ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

25.10.07                                                                                                       Справа № 33/65А

12 год. 10 хв.
79014; м. Львів, вул. Личаківська, 128
Зал судових засідань № 205

Господарський суд Львівської області, розглянувши у судовому засіданні справу :

за позовом:
Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області (м. Миколаїв)

до відповідача:
Приватного підприємства агрофірми „Дружба” (с. Тернопілля)

про :
стягнення 1 299 (одна тисяча двісті дев’яносто дев‘ять) грн. 67 коп.

Суддя :                            Цікало А.І.
При секретарі :               Мільчук І.Л.

Представники:

Від позивача:
Демко О.І. –представник (довіреність № 4071/01-18 від 25.10.2007 р.)

Від відповідача:
не з‘явився

Представникам сторін, присутнім у судовому процесі роз’яснено зміст ст.ст. 30, 49, 51, 127  Кодексу адміністративного судочинства України, а саме їх процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть спору :  До господарського суду Львівської області Управлінням Пенсійного фонду України в  Миколаївському районі Львівської області (м. Миколаїв) подано позов до Приватного підприємства агрофірми „Дружба” (с. Тернопілля) про стягнення 1 299 (одна тисяча двісті дев’яносто дев‘ять) грн. 67 коп.

Ухвалою суду від 17.10.2007 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 25.10.2007 р.

Позивач вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 17.10.2007 р. виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Представник позивач позов підтримав повністю, просив задоволити позовні вимоги з підстав наведених у заяві та поясненнях.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 17.10.2007 р. не виконав, відзив на позов не представив, проти позову, у встановленому чинним законодавством України порядку, не заперечив, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був належно, відповідно до ст. 107 КАС України, повідомлений про місце, дату і час розгляду справи.

Суду представлено достатньо матеріалів, що дає можливість, відповідно до ст.128 КАС України, розглянути позов при відсутності представника відповідача.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, справу розглянуто в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розглянувши документи і матеріали подані учасниками процесу, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Відповідно до розрахунку сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, поданих Приватним підприємством агрофірмою „Дружба” до Управління Пенсійного фонду України за липень-серпень 2007 року та картки особового рахунку платника, що ведеться в автоматизованому режимі відповідно до Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження платежів зі збору на обов’язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, затвердженого Постановою правління ПФУ № 2-4 від 19.01.2002 р., відповідачем за липень-серпень 2007 р. недоплачено внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 1 299 (одна тисяча двісті дев’яносто дев‘ять) грн. 67 коп.

Відповідач проти позову, у встановленому чинним законодавством України порядку, не заперечив, доказів відсутності чи погашення заборгованості не представив.

При ухваленні постанови суд виходив з наступного :

Відповідно до п. 1 ст. 14 та п. 1 ст. 15  Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09.07.2003 р. (із наступними змінами та доповненнями) (надалі –Закон), Приватне підприємство агрофірма „Дружба”  є страхувальником, тобто платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 17 Закону визначено права та обов‘язки страхувальників, а саме: п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону вказує, що страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Строки сплати страхових внесків визначені ст. 20 Закону, згідно з якою страхувальники зобов‘язані, сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше, ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду; базовим звітним періодом є календарний місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 Закону, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплатою страхових внесків (недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Станом на день подання позовної заяви зазначені у вимогах про сплату боргу суми платником не сплачені.

Станом на день розгляду справи, відповідач не представив суду доказів сплати заборгованості по платежах до Пенсійного фонду України, яка є предметом позову.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки позивач представив достатньо належних доказів щодо виникнення заборгованості, стягнення якої є предметом позову, а відповідач позовні вимоги не заперечив, доказів відсутності заборгованості або її погашення у встановленому законом порядку не представив, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, згідно роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, вказаних у пункті 1 Постанови від 29 грудня 1976 року № 11 “Про судові рішення”, суд прийшов до висновку, що позовна заява Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області (м. Миколаїв) до Приватного підприємства агрофірми „Дружба” (с. Тернопілля) про стягнення 1 299 (одна тисяча двісті дев’яносто дев‘ять) грн. 67 коп. є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Згідно ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

На підставі наведеного, а також, в зв’язку з тим, що спір виник з вини відповідача, судові витрати підлягають віднесенню за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 14, 15, 17, 20, 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, ст.ст. 2, 4, 6, 7, 9, 10, 11, 17, 48, 69, 70, 71, 86, 87, 89, 94, 107, 120, 122, 123, 124, 127, 128, 130, 135,138, 139, 140, 143, 151, 152, 153, 154, 158, 159, 160, 161, 162, 163, п. 3 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Стягнути з Приватного підприємства агрофірми „Дружба” (81600, с. Тернопілля, Миколаївський район, Львівська область; ; р/р 8  в Миколаївському Відділенні ощадного банку № 6533 ВАТ „Державний ощадний банк”, МФО 385190) на користь Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області (81600, пл. Ринок, 18, м. Миколаїв, Львівська область; ; р/р 2 в Миколаївському Відділенні ощадного банку № 6533 ВАТ „Державний ощадний банк”, МФО 385190)  – 1 299 (одна тисяча двісті дев’яносто дев‘ять) грн. 67 коп.

3.          Стягнути з Приватного підприємства агрофірми „Дружба” (81600, с. Тернопілля, Миколаївський район, Львівська область; ; р/р 8  в Миколаївському Відділенні ощадного банку № 6533 ВАТ „Державний ощадний банк”, МФО 385190) в дохід державного бюджету України (р/р 0006 Банк УДК у Львівській області, МФО 825014, отримувач: ВДК Личаківського району м. Львова, , код платежу 22090200, символ звітності банку 092) –12 (дванадцять) грн. 99 коп. судового збору.

4.          Виконавчі листи видати відповідно до ст. ст. 258, 259 КАС України.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                                 Цікало А.І.