ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.07 р.                                                                               Справа № 38/256

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Завод „Березівські  мінеральні води”               с. Березівське,  Дергачівський район, Харківська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Дистриб’юторська компанія „Макро-опт” м. Краматорськ  Донецької області

про стягнення 40 157грн.94коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

Суть спору:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Завод „Березівські  мінеральні води”                       с. Березівське,  Дергачівський район, Харківська область, звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Дистриб’юторська компанія „Макро-опт” м. Краматорськ  Донецької області про стягнення суми основного боргу за товар у розмірі 33 575грн.88коп., процентів за безпідставне користування чужими грошовими коштами у розмірі 532грн.66коп., 3% річних у розмірі 202грн.44коп., пені у розмірі 1 079грн.71коп., збитків від інфляції у розмірі 1 116грн.53коп., витрат на юридичні послуги у розмірі 3 650грн.72коп., а всього на суму 40 157грн.94коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договор № 033-11 від 07.10.2005р.

01.10.2007р. на адресу господарського суду Донецької області надійшов лист із Головного управління статистики у Донецькій області від 26.09.2007р. № 22-15/2973, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю  Дистриб’юторська компанія „Макро-Опт” м. Краматорськ Донецької області значиться у ЄДРПОУ як юридична особа (ідентифікаційний код 33620559) та знаходиться за адресою: 84323, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Паркова, 135.

Лист судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до  матеріалів справи.

01.10.2007р. на адресу господарського суду надійшла телеграма від позивача, в якій він просить суд перенести  слухання справи. Телеграма судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до  матеріалів справи.

25.10.2007р. на адресу господарського суду від позивача надійшли уточнення до  позовної заяви від 22.10.2007р.  № 789, в яких він обґрунтував позовні  вимоги щодо стягнення процентів за безпідставне  користування чужими коштами нормами Цивільного кодексу України та просить суд стягнути з відповідача  суму основного боргу за товар у розмірі 33 575грн.88коп., проценти за безпідставне  користування  грошовими коштами позивача  у розмірі 532грн.66коп., 3 % річних у розмірі 202грн.44коп., пеню у розмірі 1079грн.71коп, збитки від інфляції у розмірі 1116грн.53коп., витрати на юридичні послуги у розмірі 3650грн.72коп., а всього 40157грн.94коп. Уточнення судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені  до  матеріалів справи.

Крім цього, позивач надіслав до  суду клопотання від 22.10.2007р. № 789, в якому просить суд розглянути справу у судовому засіданні 31.10.2007р. за наявними в ній матеріалами без  участі позивача.

Клопотання судом розглянуто, задоволено та залучено до  матеріалів справи.

Відповідач у судові засідання не з’явився, вимоги ухвал суду не виконав, витребувані документи не представив, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями № 7680194 та № 7764320, які отримані уповноваженою особою Хорунжей, тому справу розглянуто за наявними в ній матеріалами, відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача  було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні позивач надав клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши  уповноваженого представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.10.2005р. між Відкритим акціонерним товариством „Завод „Березівські  мінеральні води” с. Березівське,  Дергачівський район, Харківська область ( за договором – продавець, далі – позивач ) та Товариством з обмеженою відповідальністю Дистриб’юторська компанія „Макро-опт” м. Краматорськ  Донецької області  ( за договором – покупець, далі – відповідач)  було укладено договір № 033-11, згідно до п.1.1 якого  продавець зобов’язується поставити товар, а покупець прийняти та своєчасно сплатити товар, отриманий на умовах цього договору.

Пунктом 2.1.договору передбачено, що  покупець сплачує товар у розмірі 100 % передоплати шляхом перерахуванням  грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаного в цьому договорі, або внесення грошових коштів в касу  продавця. Відвантаження товару проводиться по факту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок  або в касу продавця. За згодою продавця допускається відстрочка платежу до 21 дня з моменту поставки товару на адресу. Кожна послідуюча поставка товару здійснюється після оплати попередньої.

Ціна за кожну партію товару та сума транспортних витрат вказується продавцем в видатковій накладній (п. 2.3 договору).

На виконання умов договору позивач  поставив покупцю товар на суму 43 284грн.60коп, що підтверджується  видатковими накладними: від 27.04.2007р. № РН-33981 на суму 10457грн., від 23.05.2007р. № РН-34467 на суму 8184грн., від 23.05.2007р.  № РН-34468 на суму 14156грн.,  від 03.07.2007р. № РН-35332 на суму 10487грн.60коп.

В порушення вимог договору покупцем частково оплачений товар, залишок заборгованості відповідача перед позивачем складає 33575грн.88коп.

У зв’язку з тим, що відповідач не в повному обсязі розрахувався перед позивачем, останній 24.07.2007р. направив відповідачу претензію № 538, в якій  вимагав від відповідача сплати  основного боргу у сумі 33575грн.88коп., пені у розмірі 1376грн.15коп., 3% річних у розмірі 242грн.85коп., яку відповідач залишив без розгляду.

