ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.11.07 р.                                                                               Справа № 11/381

Суддя господарського суду Донецької області Наумова К.Г.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом  Приватного виробничого підприємства “Гірник-95” (м. Макіївка, Донецької обл.)

до               Державного підприємства “Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових  вугледобувних та вуглепереробних підприємств”                         (м. Макіївка, Донецької обл.)

третя особа  без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Територіальне управління Держнаглядохоронпраці по Донецькій області                             (м. Донецьк)

про     відшкодування  збитків у сумі 1101016 грн. 31 коп.

за участю:

Представників сторін:

від позивача: Солодовнік А.В. за дов. № 459 від 20.07.07р.

від відповідача: Свіщ О.В. за дов. № 01-15/09 від 31.12.06р., Смислов О.О. за дов. № 01-15/129 від 21.11.07р.,  Дьяков О.С. за дов. № 01-15/128 від 21.11.07р.

від третьої особи: Скрипка С.Д. за дов. № 04/794 від 04.11.05р.

У судовому засіданні оголошувались перерви з 24.07.07 р. до 31.07.07 р. та                            з 22.11.2007р. до 23.11.2007р.

Позивач, Приватне виробниче підприємство “Гірник-95” (м. Макіївка, Донецької обл.),  звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Державного підприємства “Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств” , (м. Макіївка, Донецької обл.)   про зобов`язання відшкодувати збитки в сумі 1101016 грн. 31 коп.

11.01.2006р.  заявою від 10.01.2006 р. № 14 (додаткова позовна заява) позивач змінив позовні вимоги та  просив додатково до основних вимог зобов’язати  відповідача відшкодувати збитки позивача в сумі 445827 грн. 55 коп.

18.05.2006р. заявою від 17.01.2006 р. № 267 (додаткова позовна заява) позивач змінив позовні вимоги та  просив  додатково до основних вимог зобов’язати  відповідача відшкодувати збитки позивача в сумі 270887 грн. 03 коп.

29.10.2007 р. позивач заявою від 31.07.2007 р. № 485  зменшив  позовні вимоги та просить зобов’язати  відповідача відшкодувати збитки позивача в сумі 1430371 грн. 45 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на наступне.

Рішення про ліквідацію шахти "Центральна" ВО “Макіїввугілля” Міністерством вугільної промисловості України було прийнято у 1996 році. З 1996 р. по теперішній час відпрацювання запасів вугілля пластів К5 і К5' шахти “Центральна”  ВО “Макіїввугілля” здійснює позивач.   Відповідач в порушення ст.. 45 ст.45 Гірничого закону України, Порядку ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств Міністерства вугільної промисловості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 1997 року № 939, при здійсненні робіт, пов’язаних з фізичною ліквідацією шахти "Центральна", не забезпечив гідроекологічної безпеки позивача, а саме у 2002 році припинив роботу водовідливного комплексу шахти “Центральна”  чим завдав останньому майнову шкоду у вигляді витрат на проведення робіт, пов’язаних з відкачуванням води, що додатково до власного водопритоку  позивача стала надходити в гірничі виробки підприємства. Проектом ліквідації  шахти “Центральна”   прямо було передбачено затоплення гірничих виробок позивача оскільки рівень затоплення  шахти “Центральна” згідно проекту складає мінус 295 м, а гірничі виробки позивача знаходяться на відмітці до мінус 299 м.  Завдана шкода підлягає відшкодуванню відповідно до вимог ст.. 1166 ЦК України. Розмір завданих позивачу реальних збитків підтверджений висновком судово-економічної експертизи.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на наступне. Відповідач створений шляхом виділення зі складу Української державної компанії “Укрвуглереструктурізація” відповідно до наказів Міністерства палива та енергетики від 05.06.2003 р. № 280 та від 21.01.2004 р. № 32. Функції Компанії передані позивачу у межах розподільчого балансу. Відповідач не приймав від компанії витрат по відшкодуванню збитків  позивача. Проект ліквідації шахти “Центральна”  був розроблений та скоригований ВАТ Проектний інститут “Донгіпрошахт” та переданий відповідачу для виконання. Під час реалізації проектних рішень, частина об’єктів, які передбачалось ліквідувати, було передано позивачу питання пов’язані з експлуатацією переданих об’єктів скоригованим проектом не розглядались оскільки не були передбачені завданням на проектування. Подальша експлуатація об’єктів переданих позивачу повинна проводитись за окремим проектом, який повинен затверджується в установленому порядку. Крім цього, відповідач вважає, що  листом №413 від 02.10.2002р. позивач взяв на себе зобов`язання з перекачки води на шахту ім. В.І.Леніна.

