ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 жовтня 2007 р.
№ 04-05/619

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
суддів
Кота О.В.,
Владимиренко С.В.,
Шевчук С.Р.

розглянувши касаційні скарги вх.№№12432, 12904
Відділу державної виконавчої служби Монастирищенського районного управління юстиції

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 5 квітня 2007 року та
постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 4 липня 2007 року

у справі
№04-05/619

за позовом
СТОВ "Тікич"

до
за участю
СТОВ машино-тракторна станція "Поляна"
Відділу державної виконавчої служби Монастирищенського районного управління юстиції

скарга на дії ВДВС

встановив:

Подані касаційні скарги Відділом державної виконавчої служби Монастирищенського районного управління юстиції не відповідають вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Згідно з положеннями частини 2 статті 1115 та частин 1, 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 4 статті 111 згаданого Кодексу касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом.

Тобто, в касаційній скарзі має чітко викладатись зміст такого порушення з законодавчим обґрунтуванням порушених норм та з зазначенням конкретних статей та пунктів.

Зокрема, касаційна скарга повинна містити дані, які б свідчили б, що судами при розгляді спору не застосований Закон, який підлягає застосуванню, або застосований закон, який не підлягає застосуванню, або судами неправильно витлумачена норма Закону.

Крім того, судова колегія звертає увагу скаржника на те, що відповідно до ст.1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи, подані касаційні скарги не відповідають наведеним вимогам щодо її оформлення, у зв’язку з чим підлягає поверненню на підставі пункту 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що після усунення недоліків, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу в загальному порядку.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 110, 111 п. 6 ст.1113  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський  суд України

ухвалив:

Повернути касаційні скарги Відділу державної виконавчої служби Монастирищенського районного управління юстиції.

Головуючий, суддя
О. Кот

Судді:
С. Владимиренко

С. Шевчук