ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

05.11.07                                                                                           Справа  № 6/37-8/37

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                                              Михалюк О.В.

суддів                                                                                     Новосад Д.Ф.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну скаргу ДПІ у Личаківському районі м.Львова

на ухвалу  господарського суду Львівської області від 20.07.2007р.

у справі    № 6/37-8/37

за заявою    ДПІ у Личаківському районі м.Львова, м.Львів

до                  ЗАТ «Львівський виноробний завод», м.Львів

про визнання банкрутом,

з участю представників :

від скаржника –не з»явився

від боржника  -   Чернобук О.В.

В ході судового засідання сторонам права і обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України роз”яснені, заперечень щодо складу суду не поступало.

Скаржник належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак повноважного представника в засідання не скерував, в зв”язку з чим колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 20.07.2007р. припинено провадження у справі № 6/37-8/37 (суддя Гутьєва В.В.) про банкрутство ЗАТ «Львівський виноробний завод», м.Львів.

Не погоджуючись з даною ухвалою ініціюючий кредитор –ДПІ у Личаківському районі м.Львова подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що визнання господарським судом безспірними вимогами лише в частині узгодженої в судовому порядку суми суперечить вимогам Закону України «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», оскільки при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов»язання вважається неузгодженим до розгляду справи по суті та прийняття відповідного рішення. Таким чином, як вважає скаржник, оскільки боржником в судовому порядку нараховані податковим органом зобов»язання не оскаржувались то визначені ДПІ у Личаківському районі м.Львова зобов»язання є узгодженими.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Представленим відзивом –ЗАТ «Львівський виноробний завод»доводи скаржника заперечує, просить  суд ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор   -   юридична   або   фізична   особа,  яка  має  у встановленому порядку  підтверджені   документами   вимоги   щодо грошових  зобов'язань до боржника,  щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника,  а також  органи  державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за  правильністю  та  своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове  державне  пенсійне  страхування  та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і  зборів (обов'язкових платежів).

Частиною 3 статті 6 "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  справа  про  банкрутство порушується господарським судом, якщо  безспірні  вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені  боржником  протягом  трьох  місяців  після встановленого  для  їх погашення строку,  якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги  кредиторів  -  вимоги  кредиторів,  визнані боржником,  інші  вимоги  кредиторів,   підтверджені   виконавчими документами чи розрахунковими документами,  за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Статтею 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлюються вимоги до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство.

Так, частиною 8 статті 7 вказаного Закону встановлено, що до заяви кредитора додаються відповідні документи, зокрема рішення  суду,  господарського  суду,  які  розглядали вимоги кредитора до боржника.

Окрім того частиною 10 статті 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вказано, що до  заяви кредитора - органу державної податкової служби чи   інших   державних   органів,   які   здійснюють  контроль  за правильністю  та  своєчасністю  справляння  страхових  внесків  на загальнообов'язкове  державне  пенсійне  страхування  та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і  зборів (обов'язкових платежів), додаються докази вжиття заходів до   отримання   заборгованості   по   обов'язкових   платежах   у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п.1.6 ст.1 Закону України "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" примусове  стягнення  -  звернення  стягнення  на активи платника податків у рахунок погашення його податкового боргу,  без попереднього узгодження його суми таким платником податків. Одночасно, п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 вказаного Закону визначає підстави для примусового стягнення активів, а саме вказує, що активи  платника  податків   можуть   бути   примусово стягнені  в  рахунок  погашення його податкового боргу виключно за рішенням  суду.

Таким чином, оскільки ініціюючим кредитором - ДПІ у Личаківському районі м.Львова надано суду докази вжиття заходів спрямованих на погашення податкового боргу (примусового стягнення) лише щодо 1 763 101,53 грн., що підтверджується ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.09.2006 р. у справі № 5/2092-12/350 (5/2869-19/339), а також зверненням кредитора до Державної виконавчої служби у Личаківському районі м.Львова, відтак суд підставно визнав безспірними кредиторські вимоги ДПІ в вказаній частині.

Представником боржника в засіданні суду першої інстанції подавалось клопотання про припинення провадження у справі про банкрутство та надано суду  докази сплати безспірних вимог ініціюючого кредитора - платіжні доручення від 19.07.2007 р.: № 198 на суму 231 983,61 грн., № 205 на суму 1 311,86 грн., № 200 на суму 3 431,15 грн., № 199 на суму 600 443,64 грн., № 201 на суму 267 292,45 грн., № 203 на суму 6 263,81 грн., № 202 на суму 652 375,01 грн., всього на суму 1 763 101,53 грн.

Враховуючи відсутність у кредитора безспірних майнових вимог до боржника, суд обгрунтовано дійшов до висновку про припинення провадження у справі про банкрутство.

За таких обставин, доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного та відповідно до ст.ст.91,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський  суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Ухвалу господарського суду Львівської області від 20.07.2007р. у справі № 6/37-8/37 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий       суддя                                                           Михалюк О.В.

суддя                                                                                        Новосад Д.Ф.

суддя                                                                                       Мельник Г.І.