ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

26.10.2007                                                                                                    Справа  № 2/95

За позовом Закарпатської обласної спілки споживчих товариств, м. Ужгород

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Плосківський завод мінеральних вод”, с. Плоске Свалявського району

з участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача –   ТОВ КБ „Коопінвестбанк”, м.Ужгород

з участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача – Відкритого акціонерного товариства „Плодоовоч”, м. Ужгород

про визнання недійсним рішення зборів засновників ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод” прийнятого у формі протоколу від 06.08.2002 року № 1 в частині, що стосується виключення Закарпатської ОСС з числа засновників та зобов’язати збори засновників поновити Закарпатську ОСС в якості засновника ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод”,

Суддя господарського суду –Кривка В.П.

Представники сторін:

Позивача –Федоренко О.В., довіреність від 08.05.2007 року;

Василиндра М.М., представник за дорученням;

Відповідача –Рудова Ю.В., довіреність № 14 від 30.01.2007 року;

Третя особа: ТОВ КБ „Коопінвестбанк” –Джумурат Є.І., довіреність № 03/07

від 30.01.2007 року;

Третя особа: ВАТ „Плодоовоч”  –Мерза Д.Б., доручення № 4 від 04.01.2007 року;

СУТЬ СПОРУ: Закарпатською обласною спілкою споживчих товариств, м. Ужгород до товариства з обмеженою відповідальністю „Плосківський завод мінеральних вод”, с. Плоске Свалявського району заявлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю „Плосківський завод мінеральних вод”, с. Плоске Свалявського району з участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача –  ТОВ КБ „Коопінвестбанк”, м.Ужгород та з участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача –Відкритого акціонерного товариства „Плодоовоч”, м. Ужгород про визнання недійсним рішення зборів засновників ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод” прийнятого у формі протоколу від 06.08.2002 року № 1 в частині, що стосується виключення Закарпатської ОСС з числа засновників та зобов’язати збори засновників поновити Закарпатську ОСС в якості засновника ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод”.

За клопотанням представників сторін (Т-3, а.с. 209) справу розглянуто в термін, визначений відповідно до  ч. 4 ст. 69 ГПК України.

В судових засіданнях 10.05.2007 року, 21.08.2007 року, 13.09.2007 року та 11.10.2007 року брали участь вищевказані представники сторін, оголошувались перерви в порядку ст. 77 ГПК України (Т-3 а.с. 59, Т-4 а.с. 68, 85, 114).

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 26.10.2007 року по справі №2/95

Уповноважені представники позивача просять задоволити позов, обґрунтовуючи свої позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами та додатковими поясненнями по суті спору, зокрема стверджують, що відповідачем безпідставно виключено позивача з числа засновників товариства, оскільки статутний внесок ним було внесено у визначені строки та у розмірі, встановленому установчим договором, у підтвердження чого надали суду акт прийому-передачі основних засобів та нематеріальних активів „Плосківського заводу мінеральних вод” від 23.07.1998 року та постанову Закарпатської облспоживспілки №114 від 23.07.1998р. про його затвердження. Також заявник посилається на порушення встановленого законом порядку проведення 06.08.2002р. загальних зборів  на яких виключено Закарпатську ОСС з числа засновників ТОВ, оскільки позивач не повідомлявся належним чином та у встановлений законом строк про дату, час та умови проведення зборів засновників. Вказані збори засновників товариства були проведені без належного повідомлення позивача про це (тільки усно), у зв’язку з чим позивач звернувся до відповідача про перенесення зборів засновників на інший термін, однак, про іншу дату відповідач так і не повідомив. Вказує, що тільки 03.08.2005р. дізнався про виключення Закарпатської облспоживспілки із числа засновників товариства, тому строк позовної давності ним не пропущено.

