Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2007 р.                                                           Справа № 07/85-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі  Соколовій  Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Гришукова Т.Ф.

відповідача -  не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Харківській області, м. Харків (вх. № 3125 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 25.09.07 р. по справі № 07/85-07

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у  Харківській області м. Харків

до Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської Облдержадміністрації , м.Харків

про зобов'язання прийняти роботу

встановила:

Позивач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Харківській області, м. Харків,  звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про зобов’язання відповідача, Головне управління праці та соціального захисту населення, прийняти результати роботи, виконаної в межах реалізації регіональної програми, а саме: автоматизовану систему атестації робочих місць за умовами праці.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.09.07р. по справі                        № 07/85-07 (суддя Інте Т.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що обумовлена умовами договору автоматизована система атестації робочих місць за умовами праці  фактично створена не була у зв’язку з тим, що виконавець не виконав вимоги п.п. 1.2, 1.3, 2.3 спірного договору, а позивач не надав доказів звернення до Державного інституту праці та соціально-економічних досліджень з вимогою про передачу відповідачу спецустаткування і залишків матеріалів, необхідних для роботи АРМ. На цій підставі суд дійшов висновку про те, що відповідач на підставі ст. 529 Цивільного кодексу України мав право не прийняти виконання частини робіт за вищевказаним договором.

Позивач з даним рішенням місцевого господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з’ясовані обставини справи, посилаючись при цьому на те, що судом не вірно застосовано ст. 529 Цивільного кодексу України, оскільки, на його думку, зобов’язання виконавця по договору виконані у повному обсязі, а управління праці безпідставно відмовляється прийняти виконану роботу. Просить дане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції вжито необхідних заходів для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши уповноваженого представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення,  господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених матеріалами справи обставин спору за якими встановив, що відповідно до положення  про порядок фінансування робіт, передбачених національно галузевими, регіональними програмами поліпшення стану безпеки, умов праці та виробничого середовища, а також інших робіт, пов’язаних з реалізацією профілактичних заходів, спрямованих на запобігання нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі, Фонд) від 01.11.2001р. № 41 (далі, Положення) визначений порядок фінансування, планування, контролю за виконанням та впровадженням робіт, передбачених національною, регіональними, галузевими програмами.

Розпорядженням Харківської обласної адміністрації від 25.01.2002р. № 29 «Про регіональну програму поліпшення стану безпеки, гігієни праці та виробничого середовища 2002-2005 роки» затверджено заходи щодо поліпшення стану безпеки, гігієни праці та виробничого середовища на 2002-2005 роки, згідно з п. 2.4 яких передбачено створення на базі кабінету охорони здоров’я та медицини праці науково-практичний та консультативний центр з професійного відбору та медичного освідчення робітників небезпечних професій (розробити методичні підходи, програмно-технічний комплекс щодо оцінки якості медичних оглядів робітників небезпечних професій). Відповідальним виконавцем зазначеного заходу визначено Головне управління праці та соціального захисту населення ХОДА.

На виконання  зазначених заходів, 01.11.2002 року укладено тристоронній договір між Головним управлінням праці та соціального захисту населення ХОДА, управлінням виконавчої дирекції Фонду в Харківській області (замовником) та Державним інститутом праці та соціально-економічних досліджень (виконавцем), відповідно до умов якого, Головне управління праці та соціального захисту населення ХОДА та замовник доручають, а виконавець зобов’язується виконати роботу із забезпечення моніторингу атестації робочих місць за умовами праці на підприємствах області (створення бази даних та розробку програмного забезпечення управління атестацією за умовами праці).

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що результатом виконаних робіт є створення можливості для проведення аналізу даних і якісної атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 1.4 Договору  робота за договором виконується відповідно до узгодженого сторонами технічного завдання та календарного плану робіт, що є невід’ємною частиною договору.

Згідно з пунктом 8.4 Договору власником науково-технічної продукції є Фонд.

Пунктом 9.2. технічного завдання передбачено матеріально-технічне забезпечення розробника необхідним устаткуванням.

Пунктом 10 технічного завдання визначено, що результати НДР будуть відображені в звіті, підтвердженому актом приймання науково-дослідної роботи.

В акті приймання науково-дослідної роботи від 29.12.2002 року (а.с. 24-25)  комісія постановила вважати роботу по договору виконаною у повному обсязі та прийнятою.

Пунктами 6 та 7 акту приймання науково-дослідної роботи встановлено одержані результати використати шляхом обладнання АРМ спеціаліста в головному управлінні праці та соціального захисту населення ХОДА.

Спецустаткування і залишки матеріалів, придбані за кошти Фонду, належить передати до головного управління праці та соціального захисту населення ХОДА для організації АРМ спеціаліста.

