ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2007 р.                                                            Справа № 35/305-07

вх. № 6008/5-35

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Любімий О.М., дов. № 305/56 від 20.09.05 р.  відповідача -  Ліпчанський В.М., дов. б/н

розглянувши справу за позовом Харківське державне авіаційне виробниче підприємство орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора, м. Харків

до  Компанія SOROCCO LTD, Valetta

про визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання недійсним правочину, укладеного з Компанією SOROCCO LTD (відповідач) та затвердженого Актом приймання-передання послуг від 14.05.04 р.. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що вказаний правочин суперечить умовам Контракту поставки від 10.02.04 р. № 1М, на підставі якого він укладений.

Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 85,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн..

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що наведені позивачем фактичні обставини та правові висновки, що складають підставу позову, не можуть бути визнані належними та достатніми для визнання недійсним правочину, затвердженого Актом приймання-передання послуг від 14.05.04 р.. Також відповідач вказує на те, що він повною мірою виконав свої обов’язки за Контрактом постачання від 10.02.04 р. № 1М з урахуванням доповнень і додатків до нього, що позивач підтвердив, підписавши вказаний вище акт.

Сторони до початку судового засідання звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому воно приймається судом та підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що 10.02.04 р. між сторонами укладено Контракт постачання № 1М, предметом якого є продаж відповідачем продукції авіаційного призначення згідно Додатку № 1 до контракту на загальну суму 3471200,00 дол. США. За умовами Додаткової угоди від 17.02.04 р. сторони встановили доповнити п. 1 вищенаведеного Контракту постачання підпунктом 1.2, відповідно з яким відповідач прийняв на себе зобов’язання з надання на користь позивача послуг, що пов’язані з просуванням продукції позивача. Конкретний обсяг та склад послуг встановлено в Додатку № 2 до Контракту постачання від 10.02.04 р. № 1М, яким визначено, що відповідач зобов’язується виконати на користь позивача наступні послуги:

-          аналіз потреби та ринку збуту на території Африканського континенту авіаційної техніки та комплектуючих виробництва України, вивчення форм та методів комерційних операцій;

-          пошук потенційних партнерів-замовників на продукцію позивача;

-          проведення попередніх переговорів с потенційними замовниками;

-          попереднє узгодження умов комерційних договорів на виготовлення та постачання авіаційної продукції марки «Антонов», а також фінансування операцій;

-          представлення інтересів позивача перед замовниками та організаторами міжнародних торгів (конкурсів, тендерів) по поставках авіаційної продукції марки «Антонов»;

-          надання допомоги в насищенні позивачем ринку авіаційної техніки продукцією, що виробляє позивач, а також супутніми товарами та послугами;

-          врегулювання потенційно можливих суперечок (претензій) з боку іноземних замовників, що виникають в процесі виконання договорів (контрактів) на виготовлення та поставку авіаційної техніки марки «Антонов»;

-          приймання на себе зобов’язань при вирішенні питань, які за умовами укладених позивачем зовнішньоекономічних договорів (контрактів) будуть покладені на українську сторону.

Приймання-здання послуг за цим додатком проводиться на підставі відповідних актів. Вартість послуг, що надаються, не може перевищувати 5% від вартості продукції, що підлягає поставці позивачем за зовнішньоекономічним контрактом (угодою, договором). Послуги (роботи) вважаються наданими (виконаними) за результатами укладення позивачем договорів (контрактів, угод) на постачання авіаційної продукції.

Умовами Додаткової угоди від 14.04.04 р. сторонами спору передбачено зміну порядку розрахунків за Контрактом постачання від 10.02.04 р. № 1М та збільшено суму авансу до 834000,00 дол. США, який підлягає сплаті на користь відповідача протягом 80 днів з моменту укладення контракту.

З матеріалів справи вбачається, що позивач провів фактичну авансову сплату грошових коштів на користь відповідача у сумі 834000,00 дол. США з дотриманням встановленого сторонами терміну.

