Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2007 р.                                                           Справа № 33/53-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Чумака Ю.О. (дов. № 22 від 05.01.07р.)

відповідача -  Криворучка Г.В. (дов. № 61 від 21.06.07р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Колективного підприємства "Будівельно-монтажного управління "Лозовагазсервіс", м. Лозова, Харківська область (вх. № 2487 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 11.07.07р. по справі № 33/53-07

за позовом Комунального підприємства "Водоканал" Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова

до Колективного підприємства "Будівельно-монтажного управління "Лозовагазсервіс", м. Лозова, Харківська область

про стягнення 5 779,03 грн., -

встановила:

У січні 2007 року Комунальне підприємство "Водоканал" Лозівської міської ради Харківської області звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Колективного підприємства "Будівельно-монтажного управління "Лозовагазсервіс" про стягнення 5779,03 грн. заборгованості, в тому числі 5168,00 грн. основного боргу, 106,38 грн. 3% річних, 33,99 грн. інфляційних, 470,66 грн. пені за договорами на відпуск води з комунального водопроводу та приймання стоків в комунальну каналізацію №112 та №112/1, укладеними між сторонами 01 травня 2005 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.07.07р. по справі № 33/53-07 (суддя Савченко А.А.) позов задоволено частково та стягнуто з Колективного підприємства "Будівельно-монтажного управління "Лозовагазсервіс"  на користь Комунального підприємства "Водоканал" Лозівської міської ради Харківської області 5168,00 грн. боргу, 106,38 грн. 3% річних, 33,99 грн. інфляційних, 93,68 грн. витрат по оплаті державного мита та 108,38 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення пені в сумі 470,66 грн. позов залишено без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач з рішенням місцевого господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить дане рішення скасувати.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з дотриманням норм чинного законодавства та у повній відповідності з матеріалами, наявними у справі, а тому просить оскаржене рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення, як необґрунтовану.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши уповноважених представників  сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржене рішення, господарський суд Харківської  області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених матеріалами справи обставин спору за якими встановив, що 01 травня 2005 року  між позивачем та відповідачем у даній справі укладено договори за №№ 112 та 112/1 на відпуск води з комунального водопроводу та приймання стоків в комунальну каналізацію.

У відповідності до п. 2 цих Договорів позивач зобов'язався забезпечувати відповідача питною водою в розмірах встановленого ліміту в об'ємі, достатньому для забезпечення технічних та особистих потреб, а також приймати від нього стічні води в розмірі встановленого ліміту.

Крім того, згідно до п. 8 даних Договорів позивач зобов'язався: 1) приймати додаткову кількість стічних вод, які поступають в міську каналізацію в період дощів для забезпечення технічних та особистих потреб, а також приймати від нього стічні води в розмірі встановленого ліміту; 2) приймати додаткову кількість стічних вод, які поступають в міську каналізацію в період дощів та сніготанення в розмірі 20% від розрахункового обсягу зливових стічних вод від загальної площі відповідача за даними гідрометеоцентру (згідно п. 15.9. Правил користування системами комунального  водопостачання  та водовідведення в  містах і селищах України, які затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994р. за № 65 та зареєстровані в Міністерстві Юстиції України 22.07.1994р. за № 165/374).

У відповідності до п. 7 Договорів відповідач зобов'язався оплачувати рахунки за воду та стоки в триденний термін з часу їх пред'явлення.

Господарським судом також встановлено, що в обґрунтування вимог по стягненню заборгованості позивач вказує на наявність у відповідача заборгованості  за період з 01.12.2005р. по 01.12.2006р. з оплати суми в розмірі 5168,00 грн., яка утворилась внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати за п. 8  Договору № 112 від 01.05.2005р. Вказана сума визначена позивачем як заборгованість за прийняття додаткової кількості стічних вод, розрахунок якої здійснено з урахуванням площі відповідача, зазначеної в паспорті водного господарства та змін, внесених до нього у серпні 2006 року.

В підтвердження правомірності нарахування заборгованості за прийняття додаткової кількості стічних вод позивачем до матеріалів справи надані довідки метеослужби за спірний період, паспорт водного господарства відповідача зі змінами, який підтверджує розмір площі відповідача та у відповідності до розділу 17 Договору, є додатком і його невід'ємною частиною.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, в результаті обстеження сторонами території відповідача на предмет наявності або відсутності колодязів каналізаційних та зливоприймачів дощової каналізації, яке відбулося 04.04.2007р., складено акт, котрим підтверджено знаходження на території підприємства відповідача каналізаційних колодязів.

