ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.12.07                                                                                           Справа№ 11/350

Суддя Сало І.А.

При секретарі судового засідання Боржієвській Л.А.

По справі:

За позовом: Комунального підприємства „Наше місто”, м.Трускавець

До відповідача: ОСББ „Весна”, м.Трускавець

про стягнення 6004,62грн.

У відкритому судовому засіданні взяли участь представники:

Від позивача: Дикий-предст. згідно доручення № 683/1 від 31.05.2007року

Від відповідача: Басараб-голова правл.

Сторонам, які беруть участь у справі, роз’яснено зміст ст.22 ГПК України, а саме їх процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть позову:

Розглядається справа за позовом Комунального підприємства „Наше місто”  до ОСББ „Весна” про стягнення із останнього 6004,62грн. за вивіз твердих та рідких побутових відходів.

Від здійснення технічного запису судового процесу сторони відмовились.

В процесі розгляду справи судом встановлено:

21 листопада 2002року з метою поліпшення надання послуг населенню та на виконання указу Президента України „Про прискорення реформування житлово-комунального господарства” від 19 жовтня 1999року № 1315/99, керуючись п.30 ст. 26 Закону України „Про підприємства в Україні” рішенням Трускавецької міської ради № 897 від 21.11.2002року „Про реформування житлово-комунального господарства міста Трускавця (ІІ етап)” реформовано  житлово-комунальне господарство міста Трускавця та утворено комунальне господарство „Наше місто” шляхом злиття підприємств „ЖЕК № 2”, „ВУКГ”, „Трускавецьводоканал”, „Трускавецьліфт”, „Тепловик”, „Трускавецьтеплоенерго”, яке стало їх правонаступником.

Розпорядженням міського голови № 185 від 28 березня 2003року „Про реформування шляхом злиття комунальних підприємств „ЖЕК № 2”, „ВУКГ”, „Трускавецьводоканал”, „Трускавецьліфт”, „Тепловик”, „Трускавецьтеплоенерго” в комунальне підприємство „Наше місто” з 01 квітня 2003року вважати КП „Наше місто” правонаступником вищезазначених підприємств.

25 червня 2003року між сторонами було укладено договір № 27 на вивіз твердих та рідких побутових відходів (ТПВ).

Відповідно до умов договору відповідач зобов’язувався оплачувати за вищезазначені послуги.

Внаслідок невиконання ОСББ „Весна” своїх зобов”язань щодо оплати станом на 01.10.2007року у нього утворилася заборгованість в розмірі 6004,62грн.

Дана сума і є предметом позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовну вимогу підтвердженою матеріалами справи та такою що підлягає задоволенню з огляду на наступне:

На підставі укладеного між ОСББ „Весна” та КП „Наше місто” договору № 27 від 25 червня 2003року про надання послуг на збирання та винесення твердих і рідких побутових металів, позивач надавав відповідачу послуги по вивезенню сміття на умовах передбачених цим договором.

Пунктом 3.5 договору встановлена безготівкова форма оплати шляхом перерахування 100% вартості наданих послуг, або 50% вартості в якості авансових платежів.

Факт виконання позивачем умов договору підтверджений актами виконаних робіт з липня 2003року по жовтень 2006року, копії яких долучено до матеріалів справи.

З метою врегулювання спору, позивачем було надіслано претензії № 126 від 27.01.2006року, № 481 від 29.03.2006року та № 688 від 16.05.2006року, які були залишені останнім без відповіді та задоволення.

П. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб»єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов»язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Ст. 509 ЦК України зазначає, що зобов»язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або за неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на вищенаведене, відповідач свої зобов»язання  належним чином не виконав тобто відповідачем були порушені вимоги статті 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо ішше не встановлено договором або законом.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву, однак дані заперечення не приймаються судом до уваги з огляду на їх безпідставність.

Судові витрати покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. 49, 82-84, 116 ГПК України,

суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Стягнути з Об”єднання співвласників багатоквартирного будинку „Весна”, м.Трускавець , вул. Мазепи,6А  () на користь Комунального підприємства „Наше місто”, м.Трускавець, вул. Стебницька, 100 () 6004,62грн. основного 85,00грн. держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                             Сало І.А.