Уповноважений представник відповідача проти позовних вимог заперечив в повному обсязі з підстав долучених до матеріалів справи документальних доказів та наведених у письмовому відзиві на позов та додаткових письмових поясненнях до відзиву і по суті спору доводів. Зокрема, вказує на те, що позивачем пропущено строки позовної давності, встановлені ст. 257 Цивільного кодексу України та подав клопотання про їх відповідне застосування судом при розгляді позовних вимог. З цих підстав вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Вважає безпідставним посилання позивача на те, що про оспорюваний протокол йому стало відомо тільки 03.08.2005р., посилаючись на наявні у справі матеріали та вказує, що згідно вимог п.2.5 статуту ТОВ та вимог ст. 10 Закону України „Про господарські товариства” позивач міг в будь-який час вимагати ознайомитись з прийнятим рішенням товариства по питанню його виключення (що стосується його прав), однак свідомо не робив цього. Вказує на доведеність факту невиконання позивачем умов установчого договору та невнесення статутної частики в повному обсязі, оскільки акт прийому-передачі основних засобів та нематеріальних активів „Плосківського заводу мінеральних вод” від 23.07.1998 року, на який покликається позивач як на підставу своїх вимог, таким доказом слугувати не може, з огляду на те, що майно яке позивач мав намір внести вже перебувало під арештом на виконання рішення арбітражного суду Закарпатської області. Також заперечує твердження позивача про відсутність належного повідомлення про проведення зборів засновників та відомостей про його порядок денний, у підтвердження чого надав листа та поштове повідомлення про вручення цього листа. Одночасно заперечує доводи позивача про відсутність доказів у підтвердження повного викупу частки позивача у майні ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод”, оскільки такий  підтверджується також постановою Президії Вищого арбітражного суду України від 15.09.2000р.

Представники третіх осіб –проти позову заперечили з підстав зазначених у письмових поясненнях по суті спору та аналогічних мотивів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 26.10.2007 року по справі №2/95

суд встановив:

У відповідності до Установчого договору про створення ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод” від 28.06.1997 року та його статуту, зареєстрованих Свалявською районною держадміністрацією 25.07.1997 року, визначено склад засновників Товариства з Закарпатської обласної спілки споживчих товариств (далі - облспоживспілка), Орендного підприємства „Ужгородський коньячний завод” і ТОВ „Прогрес” та визначено частку кожного учасника по 33,3% з внеском до статутного фонду кожного засновника в сумі по 93 240 грн., загальна сума статутного фонду склала 279 720 грн. При цьому згідно умов установчого договору, зокрема, п.11, засновник зобов’язався повністю внести свій вклад до Товариства протягом одного року після державної реєстрації, тобто, до 25 липня 1998р. (Т-2 а.с. 26-32).

17 липня 1997 року Закарпатською обласною спілкою споживчих товариств було прийнято постанову за №105 „Про створення ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод”, якою було прийнято рішення ліквідувати Спільне підприємство споживчої кооперації „Плосківський завод мінвод” для створення на базі його майна ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод”. З цією метою було затверджено склад комісії по передачі матеріальних цінностей та ліквідації СП (Т-3 а.с. 50). Таким чином Закарпатською обласною спілкою споживчих товариств було прийнято рішення про створення на базі майна Спільного підприємства споживчої кооперації „Плосківський завод мінвод” господарського товариства  взамін на корпоративні права (Постанова президії ВАСУ від 15.09.2000 року у справі №4/156, Т-2 а.с. 45-46).

Надалі для виконання установчих домовленостей облспоживспілкою 23.07.1998 року було винесено постанову за №114 „Про затвердження акту прийому-передачі Плосківського заводу мінеральних вод”, яким було затверджено перелік основних засобів і нематеріальних активів, які Закарпатська ОСС передає як частку в розмірі 33% до статутного фонду ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод”            (Т-1 а.с. 19). Того ж дня (23.07.1998 року) основні засоби та нематеріальні активи Плосківського заводу мінвод було передано  згідно акту прийому-передачі ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод” (Т-2 а.с. 20-23), при цьому при підписанні вищевказаного акту прийому-передачі сторонами було зафіксовано відсутність передачі засновником частини майна, а саме: автобус КАЗЗС балансовою вартістю 6479грн., автомашина ГАЗ-2410 балансовою вартістю 8585грн. та склад на ТБЗ вартістю 11406,76грн., вказані обставини у ході судового засідання позивачем підтверджено (Т-3 а.с. 35-41).

