ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  12/346

02.10.07

За позовом          Комунального підприємства Міжнародний аеропорт «Київ»(Жуляни)

До          Державного авіаційного медичного центру цивільної авіації України

Про                              стягнення 30853,01 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача                    Золотарьова А.Г. –провідний ю/к (дов. № 1 від 03.01.07 р.)

Від відповідача          Мельник О.В. –представник (дов. № 11 від 03.08.07 р.)

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного авіаційного медичного центру цивільної авіації України про стягнення 30853,01 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору комісії № 116-2005 від 27.05.2005 р.

Ухвалою суду від 07.09.07 р. за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 12/346 та призначено розгляд справи на 26.09.07 р.

26.09.07 р. відповідач надав письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що позивач жодним чином не обґрунтував свої вимоги та не надав жодного документу на їх підтвердження і просить суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 26.09.07 р. оголошена перерва до 02.10.07 р.

02.10.07 р. позивач надав суду додаткові докази про підтвердження своїх позовних вимог.

Представник відповідача в судову засіданні 02.10.07 р. надав суду заяву в якій не заперечує проти заявлених позовних вимог, але в зв’язку з тим, що відповідач є державною установою і його рахунки знаходяться в державному казначействі, то без рішення суду він не має можливості виплатити заборгованість.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.05.05 р. між сторонами укладено договір комісії № 116-2005 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, позивач за дорученням та за винагороду продає послуги відповідача з проведення предпольотного медичного контролю членів екіпажів повітряних суден (надалі Послуги).

Позивач зобов’язався здійснювати продаж Послуг, а відповідач зобов’язався сплачувати позивачу винагороду в розмірі на умовах даного договору.

Згідно п. 3.1 Договору за здійснення продажу послуг відповідач сплачує позивачу винагороду у розмірі 50% від загальної суми отриманої позивачем від продажу Послуг.

Згідно п. 3.2 Договору розрахунки за Договором здійснюються не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним на підставі Звіту про надані Послуги, який складає відповідач, рахунку-фактури та Акту виконаних робіт (п. 3.3 Договору).

Внаслідок несвоєчасної оплати з боку відповідача виникла заборгованість за період з травня по листопад 2005 р. та березень 2006 р. на суму 30853,01 грн. За цей період згідно актів прийому-передачі наданих послуг від 31.05.05 р., 30.06.05 р., 30.07.05 р., 31.08.05 р., 30.09.05 р., 31.10.05 р., 30.11.05 р. та 31.03.06 р. позивач оплатив відповідачу за надані Послуги 61706,02 грн., однак 50% винагороди від цієї суми не отримав.

Отже, станом на день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем становить 30853,01 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України, виникли цивільні права та обов’язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати всій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Отже, факт порушення відповідачем договірних зобов’язань судом встановлено.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 30853,01 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати: державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 526, 625, 549, 610, 611, 612 ЦК України, ст. ст. 173, 193, 230, 232 ГК України, ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного авіаційного медичного центру цивільної авіації України (03151, м. Київ, вул. Волинська, 66-А, Код 21604340, р/р 3060 в Банку УДК м. Києва, МФО 820019, а у випадку відсутності коштів –з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Комунального підприємства Міжнародний аеропорт «Київ»(Жуляни) (03036, м. Київ, Солом’янський район аеропорт «Київ»(Жуляни), код 01131514, р/р 1053 в Залізничній філії ВАТ КБ "Хрещатик" м. Києва, МФО 322595) 30853 (тридцять тисяч вісімсот п’ятдесят три) грн. 01 коп. основного боргу, 308 (триста вісім) грн. 53 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко