ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

05.11.07                                                                                          Справа №  17/269-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Блюз”, м. Київ

до         Приватного підприємства “Торес”, м. Біла Церква

про      стягнення 5 528,15 грн

Суддя  В.Г. Суховий

Представники:

позивача:  Печерська М.О.;

відповідача:   не з’явився;

присутні: Руденко С.В.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Блюз” (далі –Позивач) до Приватного підприємства “Торес” (далі –Відповідач)  про стягнення 5 528,15 грн, з яких 5 360,15 грн –основний борг та 168 грн –3% річних.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань по договору № 45 від 17.05.2006р., щодо оплати отриманого товару (металопрокату).

У зв’язку з неявкою представника відповідача розгляд справи було відкладено.

05.11.2007р. представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове засідання вдруге не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву та інших витребуваних документів не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалою суду від 20.08.2007р., та ухвалою від 03.10.2007р. надісланою за двома відомими адресами відповідача: 1.) Київська область, м. Біла Церква, вул. Вокзальна, 11, кв. 149; 2.) м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, 74-а.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо  відзив  на  позовну  заяву  і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та подані докази, суд встановив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

17 травня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Блюз” та Приватним підприємством “Торес”  було укладено договір № 45 (далі –Договір,                    а.с. 8), відповідно до якого (п. 1.1) позивач (продавець) продає, а відповідач (покупець) покупає металопрокат (товар).

Відповідно до п. 2.2 Договору кількість товару, постачаємого  за даним Договором визначається накладними, які є невід’ємною частиною Договору.

Підставою позову, за посиланням позивача є те, що відповідно до Договору               № 45 від 17.05.2006р. та на підставі довіреності серія ЯЖН № 882733 від 03.07.2006р. (а.с. 10-11) ним було відпущено відповідачу згідно накладної                                № 103280-9 від 10.07.2006р. (а.с. 9) металопрокату на загальну суму 5 360,15 грн. Проте, відповідачем не було сплачено позивачу вартість отриманого металопрокату. Таким чином, за посиланням позивача, заборгованість відповідача перед позивачем становить 5 360,15 грн.

Судом встановлено, що Договір № 45 від 17.05.2006р. від імені відповідача укладено гр. Рижий В.Т., про що свідчить його підпис на Договорі.

На отримання від позивача металопрокату підприємством відповідача було видано гр. Рижий В.Т. довіреність серії ЯЖН № 882733 від 03.07.2006р., яка також містить підпис гр. Рижий В.Т. в графі “зразок підпису особи, що одержала довіреність”.

Проте, в поданій позивачем, як доказ отримання відповідачем товару (металопрокату) накладній № 103280-9 від 10.07.2006р. (а.с. 9), в графі “принял” проставлений підпис, який візуально не є схожим з підписом уповноваженою довіреністю особи і відрізняється від підпису гр. Рижий В.Т., проставленого на Договорі № 45 від 17.05.2006р. (а.с. 8) та довіреності серія ЯЖН № 882733                          від 03.07.2006р. (а.с. 10-11). В судовому засіданні представник позивача погодився з наведеним, пояснивши тим, що до матеріалів позову вірогідно додано іншу накладну.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Таким чином, позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу позовних вимог, а саме не доведено належними доказами факт отримання відповідачем товару на підставі накладної № 103280-9 від 10.07.2006р., тому суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Судові (господарські) витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                          Суховий В. Г.