ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.
Справа № 18/179-13/225

Господарський суд Івано-Франківської області  у складі судді  П.А. Шкіндера,при секретарі судового засідання І.І. Кучма,розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відповідності до розпорядження голови господарського суду Івано-Франківської області  від 15.10.07 р. справа  №18/179,справу:

за позовом:     ТзОВ "Леман-Україна",  вул. Коваля, 80а, м. Донецьк, 83000 .

До відповідача: ЗАТ "Прикарпаттянафтопродукт", вул. Чорновола, 157, м. Івано-Франківськ, 76005.

За участю представників сторін:

від позивача:   Білик М.Ю., (довіреність №  01-3/1 від 01.03.07р ) - представник ;

від відповідача:   Вальнюк І.Р., (довіреність №  41/07 від 17.09.2007р)- представник:

про  стягнення заборгованості в сумі 49 685,71  грн.

До початку розгляду справи представникам сторівн роз”яснено їх  права та обов’язки, передбачені ст. 20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідача 49 685,71 грн.заборгованості,  з  яких: 42 326,11 грн.- основний борг;       4 566,65 грн.- пеня ; 1 989,33 грн.-збитків завданих  інфляційними процесами та 803,62 грн.- 3% річних від простроченої суми. Обгрунтовуючи свої вимоги,позивач посилається на порушення відповідачем умов  договору купівлі- продажу стелажів від 01.10.2006 року та додатку до договору від 01.11.2006 року,укладеного між сторонами, вимог ст.ст.14,526,599,611,625 Цивільного кодексу України.

Відповідач  проти позову заперечує і просить суд  відмовити  позивачу в задоволенні позовних вимог ,при цьому посилається на те,що  позивач є кредитором по договору купівлі -продажу стелажів від 01.11.2006 р. та  одночасно є боржником за другим зобов”язанням  по  договору зберігання  майна №01/08-06 від 01.08.2006 р.. Згідно договору зберігання майна від  01.11.2006 р.  та укладеної  додаткової угоди №2 від 31.10.2006р.  ТзОВ “ Леман Україна” за  зберігання майна зобов”язалось перерахувати ЗАТ  "Прикарпаттянафтопродукт” 40997,31 грн. Однак, незважаючи  на дану  умову додаткової угоди №2 від 31.10.2006 р. до договору зберігання  майна № 01/08-06 від 01.08.2006 р. позивач  не виконав своє зобов”язання, щодо  перерахування коштів,в зв”язку з чим, відповідач притримав розрахунок по договору купівлі-продажу стелажів від 01.11.2006 р.

Розглянувши матеріали справи, з’ясувавши  фактичні  обставини справи, об’єктивно оцінивши докази, що  мають юридичне значення для розгляду позовної заяви і вирішення справи по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

між позивачем  та відповідачем укладено договір купівлі - продажу  стелажів від 01 листопада 2006 року.

Згідно п. 1.1 даного договору, позивач зобов”язався передати в  власність  відповідачу стелажі в кількості 21 шт., а відповідач  зобов”язався прийняти і  оплатити стелажі  на умовах визначених у договорі.

Згідно п. 2.2 договору відповідач зобов”язався перерахувати  повну  вартість  стелажів в розмірі  39 288,89 грн. в т. ч. ПДВ  на протязі двох банківських днів з дати  підписання договору.

Додатковою  угодою до договору купівлі-продажу стелажів від 01 листопада 2006 року,  сторони  внесли зміні до п.2.2 Договору в частині ціни Договору,  змінивши вартість стелажів з 39 288,89 грн.    на 42 326,11 грн..

Відповідач  свої зобов”язання щодо оплати  вартості стелажів в сумі 42 326,11 грн .   не виконав,мотивуючи тим,що позивач є боржником за другим зобов”язанням,а саме   по  договору зберігання  майна №01/08-06 від 01.08.2006 р. укладеного між сторонами. Згідно договору зберігання майна від  01.11.2006 р.  та укладеної  додаткової угоди №2 від 31.10.2006р.  ТзОВ “ Леман Україна” за  зберігання майна зобов”язалось перерахувати ЗАТ  "Прикарпаттянафтопродукт” 40997,31 грн. Однак, незважаючи  на дану  умову додаткової угоди №2 від 31.10.2006 р. до договору зберігання  майна № 01/08-06 від 01.08.2006 р. позивач  не виконав своє зобов”язання, щодо  перерахування коштів,в зв”язку з чим, відповідач притримав розрахунок по договору купівлі-продажу стелажів від 01.11.2006 р.