Ухвалою від 27.10.2005р. до участі у справі залучено третю особу - Територіальне управління Держнаглядохоронпраці по Донецькій області м. Донецьк.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Ст.. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином,  для настання відповідальності  необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв’язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина. Обсяг відшкодування не залежить від того чи завдання ця шкода умисно або необережно, тобто до уваги приймається лише наявність вини, а не її форма.

.

Ст.. 54 Кодексу України “Про надра” встановлено, що у разі повної або часткової ліквідації чи консервації гірничодобувного об'єкта гірничі виробки і свердловини повинні бути приведені у стан, який гарантує безпеку людей, майна і навколишнього природного середовища, а в разі консервації - гарантує також і збереження родовищ, гірничих виробок та свердловин на весь період консервації. У разі ліквідації гірничодобувних об'єктів повинно бути вирішено також питання про можливе використання гірничих виробок і свердловин для інших цілей суспільного виробництва.

У разі ліквідації і консервації гірничодобувних об'єктів чи їх ділянок технічна, геологічна та маркшейдерська документація заповнюється на момент завершення гірничих робіт і передається у встановленому порядку на зберігання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.1997р. №939 затверджено Порядок ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств Міністерства вугільної промисловості та перелік збиткових вугледобувних підприємств Міністерства вугільної промисловості, що ліквідуються.

Однією з шахт, які були включені до затвердженого переліку була шахта "Центральна".

П. 3. Порядку ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств Міністерства вугільної промисловості в редакції від 27.08.1997р. було передбачено, що  ліквідація підприємства передбачає здійснення заходів щодо припинення господарської діяльності, приведення його основних виробничих фондів до стану, який гарантує безпеку людей, майна і довкілля та заходів щодо соціального захисту вивільнюваних працівників, а п. 9 встановлено, що  фізична ліквідація підприємства передбачає демонтаж обладнання, ліній електропередачі і зв'язку, засипання стволів, шурфів, ліквідацію непридатних будівель, гірничих виробок та здійснення природоохоронних заходів, спрямованих на розв'язання проблем водовідливу, запобігання вибухам і викидам газу, гасіння та озеленення відвалів, проведення рекультиваційних робіт. На Міністерство вугільної промисловості покладено завдання забезпечити здійснення заходів щодо ліквідації зазначених підприємств відповідно до затвердженого Порядку.

Відповідно до ст.45 Гірничого закону України, який набрав чинності у 1999 році,   ліквідація гірничого підприємства здійснюється згідно до проекту, який повинен включати комплекс заходів у тому числі заходи  спрямовані на запобігання небезпечного впливу на інші підприємства, довкілля і людей.

Постановою Кабінету  Міністрів України від 06.12.2000 р. N 1783 до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.1997р. №939 було внесено зміни.

Абз. 11 п.  5 Порядку  в редакції Постанови Кабінету Міністрів України                                  від 06.12.2000 р.  N 1783, передбачено, що ліквідація підприємства здійснюється за проектом, який затверджується власником (керівником) підприємства та включає соціальне-економічне обґрунтування, технічне рішення, пропозиції про можливе відновлення гірничих робіт, використання гірничих виробок, будівель, споруд іншого призначення, заходи, спрямовані на запобігання небезпечному впливу на інші підприємства, довкілля та людей, і який пройшов екологічну, технічну та інші види експертиз, а також погоджений в установленому законодавством порядку з органами гірничого нагляду, органами місцевого самоврядування та іншими заінтересованими органами.