Між тим, як було встановлено Постановою президії ВАСУ від 15.09.2000 року у справі №4/156 до перереєстрації СП „Плосківський завод мінеральних вод” мало значну податкову заборгованість і згідно рішення арбітражного суду Закарпатської області від 18.06.1998 року у справі №6/78 за позовом ДПІ у Свалявському районі, через відсутність коштів на рахунку боржника було звернуто стягнення на майно заводу на суму 76 466,37 грн., а також стягнуто в доход державного бюджету 3 823,30 грн. держмита (Т-1 а.с. 81-82, Т-2 а.с. 45-46). На виконання виданого судом наказу №6/78 за вказаним рішенням, 22.07.1998 року судовим виконавцем було винесено акт опису (арешту) майна Плосківського заводу мінеральних вод, згідно відомостей основних засобів на загальну суму 73 247, 76 грн. (Т-1 а.с. 83). При цьому слід зауважити, що зазначена виконавча дія була проведена у присутності головного бухгалтера Плосківського заводу мінеральних вод п.Стецович Г.Ф., яка незважаючи на це наступного дня передала описане майно, як внесок облспоживспілки до статутного фонду ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод” (Т-1 а.с. 14-15, 83).

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 26.10.2007 року по справі №2/95

8 вересня 1998 року Свалявським районним судом в місцевих ЗМІ було опубліковано оголошення про виставлення Плосківський завод мінеральних вод на прилюдні торги 15.09.1998 року згідно наказу арбітражного суду Закарпатської області та акту арешту майна від 22.07.1998 року (Т-1 а.с. 80). 14.09.1998 року ОП „Ужгородський коньячний завод” звернулося із заявою до Свалявського районного суду зареєструвати їх як учасника торгів  (Т-1 а.с. 85).

21.09.1998 року з метою збереження майна та недопущення його розпродажу ОП „Ужгородський коньячний завод” було погашено зазначену податкову заборгованість, шляхом перерахування 80 289, 69 грн. на депозитний рахунок Свалявського райсуду (Т-1 а.с. 84).

9 грудня 1999 року Товариство надіслало правлінню облспоживспілки листа за №39 з повідомленням, що нею, як одним із засновників, не виконано обов’язків по установчому договору (п.п.11, 16), оскільки до цього часу з її боку не створено статутний фонд, термін формування якого закінчився 28 червня 1998р. (Т-1 а.с. 34).

Надалі, головою зборів засновників ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод” 12.02.2002р. на адресу облспоживспілки було надіслано листа з повідомленням про скликання зборів засновників 05.03.2002р. з порядком денним, пунктом 3 якого було визначено виключення з учасників Товариства Закарпатської облспоживспілки (Т-1 а.с. 50). Як свідчать матеріали справи, збори засновників того дня не відбулись через відсутність у представників облспоживспілки належним чином підтверджених повноважень (відсутність доручень на представництво облспоживспілки та право участі у зборах), що підтверджується актом від 05.03.2002р., складеним за участю Віннічук М.Я. –представника облспоживспілки (Т-1 а.с. 78). 23.07.2002р. ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод” листом за №046 вдруге повідомив облспоживспілку про проведення чергових зборів засновників 06.08.2002р. з порядком денним, де п.3 якого знову було зазначено про виключення з числа засновників товариства облспоживспілки. Даний лист був надісланий позивачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, про що свідчить відмітка позивача про його отримання (Т-1 а.с. 76-77). Проте позивачем  05.08.2002р. було надіслано Товариству телеграму з проханням перенесення зборів засновників на інший термін, з мотивів не надання відповідачем документів та матеріалів для ознайомлення з порядком денним (Т-1 а.с. 44).Незважаючи на такі обставини, рішенням зборів засновників Товариства 06.08.2002р. було прийнято рішення про виключення з числа засновників позивача. Підставою прийняття такого рішення слугувало те, що невнесення частини вкладу до статутного фонду підтверджено самою облспоживспілкою (автомашина, склад та автобус). Разом з тим, ОП „Ужгородський коньячний завод” шляхом погашення податкової заборгованості позивача у сумі 76 466 грн. (рішення арбітражного суду області від 18.06.1998р. у справі №6/78) через відсутність коштів на рахунку Плосківського заводу мінеральних вод, що був боржником у даній справі та звернення стягнення на його майно, вніс на депозитний рахунок Свалявського районного суду кошти у вищевказаній сумі, чим фактично викупив майно, що було предметом статутного внеску позивача (що також встановлено Постановою президії ВАСУ від 15.09.2000 року у справі №4/156). Як свідчать матеріали справи, бухгалтерські документи, які розшифровують дебіторську та кредиторську заборгованості Плосківського заводу мінеральних вод  облспоживспілкою були передані Товариству тільки 23.05.2001р. за окремим актом прийому-передачі (Т-1 а.с. 65-70), що не заперечується позивачем, а відповідно був втрачений час для проведення відповідних розрахунків, оскільки по більшості вимог сплив строк позовної давності.

