ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2007 р.
№ 12/75-07(8/58)

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.

Панової І.Ю.

розглянувши касаційну скаргу

АКБ “Прем’єрбанк” в особі ліквідатора

на постанову

від 13.02.2007 р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі
№ 8/58 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
ВАТ АБ “Укргазбанк”, м. Київ

до
АКБ “Прем’єрбанк”, м. Дніпропетровськ

про
стягнення 1 074 289,61 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача
Гах Н.Б., довір;

відповідача
Крикун С.П., довір.

ВСТАНОВИВ:

ВАТ АБ “Укргазбанк” звернулося до суду з позовною заявою до АКБ “Прем’єрбанк” про стягнення 1 074 289,61 грн. заборгованості за Генеральною угодою № 79 від 17.07.2001 р. про загальні умови здійснення валютних конверсійних операцій, міжбанківських кредитних (депозитних) операцій, операцій з купівлі-продажу готівкою валюти та нетінгу і угодами: № 6810 від 19.01.2004 р., № 6883 від 23.01.2004 р. і № 6930 від 29.01.2004 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2006 р. (суддя Дубінін І.Ю.) позов залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.02.2007 р. (судді: Павловський П.П. –головуючий, Чус О.В., Лисенко О.М.) апеляційну скаргу ВАТ АБ “Укргазбанк” задоволено, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2007 р. - скасовано.

Не погоджуючись з винесеною постановою, АКБ “Прем’єрбанк” в особі ліквідатора звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.02.2007 р. та залишити в силі ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2006 р.

На думку заявника касаційної скарги, судом апеляційної інстанції порушено та неправильно застосовано ст. ст. 33, 42, 44 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв’язку з складністю справи та необхідністю встановлення дійсного стану розрахунків за численними кредитними договорами та договорами уступки права вимоги, що потребує спеціальні знання, ухвалою суду від 29.04.2006 р. у справі була призначена судово-бухгалтерська експертиза, з необхідністю проведення якої погодився позивач.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що призначена у справі експертиза була виконана експертною установою, однак не оплачена позивачем, що перешкоджає в отриманні висновку експерта та вирішенню спору по суті, оскільки неможливо встановити дійсний стан розрахунків між сторонами.

Втім, несплата позивачем призначеної у справі судової експертизи не є підставою для залишення позову без розгляду.

Згідно зі ст. 32 ГПК України фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, встановлюються такими засобами як письмові і речові докази, висновки судових експертів, а також пояснення представників учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього кодексу.

Відповідне положення містить ч. 2 ст. 43 ГПК України, яка передбачає, що ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, висновок судового експерта є одним з доказів, який поряд з іншими доказами оцінюється судом на загальних підставах. У разі відсутності такого висновку експерта суд має розглянути справу за наявними у справі доказами.

В силу ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв’язку з чим, у випадку недоведення позивачем факту наявності заборгованості відповідача перед ним суд має право відмовити в позові.

Враховуючи наведене, підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції не вбачається, тому дана постанова підлягає залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

З урахуванням викладеного та керуючись  ст. ст. 32, 33, 41 –43, 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу АКБ “Прем’єрбанк” в особі ліквідатора залишити без задоволення.

2.          Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.02.2007 р. у справі № 8/58 залишити без змін.

Головуючий                                                                           Б.М. Поляков

Судді                                                                                       Л.Й. Катеринчук

І.Ю. Панова