П. 10 постанови у наведеній редакції, було також встановлено, що фізична ліквідація підприємства передбачає демонтаж обладнання, ліній електропередачі та зв'язку, засипання стволів, шурфів, свердловин, ліквідацію непридатних будівель, гірничих виробок та здійснення природоохоронних заходів, спрямованих на розв'язання проблем водовідливу, запобігання вибухам і викидам газу, гасіння та озеленення відвалів породи, проведення рекультиваційних робіт.

Роботи з фізичної ліквідації підприємства розпочинаються лише за умови забезпечення захисту територій і водоносних горизонтів від шкідливого впливу, пов'язаного з відновленням рівня ґрунтових вод та гідроекологічної безпеки на прилеглих діючих підприємствах, а також на інших територіях, на яких внаслідок попередньої діяльності підприємства та його фізичної ліквідації погіршується гідроекологічна ситуація.

Згідно з п. 6 наведеного Порядку,  у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2002 р. N 938,  ліквідація гірничого підприємства проводиться за відповідним проектом (за наявності техніко-економічного обґрунтування - робочим проектом), який пройшов комплексну державну експертизу і затверджений Мінвуглепромом.

Проект ліквідації складається з соціально-економічного обґрунтування, технічного рішення, пропозицій щодо можливого відновлення гірничих робіт, використання гірничих виробок, будівель та споруд, заходів, спрямованих на запобігання небезпечному впливу на діючі підприємства, стан довкілля та здоров'я людей, а також на подолання негативних соціально-економічних наслідків такої ліквідації.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Мінвуглепром визначає підприємства, на які покладаються функції з проведення відповідно до затвердженого проекту ліквідації гірничого підприємства заходів, спрямованих на подолання соціально-економічних, гідроекологічних та інших негативних наслідків цієї ліквідації, та із здійснення постійного контролю стану гірничого підприємства, що ліквідується або ліквідовано.

Пунктом 11 Порядку встановлено вимогу, за якою роботи з фізичної ліквідації гірничого підприємства виконуються за умови забезпечення захисту території i водоносних горизонтів від небезпечного впливу, пов’язаного з відновленням рівня ґрунтових вод, та гідроекологічної безпеки на діючих підприємствах та прилеглих територіях, де внаслідок попередньої діяльності підприємства i після його фізичної ліквідації погіршується або може погіршитися геологічна та гідроекологічна ситуація.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Позивач зареєстрований виконкомом м Макіївської міської ради 10.10.1995 р., що підтверджується Довідкою Головного управління статистики у Донецькій області № 7-22-36 від 12.10.2004 р. 20.02.1997 р. проведено перереєстрацію ПП “Гірник-95”.

Позивач з 1996 року та по теперішній час  здійснює відпрацювання запасів вугілля пластів К5 і К5' шахти "Центральная", що підтверджується ліцензією на користування надрами від 25.12.2001 р. № 2603, яку видано замість переоформленої ліцензії  від 28.05.1996 р. 3 535, спеціальним дозволом на користування надрами від 14.10.2004 р.                  № 3450, актами надання гірничого відводу від 24.04.1997 р. № 72, від 23.05.2002 р. № 513, Дозволом  95-ІІ № 0.01.03.11312.505/105 на початок роботи, який видано Донецьким територіальним управлінням Державного комітету України по нагляду за охороною праці 13.10.1995 р., Дозволом на продовження виконання роботи підвищеної небезпеки   № 855.06.30-10.10.1, який видано Державним департаментом промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 05.04.2006 р.

Гірничі виробки позивача є частиною виробленого простору шахти "Центральна", деякі з них знаходяться на відмітці мінус 300м.

Експлуатацію вcix водовідливних установок шахти "Центральна" до жовтня 2002р. здійснював відповідач.

На підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2001р., укладеного з Регіональним відділенням Фонду державного майна по Донецькій області, позивачу передано у  власність першу групу інвентарних об’єктів шахти "Центральна", розташованих за адресою: м. Макіївка, вул.. Абакумова, які знаходилися на балансі державного підприємства "Укрвуглереструктуризація" (Макіївська дирекціяпо ліквідації шахт, м.Макіївка) у  тому числі надземного комплексу та підземних гірничих виробіток.