Оскільки, до  теперішнього часу відповідач не в повному обсязі розрахувався перед позивачем за поставлений товар, тому останній просить суд стягнути з відповідача залишок заборгованості у розмірі 33575грн.88коп.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що при прострочці платежу покупець зобов’язаний сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу від суми заборгованості. Отже, позивачем нарахована відповідачу пеня у розмірі 1079грн.71коп.

Крім того, позивач наполягає на стягненні з відповідача інфляційних у розмірі 1116грн.53коп., 3% річних у розмірі 202грн.44коп., процентів за безпідставне  користування грошовими коштами у розмірі 532грн.66коп., витрат на юридичні послуги у розмірі 3650грн.72коп.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних вимог посилається на договір № 033-11 від 07.10.2005р., видаткові накладні від 27.04.2007р. № РН-33981 на суму 10457грн., від 23.05.2007р. № РН-34467 на суму 8184грн., від 23.05.2007р.  № РН-34468 на суму 14156грн.,  від 03.07.2007р. № РН-35332 на суму 10487грн.60коп, претензію від 24.07.2007р. № 538,  договір про юридичне обслуговування від 03.09.2007р., акт виконаних робіт від 01.09.2007р., платіжне  доручення від11 .09.2007р. № 3505, уточнення до позовної заяви, правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то  судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема,  з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України)

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору   ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів  абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1  ст. 693 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов”язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Позивач 24.07.2007р. направив відповідачу претензію № 538, в якій  вимагав від відповідача сплати у добровільному порядку основного боргу у сумі 33575грн.88коп., пені у розмірі 1376грн.15коп., 3% річних у розмірі 242грн.85коп., але відповідач залишив її без розгляду.

Оскільки відповідач до теперішнього часу не розрахувався за поставлений товар у сумі 33575грн.88коп.,  то вимоги позивача щодо стягнення залишку  заборгованості є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За порушення грошових зобов’язань на підставі ст. 625 ЦК України відповідачу нараховані 3% річних у сумі 202грн.44коп., інфляційні в сумі 1116грн. 53коп., які суд вважає доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства ( ч. 2 ст. 536 ЦК України).

Отже, відповідачу нараховані проценти за безпідставне  користування грошовими коштами у розмірі 532грн.66коп., які суд вважає доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що при прострочці платежу покупець зобов’язаний сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу від суми заборгованості.

Із розрахунка позивача стосовно пені вбачається, що  пеня розраховувалася таким чином: основний борг з урахуванням процентів* 2 облікова ставка НБУ* кількість днів прострочки/365 днів/100%, яка становить 1079,71грн.

Суд вважає такий розрахунок помилковим, оскільки пеня повинна бути розрахована від суми заборгованості без процентів згідно договору.

Відповідно до ч.2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, вимоги позивача стосовно пені суд задовольняє частково у сумі 1061,61 грн.

Вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача витрат на юридичні послуги у розмірі 3650грн.72коп., суд вважає безпідставними та відмовляє у їх задоволенні з посиланням на таке.

Ст. 44 Господарського процесуального  кодексу України чітко визначений склад судових витрат.  Встановлено, що  судові витрати  складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за  проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов’язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх  знаходження,  оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу та інших витрат, пов’язаних з розглядом справи.

До інших витрат у розумінні ст. 44 ГПК відносяться, зокрема, суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Отже, юридичні послуги не входять до складу цих витрат, а відтак  задоволенню не підлягає.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись 174, 193, 343 ГК України,  ст.ст.11, 509, 526, 625, 692, 693 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 90 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Завод „Березівські  мінеральні води” с. Березівське,  Дергачівський район Харківська область до Товариства з обмеженою відповідальністю Дистриб’юторська компанія „Макро-опт” м. Краматорськ  Донецької області про стягнення суми основного боргу за товар у розмірі                                33 575грн.88коп., процентів за безпідставне користування грошовими коштами у розмірі 532грн.66коп., 3% річних у розмірі 202грн.44коп., пені у розмірі 1 079грн.71коп., збитків від інфляції у розмірі 1116грн.53коп., витрат на юридичні послуги у розмірі                               3 650грн.72коп., а всього на суму 40 157грн.94коп., задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Дистриб’юторська компанія „Макро-опт” (84323, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Паркова, 135, п/р 260025954 в ДОД АППБ „Аваль”, МФО 335076, ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Завод „Березівські  мінеральні води” с. Березівське,  Дергачівський район, Харківська область (62363, Харківська обл., Дергачівський район, с. Березівське,  р/р 5795 в ХФ Укрексімбанка м. Харкова, МФО 351618, ) суму основного боргу у розмірі 33 575грн.88коп., проценти за безпідставне користування чужими грошовими коштами у розмірі 532грн.66коп., 3% річних у розмірі 202грн.44коп., пеню у розмірі 1 061грн.61коп., збитки від інфляції у розмірі    1 116грн.53коп., а всього 36489грн.12коп., держмито у сумі 364грн. 87 коп. та витрати на інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу в сумі 107грн.21коп.

В іншій частині позову відмовити.

У адресу Товариства з обмеженою відповідальністю Дистриб’юторська компанія „Макро-опт” м. Краматорськ  Донецької області направити окрему ухвалу.

Рішення оголошено у судовому засіданні 15.11.2007року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Радіонова О.О.

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2—сторонам у справі