Отже, враховуючи те, що міська каналізаційна мережа є роздільною, господарський суд визначився, що в розрахунок боргу відповідача правомірно включена додаткова кількість стічних вод в розмірі 20%, розрахованих за п.15.9.  Правил користування системами комунального водопостачання  та водовідведення в  містах і селищах України.

Із матеріали справи вбачається, що на виконання п. 8 та п. 7 Договорів позивачем на адресу відповідача були направлені рахунки на оплату, до складу яких включені і нарахування додаткової кількості стічних вод в розмірі 20 %. Однак, у зв'язку з тим, що відповідач оплату цих рахунків у встановленому порядку та розмірі не провів, господарський суд визначився, що за ним утворилась заборгованість в сумі 5168,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Частиною 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,  повному і об'єктивному  розгляді  в судовому  процесі всіх обставин справи в їх сукупності,  керуючись законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що вищенаведеним обставинам,  які повністю відповідають наявним матеріалам справи, господарський суд дав належну правову оцінку, і з урахуванням вимог ст. 526 Цивільного кодексу України та  ст.  193  Господарського кодексу України дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5168,00 грн. заборгованості за прийняття додаткової кількості стічних вод у  міську каналізацію.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А згідно з приписами статті 193 Господарського  кодексу України  суб'єкти  господарювання  та  інші учасники господарських    відносин    повинні    виконувати    господарські зобов'язання  належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання  -  відповідно до вимог,  що у певних умовах звичайно ставляться.  Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання  нею  зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення  загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У зв'язку з доведеністю  неналежного  виконання  боржником грошового  зобов'язання господарський суд також правомірно задовольнив позовні вимоги з урахуванням правила статті 625 Цивільного кодексу України про стягнення з  відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 33,99 грн. та 3% річних з простроченої суми боргу в розмірі 106,38 грн.

Окрім того, колегія суддів вважає правомірним висновок суду щодо  залишення позову без розгляду в частині стягнення пені в сумі 470,66 грн. на підставі п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивач без поважних причин не виконав вимоги господарського суду, а саме не надав обґрунтованого щомісячного розрахунку пені з урахуванням умов спірних Договорів та вимог чинного законодавства України.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, а також обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі вказує на те, що на території його  підприємства відсутні каналізаційні колодязі та зливоприймачі ливневої каналізації, посилаючись при цьому на акт обстеження території підприємства представниками КП "Водоканал" від 04.04.2007р., в зв'язку з чим скаржник вважає нарахування позивачем заборгованості за прийняття додаткової кількості стічних вод в сумі 5168,00 грн. неправомірним.

Проте, з даними посиланнями не може погодитись колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки в даному випадку наявність або відсутність на території підприємства зливової каналізації та зливоприймачів немає ніякого відношення до прийому додаткової кількості стічних вод до комунальної каналізації.

Як свідчать матеріали справи, позивач - Комунальне підприємство "Водоканал" Лозівської міської ради Харківської області, діє як міське комунальне підприємство, засноване на комунальній власності Лозівської міської Ради, та зареєстровано - 25.04.2005 р. і виконує функції по забезпеченню підприємств, організацій та установ м. Лозова та Лозівського району питною водою, а також приймання та очищення стоків.

Господарським судом правомірно встановлено, що 01.05.2005р. між сторонами у справі укладено договори №№ 112 та 112/1 на відпуск води з комунального водопроводу та приймання стоків в комунальну каналізацію, які регламентують правовідносини між позивачем та відповідачем у справі по наданню послуг по відпуску води із комунального водопроводу та прийому стоків в комунальну каналізацію за встановленими тарифами, та визначають зміст  відносин, прав та обов'язків сторін, які відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу  України мають виконуватися належним чином обома сторонами відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Будь-яких розбіжностей та переддоговірних спорів при укладені цих Договорів між сторонами у справі не виникло і змін до них не вносилось.

Положення пункту 16 спірних Договорів містять умову про те, що по неврегульованим Договором питанням  сторонами застосовуються норми Правил   користування системами комунального  водопостачання  та водовідведення в містах і селищах України (далі - Правила), Правил прийому стічних вод в комунальну систему каналізації м. Лозова та чинним законодавством.

Відповідно до п. 15.9. Правил… за абонентами передбачено обов'язок сплачувати додаткову кількість стічних вод, які потрапляють у каналізаційні мережі через зливоприймачі та каналізаційні колодязі в період дощів та сніготанення, підприємства, що розраховується на підставі даних метеослужби та з урахуванням площі абонента, в даному випадку відповідача.