15.06.2001р. між позивачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна по Донецькій області були укладені також договори купівлі-продажу другої та четвертої груп інвентарних об’єктів шахти "Центральна", розташованих за адресою: м. Макіївка, вул.. Абакумова.

Матеріали справи свідчать, що реалізація проектних рішень, затвердженого проекту ліквідації шахти "Центральна" здійснюється з 1996 р.

Наприкінці 2001р. було завершене корегування проекту ліквідації шахти "Центральна" за завданням Української Державної компанії з реструктуризації підприємств вугільної промисловості “Укруглереструктуризація”.

Згідно з вказаним проектом ліквідації (коригування), весь водоприток шахти "Центральна" у кількості 710 м3/год. буде надходити на шахту iм.Леніна, а рівень затоплення виробленого простору шахти "Центральна" установиться на відмітці мінус 295м.

При цьому, в проекті затоплення зазначено, що встановити кількість води, яка перетікає на шахту iм.Леніна, неможливо, тому проектом передбачене повне затоплення вcix гірничих виробок шахти "Центральна" до відмітки плюс 133,5м.

У 2002р. ДП "Укрвуглереструктуризація" було розроблене доповнення до проекту затоплення шахти "Центральна".

Згідно доповнення до проекту затоплення містяться висновки, що при затопленні до відмітки мінус 299 м., вода буде перетікати у водозбірник стовбура №2 шахти "Центральна" i для безпечного ведення гірничих робіт буде відкачуватися ПВП “Гірник-95”.

У затвердженому проекті ліквідації шахти "Центральна" закладені рішення, які не виключають загрозу затоплення підземного комплексу ПВП "Гірник-95".

Одночасно, проект не містить заходів запобігання такому небезпечному впливу на діюче підприємство ПВП "Гірник-95", яке здійснює видобування кам'яного вугілля та передбачає затоплення гірничих виробок та інших споруд позивача на відмітці від мінус 299м до мінус 295 м.

У жовтні 2002р. ДП "Укрвуглереструктуризація" повністю припинив відкачування води шахти "Центральна". ДП "Укрвуглереструктуризація" здійснило затоплення шахти "Центральна" в умовах незабезпеченої гідроекологічної безпеки підприємства "Гірник-95", чим завдало останньому майнової шкоди.

Таким чином, за відсутності заходів з запобігання небезпечному впливу на ПВП “Гірник-95” i прилеглі території, ДП "Укрвуглереструктуризація" почало фізичну ліквідацію (затоплення) гірничих виробок шахти "Центральна".

З метою запобігання затопленню свого підземного комплексу позивач був вимушений відкачувати як власний водоприток, так i очікуваний, відповідно до проектів, водоприток шахти iм. Леніна для чого був змушений нести витрати пов’язані з придбанням нового обладнання, виконання робот з капітального ремонту електродвигунів водонасосних установок, матеріали для обслуговування водовідливу, на оплату праці та  інші витрати пов’язані з відкачування водопритоку з відмітці мінус 299 м.

ДП "Укрвуглереструктуризація", відповідно до наказу Міністерства палива та енергетики України від 05.06.2003р. №280 “Про удосконалення структури управління процесом ліквідації вугледобувних, вуглепереробних і торфодобувних підприємств, що належать до сфери управління Мінпаливенерго”, реорганізовано, та на базі його структурного підрозділу – “Донецька об’єднана дирекція” створено Державне підприємство “Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств (ДП “Донвуглереструктурізація”). П. 9.1 наказу також встановлено, що ДП “Донвуглереструктурізація” є правонаступником майнових прав та обов’язків   ДП "Укрвуглереструктуризація" згідно з розподільчим балансом.

Наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.01.2004р. № 32 ДП "Донвуглереструктуризація"  виведено зі складу Об'єднання "Українська державна об’єднана дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних і торфодобувних підприємств".

