ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2007 р.
№ 1/39-64

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів:

головуючий суддя
Першиков Є.В.

судді
Савенко Г.В.

Ходаківська І.П.

розглянувши

касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних конструкцій"

на
постанову від 19.06.2007 р. Львівського апеляційного господарського суду

у справі
№1/39-64 господарського суду Волинської області

за позовом

Військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України
Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України

до
ТОВ "Завод будівельних конструкцій"

про
Стягнення 547 377, 90 коп.

За участю представників сторін:

від позивача –Собко М.А., представник Подільського управління капітального      будівництва Міністерства оборони України, за довіреністю;

від відповідача –Величко С.О., представник ТОВ "Завод будівельних     конструкцій", за довіреністю;

Костючок С.Ю., представник ТОВ "Завод будівельних     конструкцій", за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Вінницького гарнізону в інтересах держави в особі  Міністерства оборони України та Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України звернувся до господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних конструкцій"  про стягнення 547 377, 90 коп.

Рішенням господарського суду Волинської області від 12.04.2007р. залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 р., позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ "Завод будівельних конструкцій" на користь Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України, м. Вінниця, 547 377,90 грн. штрафних санкцій, витрати по сплаті державного мита в сумі 5 473 грн. 77 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн.

ТОВ "Завод будівельних конструкцій" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою на постанову  Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 р. та на рішення господарського суду Волинської області від 12.04.2007р., вважаючи, що  рішення та постанова  прийняті внаслідок неправильного застосування норм матеріального і процесуального права.

У зв’язку з цим скаржник просить постанову та рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Відповідно до розпорядження Заступника Голови Вищого господарського суду України від 15.11.2007 р. у зв’язку з відпусткою судді Данилової Т.Б, для перегляду справи в касаційному порядку утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий – Першиков Є.В., судді –Савенко Г.В., Ходаківська І.П.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2004 р. між ТОВ "Завод будівельних конструкцій" (забудовник) та  Міністерством оборони України (пайовик) та Подільським управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (платник) укладено договір № 227/УПЦ-61Д про пайову участь у будівництві.

Відповідно до п.п.1.3, 1.6 та 2.1 договору забудовник будує та передає в строк не пізніше 30 вересня 2005 року, а пайовик приймає та оплачує через платника вартість 38 квартир загальною площею 4037,10 м2 за ціною 1468грн. за 1 м2 згідно адресного переліку (додаток №1 до договору), загальна вартість яких становить 5 926 463,0 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07.05.2005р. та 28.07.2005р.     між ТОВ "Завод будівельних конструкцій", Міністерством оборони України,  та Подільським управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України, були укладені дві додаткові угоди до договору про пайову участь у будівництві житла № 227/УПЦ-61Д від 24.12.2004 року.

Судами встановлено, що предметом, додаткових угод було внесення змін у пункт 3.3.1 договору №227/УПЦ-61Д від 24.12.2004 року щодо порядку внесення пайових внесків та пункт 2.1 договору щодо збільшення договірної ціни (вартості житла, що має передаватись) до 6 192 679,96 грн.

Договором № 227/УПЦ-61Д від 24.12.2004 року передбачено графік фінансування об’єкту будівництва.

Згідно умов договору, за несвоєчасне проведення розрахунків між сторонами передбачена пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 547 377, 90 коп., суд виходив з того, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У зв’язку з тим, що ТОВ "Завод будівельних конструкцій" своєчасно не виконало свої зобов’язання, а саме не передало 1 квартиру, загальною площею 108,2 м2 та всього затримало передачу 35 квартир на термін більше 7 місяців, то відповідно до п. 4.2 договору, ст. 230 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі неналежного виконання господарського зобов'язання зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді пені.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що судом першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, судами не досліджувалися терміни виконання зобов’язань Платника (Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України). Зокрема, не дано оцінки доводам відповідача щодо несвоєчасного фінансування об’єкта будівництва за договором, тобто прострочці виконання зобов’язань зі сторони позивача.

Вказані обставини мають значення для правильного застосування ст. 612 та ст. 613 ЦК України, на які посилався відповідач. Відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. При цьому, згідно зі ст. 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії,  до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання  зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Також відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Проте, не зважаючи на заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд не оцінив обставини справи щодо перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах. Тоді як відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зазначені обставини мають суттєве значення для правильного вирішення спору, однак місцевим та апеляційним господарськими судами не  досліджені.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Відповідно до  ст.ст. 85, 111-5 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою сторін оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись, ст.ст. 53, 111-5,  111-9, 111-7, 111-11 Господарського процесуального кодексу України,   Вищий господарський суд України

для передачі її на новий розгляд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних конструкцій" задовольнити частково.

Постанову  Львівського апеляційного господарського суду від  19.06.2007 р. та рішення господарського суду Волинської області від 12.04.2007 р. у справі №1/39-64 скасувати.

Справу № 1/39-64 Господарського суду Волинської області передати на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

Головуючий    суддя                                                                     Є. Першиков

Судді                                                                                               Г. Савенко

І.  Ходаківська