Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2007
р.
Справа № 2/415-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Токар М.В.,
судді Івакіна В.О. , Сіверін В.І.

при секретарі Кононенко О.М.

за
участю представників сторін:

позивача
-ОСОБА_4( довіреність у справі)

відповідача - ОСОБА_5( довіреність у справі)

3-тя особа - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського  апеляційного господарського суду апеляційну
скаргу позивача ( вх. № 3174С/1-8) на рішення господарського суду
Сумської області від 24.09.07 р. по справі № 2/415-07

за позовом  Фізичної особи - підприємцяОСОБА_1м. Суми

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2м. Суми

3-тя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Сумська філія Товариства з обмеженою відповідальністю
"Венбест", м. Суми

про розірвання договору, зобов'язання вчинити дії та стягнення 84
000,00 грн.

та за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємцяОСОБА_2, м. Суми

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Суми

про стягнення 20 000 грн.

встановила:

Позивач,  ФОП ОСОБА_1звернувся до господарського суду
Сумської області з позовною заявою та після її уточнення, просив розірвати
договір оренди від 01.05.2007 р., укладений між позивачем та відповідачем,
зобов'язати відповідача повернути об'єкт оренди, який знаходиться за адресою :
АДРЕСА_1, та стягнути з відповідача 112 000 грн. вартість орендної плати за
користування нежитловим приміщенням за період з 01.05.2007 р. по 23.09.2007 р.,
державне мито в сумі 1120 грн. та 118 грн. за інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Відповідач, Фізична
особапідприємецьОСОБА_2подав зустрічний позов, яким просив стягнути з
ФОПОСОБА_1безпідставно набутих 20000 грн.

Рішенням  господарського
суду Сумської області від 24.09.2007 р. по справі № 2/415-07 (суддя Соп'яненко
О.Ю.) в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено
повністю, стягнуто з фізичної особи-підприємцяОСОБА_1на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2безпідставно набутих 20 000 грн., витрати по сплаті
держмита в сумі 200 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Позивач,  ФОП ОСОБА_1із
рішенням   господарського суду  Сумської області не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій
вважає, що рішення   суду першої
інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, в апеляційній скарзі позивач
зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням
приписів ч.1.ст. 4 7 та ст.. 43 ГПК України. Позивач стверджує, що
факт користування  об'єктом оренди
відповідачем підтверджується знаходженням в цьому приміщенні товару відповідача
та укладенням 16.04.2007 р. між відповідачем та третьою особою договору на
охорону приміщення за адресою АДРЕСА_1. Крім того, відповідачем сплачені в
рахунок орендної плати 20000 грн. Просить скасувати рішення господарського суду
Сумської області від 24.09.2007 р. по справі № 2/415-07 та прийняти нове судове
рішення, яким  стягнути з відповідача
112000 грн. заборгованості по орендній платі, розірвати договір оренди від
01.05.2007 р. та зобов'язати відповідача повернути орендоване приміщення.

Відповідач за первісним позовом, ФОПОСОБА_2у  відзиві на апеляційну скаргу та в судовому
засіданні зазначила, що рішення господарського суду є законним та
обґрунтованим, тому просить залишити його без змін. Крім того, просить стягнути
з ФОПОСОБА_1витрати на послуги адвоката в сумі 3500 грн.

Представник 3-ої особи відзив на апеляційну скаргу не надав, в
судове засідання не з'явився, про неможливість явки в судове засідання із
поважних причин суд не повідомив.

Колегія суддів  вважає, що
неявка представника 3-ї особи не перешкоджає розгляду справи та дійшла висновку
про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до
вимог ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні
уповноважених представників позивача і відповідача, перевіривши  правильність застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 01.05.2007 р
П.П.ОСОБА_1(орендодавець) та П.П. ОСОБА_2(орендар) був укладений договір оренди
нежитлового приміщення ( а. с. 10-12).

Відповідно до п.1.1 даного договору орендодавець надає, а орендар
приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею
280 м. кв. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 2.1. договору
об'єкт оренди передається в оренду для роздрібної торгівлі непродовольчими
товарами. Термін оренди складає 11 місяців з моменту прийняття об'єкта, що
орендується ( п.3.1. договору).

Згідно ч. 1 ст. 795 ЦК
України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до
приписів
ст. 795 ЦК України сторони пунктами 5.1, 5.3 договору від 1.05.2007 р.
передбачили, що при передачі об'єкта, який орендується, складається акт
здачі-приймання, який підписується членами двосторонньої комісії. Об'єкт
вважається переданим з моменту підписання акту здачі-приймання (п. 5.4.
договору).

Як  свідчать матеріали справи,  сторонами не був складений та підписаний акт
прийому-передачі нежитлового приміщення за договором оренди від 01.05.2007 р.
за адресою: АДРЕСА_1.