Згідно 2.1 Статуту  ДП "Донвуглереструктуризація", метою діяльності відповідача є, зокрема, організація і контроль за виконанням заходів та робіт, пов’язаних з фізичною ліквідацією збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств. Підпункт 2.2.4 Статуту зобов’язує відповідача забезпечити дотримання правил безпеки на збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємствах, що ліквідуються.

Згідно з наданим до матеріалів справи розподільчим балансом станом на 01.01.2004р., з урахуванням акту приймання-передачі нематеріальних активів від 15.01.2004р. ДП "Української державної компанії з реструктуризації підприємств вугільної промисловості ("Укрвуглереструктуризація")" було передано, а відповідачем прийнято нематеріальні активи шахти "Центральна".

Таким чином, відповідача є виконавцем проекту ліквідації шахти “Центральна”, проти чого він не заперечує, тобто до саме до нього перейшов обов'язок забезпечити запобігання небезпечному впливу ліквідації шахти "Центральна" на діяльність позивача.

Наведене доводить, що  ДП "Укрвуглереструктуризація"  порушило вимоги, ст.. 45  Порядку ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.1997р. №939 під час замовлення коригування до проекту ліквідації шахти “Центральна” та при виконанні робіт з фізичної ліквідації (затопленні) шахти в умовах незабезпеченої  гідроекологічної безпеки на діючому підприємстві "Гірник-95", та за відсутності в проекті  ліквідації заходів, спрямованих на запобігання небезпечному впливу на позивача наслідків  ліквідації шахти "Центральна". Збитки прямо пов’язані з неправомірними діями відповідача. Відповідач, який є правонаступником прав та обов’язків зазначеного підприємства, також не прийняв заходів для запобігання затопленню підземного комплексу та гірничих виробок ПВП "Гірник-95", тобто припустив протиправну бездіяльність.

При викладених обставинах позивач довів завдання йому майнової шкоди, оскільки матеріалами справи встановлений факт надходження води в гірничі виробітки позивача і виконання їм робіт, спрямованих на припинення цього процесу.

Вартість робіт з відкачки води підтверджена належними доказами, в тому числі і висновком судово-економічної експертизи. Обґрунтованість відповідних розрахунків, відповідачем не спростована.

Таким чином, майновою шкодою у даному випадку є додаткові витрати позивача (прямі збитки), які він поніс внаслідок невжиття відповідачем заходів, спрямованих на запобігання небезпечного впливу ліквідації шахти на діюче підприємство, які за період з 01.07.2003 р. по 30.04.2006 р. складають 1430371 грн. 45 коп.

Матеріалами справи підтверджений причинний зв’язок між бездіяльністю відповідача і майновою шкодою, завданою позивачу. Зокрема, внаслідок невиконання відповідачем своїх обов’язків, позивач був змушений за свій рахунок проводити роботи з відкачки води з гірничих виробіток і таким чином поніс витрати, в яких не було б необхідності у разі належного виконання відповідачем приписів законодавства.

Також під час розгляду справи доведено вину відповідача у завданні шкоди, форма вини до уваги не приймається, а відповідача не довів, що шкоду завдано не з його вини.

Заперечення, наведені відповідачем під час  розгляду справи, не беруться до уваги з таких причин.

Вимоги відповідача про проведення по справі судово-технічної експертизи суд вважає необґрунтованими. Предметом спору є наявність або відсутність у відповідача обов’язку запобігати затопленню гірничих виробіток позивача. Зазначене питання потребує правової, а не експертної оцінки. Відповідача, у наданому у матеріали додатковому обґрунтуванні призначення експертизи, не наводить які саме обставини можуть бути встановлені під час проведення експертизи та яке вони мають значення для розгляду даної справи. Частково питання, які  поставлені відповідачем для проведення експертизи, знаходяться у компетенції суду, оскільки відповідь на них повинна містити юридичний висновок. На думку суду, такі дії відповідача є недобросовісним користуванням процесуальними правами, направленим на затягування розгляду справи.

Посилаючись на неправомірне дослідження під час судово-експертної експертизи, виключно документів позивача відповідач не враховує, що експертом перевірялись саме витрати Приватного виробничого підприємства "Гірник-95". Висновки експерта відповідачем не спростовані.

