ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

"09" жовтня 2007 р.
Справа №     А18/473-07

м. Київ, вул.
Комінтерну, 16

(зал судових
засідань №  205)

Господарський суд Київської області
у складі головуючого судді А.Ю. Кошика при секретарі  Кантарія Д.Ю. розглянувши матеріали
адміністративної справи

за позовом  Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському р-ні

до  Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про      стягнення 225,00 грн.

За участю представників:

Позивач -  Поповіченко О.М.

Відповідач -  не з"явився

Суть спору:

Державна податкова інспекція у
Києво-Святошинському районі (далі - позивач) звернулась  з адміністративним позовом до Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення  225,00 грн.

Відповідно до ухвали від  05.09.2007 року було відкрите провадження у
справі за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС
України) та призначено  справу до
розгляду на 09.10.2007 року.

Позовні вимоги ґрунтуються на
порушенні відповідачем Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» та
Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами”,  внаслідок чого за ним утворився податковий
борг перед бюджетом.

Представник позивача в судовому
засіданні  позовні вимоги підтримав,
вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце  розгляду
справи повісткою та ухвалою суду, в судове засідання 09.10.2007 року не
з”явився, вимоги ухвали суду не виконав, відзив на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника позивача встановлено наступне.

Відповідно до наданих позивачем
документів в підтвердження податкової заборгованості, відповідач  в порушення абз. 6 п. 2 Указу Президента
України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності  суб'єктів малого підприємництва»(далі - Указ)
не  своєчасно та не в повному обсязі
сплачував  єдиний податок, у зв'язку з
чим за ним утворилась заборгованість в сумі 225,00 грн.

Враховуючи, що:

-
відповідно до абз. 6 п. 2 Указу єдиний податок сплачується щомісяця не
пізніше  20 числа наступного місяця на
окремий  рахунок відділення Державного
казначейства за  обраною  ставкою єдиного податку, при цьому платник
податку  повинен вести  податковий облік за тими податками,
платниками  яких він є згідно з Указом;

-
крім того, відповідно до п. 4 Указу за результатами  господарської діяльності за звітний  (податковий) період (квартал) суб'єкти малого
підприємництва -юридичні особи подають до
органу  державної податкової
служби до  20  числа
місяця, що наступає  за звітним
(податковим ) періодом, розрахунки про сплату єдиного податку, акцизного збору
і, в разі обрання  ним  єдиного податку  за ставкою 6 відсотків,  розрахунок
про сплату  податку на додану
вартість, а також  платіжні доручення на
сплату єдиного податку за звітний період з позначкою банку про зарахування
коштів;

- суб'єкти малого підприємництва
несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання
розрахунків та  сплати сум єдиного
податку згідно  з законодавством України;

-
відповідно до п. 2 Указу президента
ставка єдиного податку  для
суб'єктів малого підприємництва  фізичних
осіб  встановлюється місцевими
радами  за місцем їх державної реєстрації
залежно від виду діяльності.

Відповідач зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності Києво-Святошинською районною державною
адміністрацією 06.03.2001 року. Є платником єдиного податку, про що свідчить
корінець свідоцтва №НОМЕР_1, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до рішення
Києво-Святошинської районної ради 04.12.2003 року №116-9 було затверджено
ставку єдиного податку по виду підприємницької діяльності.   Відповідач мав сплачувати  суми єдиного податку до 20 числа кожного
місяця в розмірі відповідно до обраної ставки оподаткування і докази такої
сплати надавати  до податкового органу.
Оскільки, відповідач  свої зобов'язання
зі сплати єдиного податку своєчасно та в повному обсязі не виконував, у нього
утворилась податкова  заборгованість у
сумі 225,00 грн. У зв'язку з несплатою відповідачем самостійно нарахованого
податкового зобов'язання,  позивачем  у відповідності до Порядку направлення
органами державної податкової служби України податкових вимог, затвердженого
наказом ДПА України № 266 від 03.07.2001р., зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.07.2001р. на адресу відповідача надіслано податкові
вимоги,  які не були  відповідачем
погашені.

У зв'язку з несплатою відповідачем
податкової заборгованості Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському
р-ні звернулась до суду про стягнення такої заборгованості.

Всі документи, що підтверджують
заборгованість відповідача були надані в судовому засіданні, їх копії долучені
до матеріалів справи.

Частиною першою підпункту 5.3.1.
пункту 5.3. статті 5 Закону України  “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” № 2181-ІІІ передбачено, що у разі,  коли
відповідно   до   закону
контролюючий  орган самостійно
визначає податкове зобов'язання  платника  податків
за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства,
платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання
у строки,  визначені у законі з
відповідного податку, а  за  їх відсутності - протягом тридцяти
календарних днів від дня отримання
податкового  повідомлення про таке
нарахування.

Згідно п. 1.3. ст. 1 Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” № 2181-ІІІ податковий борг (недоїмка) - це податкове  зобов'язання
(з урахуванням   штрафних   санкцій
за  їх  наявності), самостійно узгоджене  платником податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому
порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також
пеня,  нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Органами, уповноваженими
здійснювати заходи з погашення податкового боргу, згідно підпункту 2.3.1. п.
2.3. ст. 2 Закону є виключно податкові органи.

У разі, коли платник податків, як
це передбачено підпунктом 6.2.1. пункту 6.2. ст. 6 Закону України “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” № 2181-ІІІ не сплачує узгоджену суму
податкового  зобов'язання  в установлені строки,  податковий орган надсилає такому платнику
податків податкові вимоги.

Статтею 5 Закону України № 2181-ІІІ
встановлено, що узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки,  визначені цією  статтею,
визнається сумою податкового боргу платника податків (підпункт 5.4.1.).

Згідно підпункту 7.2.1. пункту 7.2.
ст. 7 Закону України № 2181-ІІІ джерелами
погашення   податкового   боргу
платника податків   за   рішенням
органу  стягнення,  які
є  виконавчими документами, є  будь-які
активи  платника  податків
(його  філій, відділень,   інших
відокремлених   підрозділів)   з
урахуванням обмежень,
визначених  цим  Законом,
а  також  іншими
законами.

Як передбачено п. 1.7. ст. 1 Закону
України № 2181-ІІІ активи   платника   податків
- це  кошти,  матеріальні
та нематеріальні цінності,  що
належать юридичній або фізичній  особі за
правом власності або повного господарського відання.

Відповідно до підпункту 3.1.1. пункту
3.1. ст. 3 Закону України № 2181-ІІІ активи
платника  податків   можуть
бути   примусово стягнені  в
рахунок  погашення його
податкового боргу виключно за рішенням
суду.

Згідно п. 11 ст. 10 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990  № 509-XII, державні податкові інспекції в
районах,  містах без районного
поділу,   районах  у
містах,  міжрайонні  та
об`єднані  державні податкові
інспекції подають   до  судів
позови  до  підприємств,
установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і
стягнення в доход  держави коштів,
одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках  -
коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також  про
стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами
за  рахунок  їх майна.

Проаналізувавши вищезазначені норми
чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський
суд дійшов  висновку, що позовні вимоги
правомірні, позивачем обгрунтовані, відповідачем  не спростовані, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4 ст.  94 КАС України   судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС
України,

п  о
с  т  а
н  о  в
и  в  :

1.
Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1  (18150, Київська обл.,
Києво-Святошинський р-н, м. Боярка,АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) в доход державного
бюджету на рахунок Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському р-ні
(08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Ломоносова,34, код 22201041) 225,00  (двісті двадцять п'ять)  грн. податкового боргу.

Постанова набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про
апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження,
постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя
Кошик А. Ю.