За прострочення виконання  грошового зобов”язання відповідачу, у відповідності до п.5.2 Договору, нараховано  пеню в сумі  4 566,65 грн..починаючи з 04.11.06р по 22.06.07р,що складає 231 день.

Відповідно до  ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано суму інфляційних  збитків в розмірі 1989, 33 грн. та 3% річних  від простроченої  суми в розмірі 803,62 грн..

В силу вимог ст.173 Господарського кодексу України,господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  цим  Кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну   дію   господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити   гроші,   надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 3 ст. 174 Кодексу визначено підстави виникнення господарських зобов'язань,зокрема господарські зобов'язання можуть виникати: з   господарського  договору  та  інших  угод,   передбачених законом,  а також з угод, не передбачених законом, але таких,  які йому не суперечать;

Загальні умови виконання господарських  зобов'язань передбачені ст. 193 Господарського кодексу України,зокрема ,суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До    виконання    господарських   договорів   застосовуються  відповідні положення  цивільного  кодексу  України   з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів,  необхідних  для належного  виконання нею  зобов'язання,  враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань  є  підставою  для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Розділом другим Цивільного кодексу України визначено загальні положення про договір, поняття та умови договору.

Статтею 629 ЦК України,передбачено,що договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Відповідач, в  порушення умов договору  купівлі-продажу стелажів від 01 листопада 2006 року та додаткової  угоди до договору купівлі-продажу стелажів, від 01 листопада 2006 року,за спливом строку визначеного п.2.2 Договору,  свої зобов”язання щодо оплати  вартості стелажів в сумі 42 326,11 грн. не виконав,чим порушив свої зобов"язання,а тому у нього виникла заборгованість перед позивачев в сумі  42 326,11 грн.

Заперечення відповідача ,що позивач є боржником за другим зобов”язанням,а саме   по  договору зберігання  майна №01/08-06 від 01.08.2006 р. укладеного між сторонами,позивач за  зберігання майна зобов”язався перерахувати ЗАТ  "Прикарпаттянафтопродукт” 40997,31 грн.,але свої зобов"язання не виконав ,в зв”язку з чим, відповідач притримав розрахунок по договору купівлі-продажу стелажів від 01.11.2006 р.,не можуть бути підставою для відмови у позові,так як в силу ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не  допускаються  одностороння   відмова   від   виконання зобов'язань,  крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву,  що  зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Пунктом 5.2 догововору  передбачено, що у разі  порушення  умов п. 2.2 договору відповідач  сплачує позивачу пеню в розмірі  подвійної ставки НБУ за кожний день прострочки  платежу.

За прострочення виконання  грошового зобов”язання відповідачу нараховано  пеню в розмірі 4 566,65 грн..

Відповідно до  ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано суму інфляційних збитків в розмірі 1989, 33 грн. та 3% річних  від простроченої  суми в розмірі 803,62 грн..

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України  нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано,а тому сума нарахованої позивачем пені підлягає до стягнення в межах строку визначеного названою вище статтею Кодексу та становить 3619,98 грн..

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову частково в сумі 48739,04 грн., з яких:  42 326,11 грн.- основний борг , 3619,98грн.-пеня, 1989,33 грн.- інфляційні збитки та  803,62 грн.- 3% річних .

Державне мито і витрати за надані інформаційно-технічні послуги для забезпечення судового процесу стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.124 Конституції України,Господарським кодексом України,Цивільним кодексом України,ст.ст.  49, 82-85 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В  :

Позов задоволити частково .

Стягнути з ЗАТ "Прикарпаттянафтопродукт", вул. Чорновола, 157, м. Івано-Франківськ, 76005, ( )  на користь  ТзОВ "Леман-Україна",  вул. Коваля, 80а, м. Донецьк, 83000 , ( )  заборгованість  в  сумі 48739,04 грн., державне мито в сумі 487,39 грн. , 118,00 грн. -витрат за надані інформаційно-технічні послуги.

В решті позову відмовити.

Наказ   видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського  суду  набирає  законної  сили   після закінчення  десятиденного  строку з дня його прийняття,  а у разі,якщо  у  судовому  засіданні  було  оголошено  лише   вступну   та резолютивну  частини  рішення,  воно  набирає  законної сили після закінчення  десятиденного  строку  з   дня   підписання   рішення,оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

СУДДЯ                                                                             П.А. Шкіндер

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________