Твердження відповідача про те, що збитки нараховані і за той період, коли Державне підприємство "Донвуглереструктурізація" ще не було створено, також не приймаються до уваги, оскільки, як встановлено судом, відповідач й сам припустив протиправну бездіяльність та є правонаступником майнових  прав та обов’язків ДП "Укрвуглереструктуризація".

Посилання відповідача на необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи Відкритого акціонерного товариства "Дондіпрошахт" необґрунтовані. В силу частини 1 ст.27 ГПК України треті особи можуть були залучені до участі у справі, якщо  рішення з господарського спору може вплинути на їх права та обов’язки. Із матеріалів справи  не вбачається, що рішення по даній справі може вплинути на права та обов’язки ВАТ "Дондіпрошахт". Крім того, відповідач не вказує, які саме технічні питання мала прояснити участь Відкритого акціонерного товариства "Дондіпрошахт" та яке значення вони мають для даної справи. Питання, що входять до предмету доказування по даній справі, як вже зазначалось, носять правовий, а не технічний  характер.

Доводи відповідача про те, що він лише контролював виконання проекту з ліквідації, не мав повноважень вносити до нього зміни і не був зобов’язаний вживати заходів по запобіганню притоку води в гірничі виробітки позивача, суд вважає безпідставними. Метою діяльності Державного підприємства "Донвуглереструктурізація", що визнає і сам відповідач, є організація робіт, пов’язаних з ліквідацією гірничих підприємств. Поряд з іншими функціями відповідач зобов’язаний забезпечити дотримання правил безпеки на гірничих підприємствах, що ліквідуються. Пункти 6, 11, 14 Положення зобов’язують відповідача вживати заходи, спрямовані на запобігання небезпечного впливу ліквідації шахти на діючи підприємства, в даному випадку – на Приватне виробниче підприємство "Гірник-95".

Твердження відповідача про те, що Приватне виробниче підприємство "Гірник-95" повинно було самостійно відкачувати воду, як це передбачено Доповненнями до проекту затоплення гірничих виробіток по шахті "Центральна" є безпідставними. Позивач не є підприємством, на яке законодавство накладає обов’язок забезпечувати гідроекологічну безпеку при ліквідації гірничого підприємства. Таким підприємством є саме відповідач.

Аргументи відповідача про те, що він не має з позивачем ніяких договірних відносин, тому задоволення позову суперечить положенням ст.ст.224, 225 Господарського кодексу України і ст.623 Цивільного кодексу України, суд вважає юридично неспроможними.

Предметом спору у даній справі, є деліктна відповідальність, тобто правовідносини, врегульовані главою 82 Цивільного кодексу України. При цьому, відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, якою обґрунтовані позовні вимоги, настання відповідальності за завдану майнову шкоду не залежить від наявності між потерпілим і заподіювачем шкоди договірних відносин.

Посилання відповідача на те, що відповідач не повинен відшкодовувати завдані збитки оскільки листами   від 03.07.2001 р. № 289 та від 02.10.2002 р. № 413 позивач погодився  відкачувати воду з відмітки мінус 299м,  також не приймається судом оскільки ці листи не містять згоди позивача на відкачування водопритоку з відмітки мінус 299м за власні кошти.

Також не заслуговує на уваги посилання відповідача на те, що експлуатація гірничих виробок, які належать позивачу повинна проводитись за окремим проектом, який повинен затверджуватись в установленому  порядку. Згідно пояснювальній записки, Проект “Совместная отработка пластов  К5 і К5'”, розроблено Проектно-конструкторським бюро – Дочірне підприємство ДХК “Макіїввугілля” у 2001 році. Даним проектом передбачено, що рівень затоплення після затоплення шахти “Октябрьская” буде становити відмітку мінус 300м. У проекті  є також посилання на проект затоплення шахти “Центральна”, згідно одного з варіантів  якого вся вода буде поступати у гірничі виробки позивача, при цьому водовідливи на шахті “Гірник-95” відсутні. Проект затверджений в установленому порядку.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.06.2007р., постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.03.2007р. та рішення господарського суду Донецької області від 05.12.2006р. по даній справі, яким були частково задоволені вимоги позивача, було скасовано, справу  передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Касаційна інстанція зазначила, що  місцевим та апеляційним господарськими судами при розгляді справи №11/381 не було звернуто увагу на п.3.2 статуту відповідача, згідно якого підприємство є правонаступником прав та обов’язків  ДП "Української державної компанії з реструктуризації підприємств вугільної промисловості ("Укрвуглереструктуризація")" згідно з розподільчим балансом.