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 26.10.2007 року по справі №2/95

У ході судового розгляду в своїх письмових поясненнях по суті спору відповідач неодноразово вказує на недобросовісність позиції позивача та безпідставність заявлених вимог, зокрема стверджує, що на час виконання установчих домовленостей позивач приховав факт наявності значної податкової  заборгованості на суму 76 466,37 грн. та звернення стягнення на майно СП (Т-3 а.с. 7-11, 56-58, Т-4 а.с. 59-62, 79-82). Крім цього, відповідачем надано довідку Свалявської МДПІ № 5 340/10/19 від 18.09.2007 року з якої слідує, що  ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод” станом на 01.10.1998 року було погашено заборгованість по податкам за СП „Плосківський завод мінеральних вод” в сумі 49 367 грн.  Також відповідачем додано до матеріалів справи баланс товариства станом на 30 вересня 2007 року, з якого вбачається що активи ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод” з часу його заснування зросли майже у 10 разів.

Аналізуючи правовідносини сторін та встановлюючи дійсні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини,  які мають значення для правильного вирішення спору суд дійшов наступних висновків

Статтею 13 Закону України „Про господарські товариства” (в редакції діючій на час спірних правовідносин) визначено, що вкладами учасників  та  засновників  товариства  можуть  бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні  цінності,  цінні папери, права користування  землею,  водою  та  іншими  природними ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, в тому числі в іноземній валюті.             Вклад, оцінений у карбованцях, становить частку  учасника  та засновника у статутному фонді. Порядок оцінки вкладів визначається в установчих  документах  товариства,  якщо  інше  не  передбачено законодавством України.

Установчим договором учасників ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод” було визначено порядок формування статутного фонду, загальний розмір якого становив 279 720 грн. та черговість внесків учасників, доля яких у статутному фонді становила по 33,3% кожного, тобто по 93 240 грн., від загального статутного фонду. Порядок оцінки вкладів учасників товариства було чітко визначено умовами установчого договору, а відповідно, невиконання одним з учасників його умов у відповідності до п.11 та 16 договору передбачало своїм наслідком виключення такого учасника зі складу товариства.

Матеріалами справи підтверджено, що за наслідками затвердженого облспоживспілкою постановою №114 від 23.07.1998р. акту прийому-передачі, зокрема, п.1 постанови, засновником на виконання умов установчого договору ТОВ „Плосківський завод мінеральних вод” мали передаватись тільки основні засоби і нематеріальні активи Плосківського заводу мінвод, як частка статутного фонду, в розмірі 33%., що відповідає вимогам вище коментованих положень закону та установчих документів ТОВ.

Між тим, як вбачається з досліджених судом вищенаведених обставин, достовірно підтверджених матеріалами справи з 22.07.1998 року все майно Плосківського заводу мінвод вже перебувало під арештом, на виконання  рішення арбітражного суду Закарпатської області від 18.06.1998 року у справі №6/78, яким було звернуто стягнення на майно заводу споживчої кооперації на суму 76 466,37 грн. через відсутність коштів на рахунку боржника, тому посилання позивача щодо внесення 23.07.1998 року своєї частки до статутного фонду ТОВ згідно акту прийому-передачі основних засобів та нематеріальні активів Плосківського заводу мінвод не відповідають дійсним обставинам справи та спростовують доводи про своєчасне виконання зобов’язань за установчим договором.

