ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2007 р.                Справа № АС-40/241-07

вх. № 5764/4-40

Суддя господарського суду Харківської області

за участю секретаря судового засідання

представників сторін

позивача - Крижний О.М., дов. від 17.01.2007 року

відповідача - нез*явився

по справі за позовом  Акціонерного товариства "ОНІКС" м. Харків

до  Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, м. Київ

про спонукання до вчинення дії

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ОНІКС" звернулося до господарського суду Харківської області з адміністративним позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про зобов*язання відповідача внести до ліцензії на право користування каналами мовлення Серія НР № 1372 від 29 грудня 2003 року наступні зміни: у графі "Мова (мови), якою (якими) вестимуться передачі (в %-ному співвідношенні):" - замість слів "Відповідно до Закону України "Про телебачення і радіомовлення" - українська" зазначити "Українською та мовами національних меншин"; у пункті 1 "Мова (мови)" Додатку № 2 до Ліцензії серія НР № 1372 від 29 грудня 2003 року замість слів "Відповідно до Закону України "Про телебачення і радіомовлення" - українська" зазначити "українською та мовами національних меншин".Представник позивача у судовому засіданні підтримує адміністративний позов і просить його задовольнити у повному обсязі.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно законодавства України, яке діяло на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, зокрема Розділом 6 Положення про порядок ліцензування телерадіомовлення, затвердженим рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення № 938 від 07 липня 2003 року, підставою внесення змін до ліцензії на право користування каналами мовлення є лише заява власника ліцензії. 31 жовтня 2003 року Акціонерне товариство "ОНІКС" звернулося до відповідача з заявою про внесення змін до Ліцензії на право користування каналами мовлення Серія НР № 0146 від 24 січня 2002 року у зв’язку з технічним переносом частоти 103,3 МГц у місті Селідове Донецької області на частоту 103,3 МГц у м. Красноармійську Донецької області.

Рішенням Національно ради № 1550 від 10 грудня 2003 року було постановлено внести зазначені зміни до ліцензії НР № 0146 від 24 січня 2002 року шляхом видачі нового бланка ліцензії. У травні 2004 року позивач отримав переоформлений бланк ліцензії за номером НР 1372, датований 29 грудня 2003 року. У ліцензії крім технічного переносу частоти було внесено і інші зміни, зокрема, стосовно використання мов під час здійснення мовлення. Так, у ліцензії № 0146 визначалися мови: "українською та мовами національних меншин". Згідно ж ліцензії НР № 1372 мова визначалася наступним чином: "Відповідно до Закону України "Про телебачення і радіомовлення" - українська".

При цьому позивач зазначає, що у Рішенні Національно ради № 1550 від 10 грудня 2003 року містяться дані лише про технічний перенос частоти 103,3 МГц у місті Селидовому Донецької області на частоту 103,3 МГц у м. Красноармійську Донецької області, про зміну умов ліцензії в частині використання мов рішення 10 грудня 2003 року не приймалося. Тому вважаючи таку зміну умов ліцензії технічною помилкою, позивач відразу ж після отримання переоформленої ліцензії звернувся до Національної ради з листом № 107 від 27 травня 2004 року з проханням виправити помилку в ліцензії в частині використання мов. Відповіді на вказаний лист позивач не отримав. У зв’язку з цим Акціонерне товариство "ОНІКС" повторно звернулося до Національної ради з листом № 100 від 10 березня 2005 року з тим же проханням. Однак відповіді і на другий лист отримано не було.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу Адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем порядок внесення змін до ліцензій на право користування каналами мовлення визначався Законом України "Про телебачення і радіомовлення" та Положенням про порядок ліцензування телерадіомовлення, яке було  затверджене рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення № 938 від 07 липня 2003 року.

Згідно пункту 6.2 вказаного Положення про порядок ліцензування телерадіомовлення внесення змін до ліцензії відбувається на підставі заяви телерадіоорганізації. Законодавство не передбачає права Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення з власної ініціативи змінювати умови ліцензії. Заява ж позивача про внесення змін до ліцензії в частині використання мов відповідачеві не надавалася.

Також суд зазначає, що статті 9 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" у редакції на час виникнення спірних правовідносин та ст. 10 вказаного Закону України у нинішній редакції передбачає право телерадіоорганізації вести мовлення не виключно державною мовою, а також і іншими мовами.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу Адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до статті  91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Таким чином, право на здійснення ліцензованих видів діяльності належить до цивільних прав юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Акціонерне товариство "ОНІКС" отримало переоформлений бланк ліцензії на право користування каналами мовлення Серія НР № 1372 і, відповідно, дізналося про порушення своїх прав у травні 2004 року. Порушення прав позивача відбулося до вступу в силу КАС України. На той час питання про строк позовної давності вирішувалося відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, згідно якої позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 2 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до частини 2 статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Тому при вирішенні питання про строк позовної давності для адміністративного позову Акціонерного товариства "ОНІКС" підлягає застосуванню стаття 257 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, суд вважає, що витрати по судовому збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 22, 124, 129 Конституції України, статтею 10 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", Розділом 6 Положення про порядок ліцензування телерадіомовлення, затвердженим рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення № 938 від 07 липня 2003 року, статтями 91, 256, 257 Цивільного кодексу України, статтями 41, 42, 87, 99, 110, 111, 123-127, 130, 160, 161, 162, 163  Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов’язати Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення внести до ліцензії на право користування каналами мовлення Серія НР № 1372 від 29 грудня 2003 року наступні зміни:

- у графі «Мова (мови), якою (якими) вестимуться передачі (в %-ному співвідношенні):» – замість слів «Відповідно до Закону України «Про телебачення і радіомовлення» - українська» зазначити «українською та мовами національних меншин».

- у п.1 «Мова (мови)» Додатку № 2 до Ліцензії серія НР № 1372 від 29 грудня 2003 року замість слів «Відповідно до Закону України «Про телебачення і радіомовлення» - українська» зазначити «українською та мовами національних меншин».

Сторони а також інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив про їхні права, свободи, інтереси чи обов*язки мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково.

Про апеляційне оскарження поставнови через суд першої інстанції спочатку подається заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Апеляційна скарга подається через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляціної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Секретар судового засідання           Дуброва Н.О.