21.12.2005р. відповідач направив позивачу лист, в якому зазначив, що автоматизовану систему атестації робочих місць за умовами праці відповідно до умов вищевказаного Договору та п. 7 акту приймання науково-дослідної роботи від 29.12.2002р. фактично не було створено, у зв’язку з тим, що спецустаткування і залишки матеріалів, необхідних для забезпечення роботи АРМ відповідачу передано не було, а нормативно-правова база та програмне забезпечення, орієнтоване під операційну систему MS DOS, які були створені у 2002 році, на цей час морально застаріли. У зв’язку з викладеним відповідач не приймає результати зазначених робіт (а.с. 29).

Таким чином, господарським судом в оскаржуваному рішенні встановлено, що АРМ створено не було, а позивач, в свою чергу, як власник науково-технічної продукції, з вимогою про передачу відповідачу спецустаткування і залишків матеріалів, придбаних за  кошти Фонду та необхідних для забезпечення роботи АРМ, до виконавця, Державного інституту праці та соціально-економічних досліджень,  не звертався.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що, оскільки обладнання АРМ спеціаліста в головному управлінні праці не відбулося, та в зв’язку з виникненням спірних питань між позивачем та Державним інститутом праці та соціально-економічних відносин щодо передачі обчислювальної та офісної техніки, яка передбачалась технічним завданням на науково-дослідну роботу, Фонд звернувся до господарського суду  з позовною заявою про стягнення з виконавця коштів за завищений обсяг робіт, в тому числі і за спецустаткування. Рішенням господарського суду Харківської області від 20.09.2004 року в задоволенні даного позову відмовлено. Дане рішення набрало законної сили та не було оскаржено в установленому законом порядку.

Отже, зазначені обставини стали перешкодою для обладнання АРМ спеціаліста в головному управлінні праці, та є підтвердженням тому, що зобов’язання виконавця, Державного інституту праці та соціально-економічних досліджень, за вищевказаним Договором щодо створення можливості для проведення аналізу даних і якісної  атестації робочих місць виконано частково.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу України, кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов’язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Оцінивши доводи, наведені позивачем в підтвердження його вимог, беручи до уваги той факт, що виконавець не виконав належним чином умови спірного Договору, а спецустаткування і залишки матеріалів, необхідні для забезпечення роботи АРМ відповідачу передано не було, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до приписів ст. 529 Цивільного кодексу України відповідач має право не приймати виконання частини робіт за вищевказаним Договором.

З даними висновками господарського суду повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,  що ґрунтується на всебічному,  повному  і  об'єктивному  розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді,  коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права,  що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх  відсутності  -  на  підставі  закону,  що регулює  подібні  відносини,  або  виходячи  із  загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржене рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд при його прийнятті взяв до уваги обставини, суттєві для розгляду цього спору, а висновки, викладені в ньому, узгоджуються з приписами норм чинного законодавства, які в даному випадку регулюють спірні правовідносини,  що призвело до прийняття правомірного рішення.

Позивач в апеляційній скарзі вказує на те, що відповідач безпідставно відмовляється прийняти виконану роботу, та вважає, що  зобов’язання виконавця по Договору виконані у повному обсязі.  В обґрунтування таких тверджень позивач посилається на акт приймання науково-дослідної роботи від 29.12.2002 року, який підписаний сторонами по справі, та лист начальника головного управління праці та соціального захисту населення ХОДА від 21.07.2005р.

Проте, колегія суддів не може вважати зазначений акт доказом виконання робіт, оскільки пунктами 6 та 7 даного акту визначено одержані результати використати шляхом обладнання АРМ спеціаліста в головному управлінні праці та соціального захисту населення ХОДА, а спецустаткування і залишки матеріалів, придбані за кошти Фонду, належить передати до головного управління праці та соціального захисту населення ХОДА для організації АРМ спеціаліста. Але, дані положення виконані не були, що повністю підтверджується обставинами справи, документальними доказами, наданими відповідачем, та не заперечується самим позивачем.

Посилання позивача на лист начальника головного управління праці та соціального захисту населення ХОДА від 21.07.2005р колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в даному листі йдеться мова про передачу на баланс головного управління праці та соціального захисту населення результатів роботи, тоді як предметом позову по даній справі є саме прийняття результатів роботи.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Колегія суддів вважає, що позивач не представив жодних належних доказів виконання робіт щодо створення автоматизованої системи атестації робочих місць за умовами праці відповідно до умов договору від 01.11.2002 року та пункту 7 акту приймання науково-дослідної роботи від 29.12.2002р., а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

На думку колегії суддів, позивач не обґрунтував і не довів належними та допустимими доказами правомірність своїх позовних вимог до відповідача. Разом з цим, факти, викладені в апеляційній скарзі та його посилання на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час вирішення справи.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга позивача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 25.09.2007р. по справі № 07/85-07 прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи позивача з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Враховуючи викладене та керуючись  ст. 529 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду,  -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.09.2007р. по справі                     № 07/85-07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                    Демченко В.О.

Судді                                                                    Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.