ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

р.

Справа №

За позовом

до

про

Представники сторін:

СУТЬ СПОРУ:

Закрите акціонерне товариство "Жовтоводський м'ясопродкомбінат" звернулось з позовом до Жовтоводської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №/0 від 21.03.2006р., №/1 від 14.04.06.

04.05.06 господарським судом винесено ухвалу про відкриття  провадження в адміністративній справі № А27/94.

20.06.06 по справі № А27/94 господарським судом винесена постанова господарського суду Дніпропетровської області, якою в позові відмовлено.

24.07.06 справу № А27/94 направлено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Закритого акціонерного товариства "Жовтоводський м'ясопродкомбінат"  на  постанову  господарського суду Дніпропетровської області по справі  №  А27/94 від 20.06.06.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.10.06  постанову господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.06 у даній справі залишено без змін,  скаргу без задоволення.

13.03.07 справу № А27/94 направлено до Вищого адміністративного суду України для розгляду касаційної скарги Закритого акціонерного товариства "Жовтоводський м'ясопродкомбінат".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.05.07 постанову господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.06 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.10.06 по справі № А27/94 скасовано, справу направлено на новий  розгляд до суду першої інстанції. Вищим адміністративним судом звернено увагу на те, що ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливий порядок доказування, відповідно до якого в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що судами попередніх інстанцій безпідставно до уваги не прийнято.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків відповідача щодо завищення позивачем валових витрат на суму здійснених позивачем виплат за рекламні послуги, надані ВАТ "Спецтехнологія" в розмірі 1000000 грн. Надання таких послуг підтверджується актом виконаних робіт від 20.12.04, звітом та листами виконавця, знімками рекламної продукції.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що фактичне виконання договору по наданню рекламних послуг не підтверджено належним чином первинними документами. Акт виконаних робіт від 20.12.04, звіт виконавця ВАТ "Спецтехнологія" не є розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язок ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, які свідчать про фактичні витрати підприємства. Документи, які позивачем надані, містять лише загальне визначення послуг, їх вартість.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 19.09.07 до 25.10.07.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання позивач повідомлений судом належним чином, повісткою від 19.09.07, яка отримана повноважним представником позивача власноручно. Причини неявки представника позивача суду не відомі. До початку судового засідання заяви та клопотання від сторін не надходили.

За викладених обставин неявка в судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи. Справа вирішується за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В  :

Жовтоводською об'єднаною державною податковою інспекцією у Дніпропетровській області (відповідачем) проведена виїзна позапланова перевірка ЗАТ "Жовтоводський м'ясопродкомбінат" (позивач) з питань взаємовідносин з ВАТ "Спецтехнологія" за період з 01.12.04 по 31.12.05, за результатами якої складений акт №33/23-31624127 від 21.03.06.

Під час перевірки відповідачем встановлено, що в порушення п.5.1, пп.5.3..9 п.5.3 ст.5  Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" позивачем у IV кварталі 2004 року безпідставно віднесено до складу валових витрат 1000000,00 грн., що не підтверджені відповідним розрахунковими, платіжними та іншими документами, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток на суму 40100,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем 31.03.06 прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким визначено суму податкового зобов’язання позивача з податку на прибуток в розмірі 49847,00 грн. в тому числі 40100,00 грн. –основний платіж, 9747,00 грн. - штрафні санкції.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в порядку ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

За результатами розгляду скарг позивача податкове повідомлення-рішення відповідача залишено без змін, скарги без задоволення. 14.04.06 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/1 на таку ж суму, що і первинне рішення,: 49847,00 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові  витрати  виробництва та обігу  (далі  - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку  у  грошовій, матеріальній або   нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які  придбаваються (виготовляються) таким платником  податку  для  їх  подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються, зокрема, згідно пп. 5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Датою  збільшення  валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:   або дата списання  коштів  з  банківських  рахунків  платника податку на оплату товарів (робіт,  послуг),  а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;  або дата  оприбуткування  платником  податку  товарів,  а для робіт (послуг)  -  дата  фактичного  отримання  платником  податку результатів робіт (послуг) (пп.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств").

Згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 зазначеного Закону, не належать до складу  валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.10.04 між позивачем (клієнт) та ВАТ "Спецтехнологія" (виконавець) укладений договір №723/10 по наданню рекламних послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов’язувався надавати позивачеві рекламні послуги в обсягах, визначених розділом 2 договору.

Порядком надання послуг (розділ 4 договору) передбачений обов’язок позивача надати виконавцю повну та вичерпну інформацію про продукцію, що виготовляється позивачем та підлягає рекламуванню. Форма надання такої інформації договором не встановлена.

На протязі 10 днів після підписання договору виконавець здійснює перший етап послуг, передбачених п.2.1 договору: складає стратегію наступної рекламної компанії, здійснює вибір цільової аудиторії і можливих засобів доступу до інформування такої аудиторії, розробляє іміджеві характеристик продукції позивача. Про результати проведених робіт виконавець інформує позивача.

На протязі 3 робочих днів з моменту повідомлення виконавцем про закінчення і результатах попереднього етапу надання послуг позивач зобов’язаний розглянути запропоновану виконавцем стратегію рекламної компанії.