Наявний в матеріалах справи акт від 04.04.2007р. підтверджує той факт, що на території відповідача знаходяться 2 випускних колодязі та 2 каналізаційних. При цьому, позивач вказує, що складовою частиною спірних Договорів є акт розмежування балансової належності мереж водопроводу і каналізації від 07.02.2006 р. згідно якого каналізаційні стоки від 2-х поверхового житлового будинку до колодязя № 2 знаходяться на балансі відповідача і підключені до міської мережі каналізації. Вказані дані відповідачем не спростовані.

Враховуючи викладене, а також те, що міська каналізаційна мережа є роздільною, до відповідача повинні застосовуватись положення п.15.9. Правил...

За загальним правилом, наявність підключення мережі підприємства до міської мережі каналізації свідчить про необхідність застосування при розрахунках оплати послуг з водовідведення п.15.9 Правил…, якими визначено, що додаткова кількість стічних вод, що потрапляє у каналізаційні мережі через зливоприймачі та каналізаційні колодці у періоди дощів та сніготанення, підприємства оплачують: а)  при загально сплавній системі каналізації - відповідно до території, що займає підприємство, на нормами БНіП 2.04.03-85 Каналізація. Зовнішні мережі і споруди та даними гідрометеослужби; б) при роздільній системі каналізації-20% від розрахункових об'ємів стічних вод за підпунктом "а" цього пункту. У разі виявлення розбитих кришок люків колодязів, провалів ґрунту біля люків колодязів, щілин між ґрунтом та зовнішньою поверхнею колодязів, додаткова кількість стічних вод розраховується за підпунктом "а" цього пункту.

Відповідно до БНіП 2.04.03.-85 Каналізація. Зовнішні мережі і споруди п. 2.10 в періоди дощів та сніготанення в каналізаційні мережі неорганізовано потрапляють дощові стоки за рахунок інфільтрації ґрунтових вод та через нещільності люків колодязів. Так як, цей додатковий неврахований приток завантажує мережі водовідведення, насосні станції та очищувальні споруди, то він повинен оплачуватися абонентами. Неврахована кількість стічної води, яка підлягає сплаті підприємством, в даному випадку 20 %, від загальної кількості дощових стоків.

Пунктом 1.2. Правил… визначено, що вони є обов'язкові для Водоканалу і всіх абонентів, які користуються комунальними водопроводами і каналізаціями, незалежно від їх відомчої належності і форм власності.

Абзац другий п. 8 спірних Договорів передбачає прийом в комунальну каналізацію додаткової кількості стічних вод від Абонента - відповідача.

Позивач свої зобов'язання по Договору виконав у повному обсязі та здійснив в період з 01.12.2005 р. по 01.12.2006 р. відпуск води відповідачу на суму 7668,54 грн., прийом стоків на суму 4469,94 грн. а також прийом додаткової кількості стічних вод на суму 6954,00 грн., загальна вартість наданих відповідачу послуг складає 19092,48 грн. За вказаний період у відповідач утворилась заборгованість за прийняття додаткової кількості стічних вод в сумі 5168,00 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за порушення норм чинного законодавства у  сфері питного  водопостачання  та  водовідведення, зокрема Правил…, про що також правомірно зазначив господарський суд в оскарженому рішенні.

Окрім того, колегія суддів повністю погоджуючись із доводами позивача, вважає, що правомірність застосування КП "Водоканал" при укладанні договору п. 15.9. Правил... підтверджується також і п.2.2 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженою наказом Держбуду України від 19.02.2002 р. № 37 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 р. за № 402/6690, згідно якого за додаткову кількість стічних вод, що надходять до міської каналізації у період дощів та сніготанення через люки каналізаційних колодязів та приймачі дощової каналізації на території підприємств, останні сплачують згідно з пунктом 15.9. Правил користування...

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача у зв’язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю, і відсутністю фактів, які б підтверджували наявність підстав для скасування оскарженого рішення,     Твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, зроблені при довільному трактуванні норм чинного законодавства та дійсних обставин справи,  на їх підтвердження не надано відповідно до ст. 33, 36 ГПК України  доказів з посиланням на конкретні норми матеріального та процесуального права які б могли бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Проте, позивач в обґрунтування вимог по стягненню заборгованості надав суду першої інстанції достатньо доказів для визнання їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 11.07.2007 року по справі № 33/53-07  прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи відповідача з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Колективного підприємства "Будівельно-монтажного управління "Лозовагазсервіс", м. Лозова, Харківська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.07.2007 року по справі № 33/53-07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                    Демченко В.О.

Судді                                                                    Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.