Розподільчий баланс, так само як баланс, відповідно до Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність” та Положення (стандарт) бухгалтерського обліку № 2 “Баланс”,  є документом бухгалтерського обліку. Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку № 19 “Об’єднання  підприємств” розподільчий баланс є документом за яким передається майно та інші активи підприємства під час об’єднання  або розподілу підприємств.

Ст.. 34 Закону України “Про підприємства в Україні, який діяв під час реорганізації ДП "Укрвуглереструктуризація" та створення  відповідача, було передбачено, що у  разі поділу підприємства до нових підприємств, які виникли в результаті цього поділу, переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства.

При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства.

Відповідачем не доведено, що під час реорганізації ДП "Укрвуглереструктуризація" спірні обов’язки були передані іншому підприємству.

За наведеним також не приймається посилання відповідача, на те, що зазначені позивачем збитки не передавались відповідача по розподільчому балансу.  Як зазначалось, збитками є витрати позивача, а не відповідача. Ці витрати рахуються  у бухгалтерському обліку позивача, та не могли бути відображені а ні у балансі ДП "Укрвуглереструктуризація", а ні у розподільчому балансі, а ні у балансі відповідача.

Також вищій господарський суд звернув увагу судів першої та апеляційної інстанції на документи, які підтверджують витрати на проведення експертизи.

Проведення судово-економічної експертизи було доручено судовому експерту Машиніченко Олександру Анатолійовичу, право якого  на проведення судових економічних експертиз підтверджується свідоцтвом Міністерства юстиції України № 907, яке видано на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України від 10.06.2005 р.

Рахунок-фактура № СФ-14 від 19.10.2006 р. на оплату судової експертизи виданий ТОВ “КИПТ” “Бизнс Юрист” та у ньому зазначено за судову експертизу Машиніченко О.А. по справі 11/391. Платіжним дорученням № 465 від 20.10.2006 р. кошти  у сумі 15000 грн. перераховані позивачем на рахунок ТОВ “КИПТ” “Бизнс Юрист”. У графі “призначення платежу” зазначено, що кошти перераховуються згідно рахунку № 14 від 19.10.2006 р. за судову експертизу. Згідно довідки ТОВ “КИПТ” “Бизнс Юрист” від 01.11.2007 р. № 18,  Машиніченко Олександр Анатолійович з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р. працював у штаті цього підприємства та виконував роботи з проведення експертиз.

З огляду на зазначене, позовні вимоги Приватного виробничого підприємства "Гірник-95"  про зобов’язання   Державного підприємства "Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств"  відшкодувати збитки позивача в сумі 1430371 грн. 45 коп.  є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на  відповідача  відповідно до ст.. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.. 4, 1166 Цивільного кодексу України, ст..54 Кодексу України “Про надра”, ст.. 45 Гірничого закону,   Порядком ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств Міністерства вугільної промисловості та перелік збиткових вугледобувних підприємств Міністерства вугільної промисловості, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.1997р. №939 (із змінами та доповненнями),

ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств", м. Макіївка на користь Приватного виробничого підприємства "Гірник-95", м. Макіївка шкоду в сумі 1 430 371 грн. 45 коп.

Стягнути з Державного підприємства "Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств", м. Макіївка на користь Приватного виробничого підприємства "Гірник-95", м. Макіївка витрати по сплаті державного мита в сумі 14 303 грн. 72 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., витрати по сплаті вартості судової експертизи в сумі 15000 грн.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 28 листопада 2007 р.

Суддя                                                                         Наумова  К Г.