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 26.10.2007 року по справі №2/95

Доводи позивача, що постановою президії ВАСУ від 15.09.2000 року по справі №4/156 було констатовано факт своєчасного та повного внесення ним частки до статутного фонду товариства є надуманими та не відповідають дійсності, оскільки предметом розгляду в даній справі було визнання недійсними установчих документів ТОВ «Плосківський завод манеральних вод»та скасування державної реєстрації, і як вбачається з тексту постанови та його змістовного навантаження, судом коментувалось про переваги прийнятого Закарпатською ОСС рішення (за №105 від 17.07.97) щодо створення на базі СП господарського товариства та неущемлення прав засновників СП, тобто вказувалось на майнові переваги набуття корпоративних прав облспоживспілкою, на умовах, зазначених в установчих документах ТОВ. Підтвердженням такого висновку також є останній абзац сторінки 3 Постанови, в якому йдеться про звернення стягнення на майно заводу, його опис з оголошенням прилюдних торгів та викуп Орендним підприємством «Ужгородським коньячним заводом», що повністю спростовує таке судження позивача.

Довідавшись про вказані обставини та з метою збереження майна та недопущення його розпродажу з оголошених судом прилюдних торгів одним з засновників –ОП „Ужгородський коньячний завод” було погашено податкову заборгованість підприємства шляхом перерахування 80 289 грн. на депозитний рахунок Свалявського райсуду. В той же час, у ході судового розгляду позивачем не надано жодного доказу про які-небудь дії спрямовані на збереження та недопущення розпродажу майна з прилюдних торгів, що належало спілці споживчих товариств Закарпатської області, яке відповідно до вищевказаних постанов, підлягало внесенню до статутного фонду ТОВ „Плосківський завод мінеральних”, як частка облспоживспілки. Перераховані ОП „Ужгородський коньячний завод” кошти в погашення податкового боргу СП „Плосківський завод мінеральних вод” орендному підприємству відшкодовано не було, ні СП, ні позивачем. Більше того, представлені позивачем на вимогу суду баланс СП „Плосківський завод мінеральних вод”, станом на 01.01.1999 року (Т - 4 а.с. 92) вже не відображав наявності зазначеної податкової заборгованості, крім цього у ліквідаційному балансі СП „Плосківський завод мінеральних вод” від 23.05.2001 року вона також  відсутня (Т-2 а.с. 53-54), що вказує на схвалення дій орендного підприємства.

Враховуючи вищенаведене, вимоги ст. 4 ЦК України (від 18.07.1963 року), виходячи з дійсних правовідносини сторін та обставини справи, з системного аналізу долучених сторонами документів та вчинених ними юридично значимих дій, можна дійти висновку, що ОП „Ужгородський коньячний завод” по суті викупило майно СП, що і було констатовано президією ВАСУ у своїй постанові від 15.09.2000 року у справі №4/156 (в силу вимог ст. 35 Господарського процесуального кодексу України є преюдиціальним фактом).

Статтею 61 Закону України „Про господарські товариства” (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) визначено, що збори  учасників  товариства  з  обмеженою   відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше  не  передбачено установчими документами. Позачергові збори учасників  скликаються  головою  товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності  товариства,  а  також  у  будь-якому   іншому випадку, якщо  цього  потребують  інтереси  товариства  в  цілому, зокрема,  якщо  виникає  загроза  значного  скорочення  статутного фонду. Збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу. Учасники товариства, що володіють у сукупності  більш  як  20 відсотками голосів, мають право  вимагати  скликання  позачергових зборів учасників у  будь-який  час  і  з  будь-якого  приводу,

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 26.10.2007 року по справі №2/95

що стосується діяльності товариства. Якщо  протягом  25  днів  голова товариства  не  виконав  зазначеної  вимоги,  вони   вправі   самі скликати збори учасників. Про  проведення  загальних   зборів    товариства    учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного.  Повідомлення  повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто  з учасників товариства вправі вимагати розгляду  питання на зборах учасників за умови,  що  воно  було  ним  поставлено  не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів  до скликання  загальних  зборів  учасникам  товариства  повинна  бути надана  можливість  ознайомитися з  документами,   внесеними   до порядку  денного  зборів. При цьому коментована норма в частині визначення строку повідомлення про скликання загальних зборів покликана забезпечити можливість реалізації учасником господарського товариства права внести додаткові питання на розгляд зборів, ознайомитись з документами по питаннях порядку денного щоб передбачити можливі рішення зборів.