На протязі 2-х календарних місяців з моменту ознайомлення позивача про стратегію рекламної компанії виконавець зобов’язаний надати весь перелік послуг, вказаний в п.4.1 договору.

Загальна вартість послуг виконавця за договором складає 2000000,00 грн., включаючи відшкодування витрат виконавця на закупку послуг (товарів) третіх осіб, необхідних для належного виконання своїх зобов'язань за договором. Вартість кожного з передбачених договором етапу та виду послуг не визначена.

Приймання позивачем послуг виконавця здійснюється на території Російської Федерації на протязі 5 робочих днів після закінчення строку надання послуг.

Виходячи з умов цього договору, поетапне приймання та оплата обумовлених договором від 06.10.04 №723/10 робіт, послуг не передбачено.

20.12.04 між позивачем та виконавцем підписаний акт виконаних робіт, за змістом якого виконавцем в повному обсязі надані рекламні послуги на території Російської Федерації, передбачені п.2.1 договору, при цьому вартість рекламних послуг, наданих позивачеві, складає 1000000,00 грн. Підстави визначення фактичної вартості послуг - 1000000,00 грн. при обумовленій в договорі  вартості 2000000,00 грн., а також питання щодо понесених виконавцем витрат в акті виконаних робіт не відображені, посилання на будь-які документи, здійснені виконавцем конкретні дії в підтвердження наданих послуг відсутні. Додатки до акту виконаних робіт не передбачені, відсутні.

Окрім зазначеного акту виконаних робіт позивачем в якості доказів виконання договору, обґрунтованості віднесення суми 1000000,00 грн. до складу валових витрат подані звіт виконавця про виконання договору № 723/10 від 06.10.04 (т.1 а.с.34), який містить окремим розділом стратегію рекламної компанії, а також "етапи рекламної компанії", фотокартка зразків рекламної продукції, із змісту якої не вбачається виконавець цих карток, а також мета їх виготовлення і зв'язок з договором № 723/10 від 06.10.04.

Щодо зазначеної вище  фотокартки (т.1 а.с.75) позивачем подано пояснення, що це саме один з видів рекламної продукції, яка застосовувалась виконавцем в межах договору № 723/10 від 06.10.04. Разом з тим, відповідні докази в підтвердження цього факту, приймаючи до уваги відсутність посилання на ці фотокартки в звіті виконавця  про виконання договору № 723/10 від 06.10.04, відсутні, позивачем не подані.

Крім того, в акті виконаних робіт вказано на надання виконавцем, в тому числі, послуг щодо розробки іміджевих характеристик продукції, публікації статей в пресі, реклами в безоплатно розповсюджуваних газетах, прайсах, реклами на радіо, проведення рекламних акцій в місцях продажу продукції, аналогічної продукції клієнта, здійснення презентацій, розробки і розповсюдження рекламного буклету, розповсюдження реклами про продукцію клієнта в спеціалізованих видавництвах по огляду ринку м’ясної продукції, розсилки інформації про продукцію клієнта підприємствам –потенційним споживача.

Докази надання вказаних послуг, понесення виконавцем витрат, пов’язаних з наданням таких послуг, як при проведенні перевірки, так і під час судового вирішення спору позивачем не подані.

Таким чином, в результаті дослідження поданих позивачем доказів в їх сукупності суд вважає, що наявні в матеріалах справи документи не можуть вважатися первинними документами, що підтверджують факт здійснення певної господарської операції за договором № 723/10 від 06.10.04.

Згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зазначеним Законом встановлено, що фінансова, податкова та інші види звітності ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Оскільки інформація щодо конкретного обсягу фактично наданих позивачеві послуг, а також наявність належних доказів на момент відображення спірної операції в бухгалтерському та податковому обліках були відсутні,  суд вважає, що акту виконаних робіт, звіту виконавця про виконання договору № 723/10 від 06.10.04 не достатньо для підтвердження факту здійснення позивачем відповідної господарської операції, і як слідство, для внесення сум витрат до складу валових витрат.

Ні під час перевірки, яка здійснювалась відповідачем, ні під час вирішення даного спору позивачем документи, які б свідчили про фактичне надання позивачеві зазначеного комплексу послуг, і були підставою для підписання акту виконаних робіт, не подані, у зв'язку з чим суд вважає, що висновок відповідача щодо завищення позивачем складу валових витрат з зазначеної операції є правильним.

Частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обов’язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, норми Кодексу адміністративного судочинства України при цьому не звільняють позивача від обов’язку доведення тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, що прямо встановлено ч.1 ст.71 КАС України.

Відповідач в акті перевірки посилається на відсутність у позивача первинних документів в підтвердження здійснення спірної операції, що є заперечним фактом.

Позивачем під час вирішення спору не поданий жодний первинний документ в підтвердження надання йому рекламних послуг і, як слідство, правомірності віднесення вартості цих послуг до складу валових витрат.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що в даному випадку позивач не звільнений від обов’язку доведення правомірності включення відповідних сум до складу валових витрат відповідних податкових періодів, такі докази позивачем не подані, суд вважає, що правові підстави для визнання недійсними оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відсутні, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.94, ст.ст. 160-163  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.