До позовної заяви
позивачем, ПП ОСОБА_1надана копія листа без номера та без дати ( а. с. 15),
яким підтверджується те, що приміщення станом на 18.07.2007 р. не було
передано. Цим листом на адресу орендарю був направлений для підписання акт
приймання-передачі приміщення. Однак, доказів передачі спірного приміщення в
оренду відповідачу в установленому договором та чинним законодавством порядку
ПП ОСОБА_1ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надав.

Відповідно до ст. 34
ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для
справи.  Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому, посилання
ППОСОБА_1на договір від 16.04.2007 р., укладений ОСОБА_1з ТОВ
"Венбест" на централізовану охорону об'єкта, не свідчить про
використання відповідачем даного приміщення відповідно до умов договору для
роздрібної торгівлі непродовольчими товарами та не
підтверджує факт отримання в оренду і використання відповідачем зазначеного
приміщення.

Також, не можуть бути
належними доказами факту передачі об'єкту оренди знаходження  в приміщенні за адресоюАДРЕСА_1взуття та
засобів по догляду за взуттям, що належать відповідачу та внесення в рахунок
орендної плати за приміщення авансу  в
сумі 20000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України орендна плата - це плата за
користування майном.

Частиною  6 ст. 762 ЦК України передбачено, що наймач
звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Враховуючи, що позивачем ППОСОБА_1в підтвердження позовних вимог
не надані докази передачі орендарю об'єкту оренди суд першої інстанції
правомірно відмовив  в задоволенні
позовних вимог позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача 112000
грн. орендної плати за користування нежитловим приміщенням за період з
01.05.2007 р. по 23.09.2007 р.

В обґрунтування позовних вимог про розірвання договору та
виселення відповідача із орендованого приміщення ПП ОСОБА_1посилається на ст.
782  ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив
ППОСОБА_1в задоволенні позовних вимог про розірвання договору та виселення
відповідача виходячи із наступного.

Відповідно до ст.782 ЦК України наймодавець має право відмовитись
від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від
договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення
наймодавця про відмову від договору.

Однак , ПП ОСОБА_1доказів направлення відповідачу повідомлення про
відмову від договору суду не надав. Тому,
позовні вимоги про розірвання договору
оренди та виселення відповідача судом першої інстанції правомірно  не
задоволені.

Відповідач  за первісним
позовом, ФОПОСОБА_2подала до господарського суду  зустрічний позов про стягнення з позивача на
свою користь   20000 грн., які були
сплачені позивачу 23.03.2007 р. в рахунок оренди приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, як попередня оплата, що підтверджується розпискою позивача.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того,
чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї
глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін
у зобов'язанні.

Як свідчать матеріали справи, 23.03.2007 р. ПП. ОСОБА_1  отримав від ОСОБА_2 попередню оплату за
оренду приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 20000 грн., що підтверджується
його розпискою.   ( а. с. 41).

Пунктом 4.3 договору від 01.05.2007 р. встановлено, що орендар
зобов'язаний протягом 10 днів з моменту прийняття об'єкту, що орендується
перераховувати орендну плату за один місяць. Орендна плата сплачується
орендарем  в безготівковій формі на
розрахунковий рахунок орендаря ( п. 4.2 договору).

Враховуючи, що  договірні
зобов'язання щодо передачі в користування ОСОБА_2 спірного приміщення
ППОСОБА_1не були виконані, а сума 20000 грн.
була одержана до укладення договору її не можна вважати орендною платою
за договором.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно
визнав     зустрічні позовні вимоги
законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

У відзиві на апеляційну
скаргу ПП ОСОБА_2просить стягнути з ФОПОСОБА_1витрати на послуги адвоката в
сумі 3500 грн.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги не підлягають
задоволенню, як не підтверджені виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ст. 44 ГПК України до судових витрат,
зокрема, належать оплата послуг адвоката.

Такі послуги адвоката ПП ОСОБА_1не підтверджені документально.
Згідно наданих до відзиву  на апеляційну
скаргу договору № 317-р/07 від 1.11.2007 р. останній укладений громадянкою
ОСОБА_2а не відповідачем по справі; оплата по квитанції прибуткового ордеру №
122 суми 3500 грн. була  здійснена також
громадянкою ОСОБА_1і не адвокату, а підприємцю ОСОБА_3послуги якого не є
адвокатськими в розумінні ст. 44 ГПК України.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку, що
рішення господарського суду Сумської області від 24.09.2007р. по справі №
2/415-07 про відмову у задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом
та задоволенню позовних вимог за зустрічним позовом прийняте при належному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи та у відповідності до чинного
матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в
зв'язку з чим, апеляційна скарга ППОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 44, 49, 99, 101,  п. 1 статті 103, статтею 105  Господарського процесуального кодексу
України, судова колегія, -

постановила:

Апеляційна скарга позивача залишитибез задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 24.09.07 р. по
справі № 2/415-07 залишити без змін.

Головуючий суддя
Токар М.В.

Судді
Івакіна В.О.

Сіверін В.І.