Як вбачається з вищенаведеного (зокрема листування сторін з питань внесення частки до статутного фонду) та встановлено матеріалами справи відповідачу було достовірно відомо про бажання відповідача розглянути питання виключення з числа засновників товариства облспоживспілки та його підстави, оскільки таке двічі виносилось на розгляд загальних зборів, (повідомлення  про порядок денний та час проведення зборів засновників від 12.02.2002р. та від 23.07.2002р., надіслання яких підтверджено відміткою позивача про їх отримання). Незважаючи на це та більш ніж достатній термін, позивач не надав належних доказів (звернення з цих питань у встановлений 7 строк до проведення зборів, відмови у наданні документації, тощо) щодо реалізації законодавчо встановленого права ознайомитись з документами по питаннях порядку денного щоб передбачити можливі рішення зборів, як при скликанні перших зборів так і других. За таких обставин, посилання позивача на порушення відповідачем 30-денного терміну про скликання загальних зборів на 06.08.2002 року, вказує на відсутність підстав вважати,  що  зазначене  вище  порушення  щодо  строків надіслання персонального повідомлення призвело до порушення його прав. Надіслана позивачем телеграма 05.08.2002р. з проханням перенесення зборів засновників на інший термін, з мотивів не надання відповідачем документів та матеріалів для ознайомлення з порядком денним таким доказом служити не може з огляду на порушення встановленого 7 терміну, і така розцінюється судом як намагання позивача повторно зірвати проведення зборів. Суд критично оцінює посилання позивача що він дізнався про виключення Закарпатської облспоживспілки із числа засновників товариства тільки 03.08.2005р. тому строк позовної давності на звернення з цим позовом ним не пропущено. За правилами ст. 261 Цивільного кодексу України в редакції 01.01.2004р. перебіг позовної давності починається  від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, перебіг позовної давності розпочинається з дня виникнення права на позов в матеріальному розумінні з урахуванням об’єктивних і суб’єктивних передумов. Згідно ст. 10 Закону України „Про господарські товариства” учасник товариства  має право одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане  надавати  йому  для  ознайомлення річні баланси, звіти товариства  про  його  діяльність,  протоколи зборів. Відповідно до положень ст. 61 коментованого закону, учасники товариства, що володіють у сукупності  більш  як  20 відсотками голосів, мають право  вимагати  скликання  позачергових загальних зборів учасників

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 26.10.2007 року по справі №2/95

у будь-який час і з будь-якого приводу, що  стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників. В разі наявності спору чи порушення цих прав законодавством забезпечено його захист в установленому порядку. Аналогічні права передбачено і установчими документами ТОВ. Враховуючи значимість винесених на розгляд зборів питань позивач міг і мав скористатись наданими законом правами.

Зазначене дає підстави вважати суду, враховуючи обставини справи та наявне у справі листування сторін, розцінювати позицію позивача щодо необізнаності про прийняті рішення на загальних зборах 06.08.2002 року  як результат його недбалого ставлення до охорони власних прав, або свідомого небажання зафіксувати документально такий факт.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Враховуючи вищенаведене позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і такі спростовуються матеріалами справи.

Застосоване ухвалою господарського суду від 23.05.2007 року забезпечення позову з огляду на викладене підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 30, 32, 33, 34, 44, 49, 66-67, 75, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Скасувати забезпечення позову, застосоване ухвалою господарського суду Закарпатської області від 23.05.2007 року.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК  України.

В зв’язку з оголошенням в судовому засіданні 26.10.2007 року лише вступної і резолютивної частини рішення оформлено відповідно до                      ст. 84 ГПК України та підписано 31.10.2007 року.

Суддя                                                                                            В.Кривка