтованих доказів для задоволення вимог ООД ВАТ НАСК „ОРАНТА” .

ООД ВАТ „НАСК „ОРАНТА” ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надала, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеної місцевим господарським судом ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 16/201-04-4681.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Одеської області від 02.11.2007 року по справі № 16/201-04-4681 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для її скасування або зміни відсутні, а тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ООД ВАТ „НАСК „ОРАНТА” – без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-106 Господарського                    процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 02.11.2007 року по справі         № 16/201-04-4681 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „ОРАНТА” в особі Одеської обласної дирекції –без задоволення.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                            С.І. Колоколов

Суддя                                                                            Г.П. Разюк

Суддя                                                                              М.С. Петров