У подальшому на виконання умов спірного Контракту та додаткових угод до нього між сторонами підписано Акт приймання-передання послуг від 14.05.04 р., відповідно з яким встановлено, що в період часу з 17.02.04 р. по 14.05.04 р. відповідач надав, а позивач отримав частину послуг згідно з Додатком № 2 до Контракту постачання від 10.02.04 р. № 1М. За вказаний період часу відповідачем надані послуги, пов’язані з просуванням продукції позивача на Африканському континенті, у зв’язку із чим позивачем укладено Угоду від 15.03.04 р. № 145-435 з Урядом Судану на суму 104317000,00 дол. США. Загальна вартість послуг, наданих позивачу, розрахована відповідно з Додатком № 2 до спірного Контракту, становить 834000,00 дол. США.

За наслідками складення Акту приймання-передання послуг від 14.05.04 р. сторони взаємних претензій одна до одної не мають, права та охоронювані законом інтереси сторін не порушено, неврегульованих розбіжностей за вказаний період часу немає.

Відповідно до умов п.1 Додаткової угоди від 17.05.04р. до Контракту постачання від 10.02.04 р. № 1М сторони погодили, що авансову оплату в розмірі 834000,00 дол. США слід рахувати оплатою послуг згідно з Додатком № 2 до Контракту постачання від 10.02.04 р. № 1М.

За вимогами частини 3 ст. 510 Цивільного кодексу України встановлено якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. За приписами частини 1 ст. 527 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що згідно з умовами Контракту постачання від 10.02.04 р. № 1М та додаткових угод до нього відповідач є боржником в частині виконання зобов’язань з надання послуг на користь позивача. Уклавши Акт приймання-передання послуг від 14.05.04 р., позивач фактично визнав виконання зобов’язання відповідачем та набув обов’язків боржника в частині сплати винагороди на користь відповідача в розмірі 834000,00 дол. США, який фактично виконано в повному обсязі, що визнано сторонами спору.

За цих фактичних обставин на момент подання позову сторони спору виконали власні обов’язки, передбачені умовами Контракту постачання від 10.02.04 р. № 1М, в частині надання та оплати послуг.

Стосовно посилань позивача на фактичне неотримання грошових коштів за наслідками укладення Угоди від 15.03.04 р. № 145-435 з причини неякісного та неповного виконання відповідачем своїх обов’язків суд, вважає за належне вказати на ті обставини, що сторони Контракту постачання від 10.02.04 р. № 1М, керуючись власним волевиявленням, самостійно визначили склад зобов’язань відповідача стосовно надання послуг на користь позивача. З матеріалів справи вбачається, що протягом виконання умов Додатку № 2 до Контракту постачання від 10.02.04 р. № 1М сторони спору не змінювали склад (обсяг) зобов’язань відповідача щодо надання послуг. Серед погоджених сторонами спору зобов’язань відповідача з надання послуг відсутнє зобов’язання забезпечення надходження грошових коштів на користь позивача внаслідок укладення Угоди від 15.03.04 р. № 145-435, стороною якої не є відповідач. Тобто, уклавши Угоду від 15.03.04 р. № 145-435, позивач взяв на себе ризики, пов’язані з її невиконанням з боку третьої особи.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про відповідність дій відповідача приписам частини 1 ст. 526 Цивільного кодексу України під час виконання Контракту постачання від 10.02.04 р. № 1М в частині надання послуг на користь позивача та безпідставність тверджень позивача стосовно наявності протиправних дій відповідача під час виконання цих зобов’язань. Тобто, правочин, затверджений Актом приймання-передання послуг від 14.05.04 р., є правомірним.

Приймаючи до уваги фактичні дані, на підставі яких судом у визначеному законом порядку встановлено наявність або відсутність відповідних обставин, на яких ґрунтуються вимоги та  заперечення сторін спору, а також  враховуючи інші обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Згідно з положеннями ст. 44, 49 ГПК України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 85,00 грн., та  судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.02 № 411, що становить 118,00 грн., слід покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 47, 48, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення підписано 14.05.07 р.

Суддя