ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.09.07                                                                                           Справа№ 17/189

Суддя У.Ділай,  розглянувши справу

За позовом: ЗАТ “Будівельне управління —62”, м. Новий Розділ

До відповідача: Виробничого підприємства “Спецбуд”, с. Лішня

Про стягнення 3 829,00 грн.

За участю представників:

від позивача: Турчин Я.М. –. ю/к

від відповідача: явка не забезпечена

Розглядається справа за позовом ЗАТ “Будівельне управління —62”, м. Новий Розділ до Виробничого підприємства “Спецбуд”, с. Лішня про стягнення 3 829,00 грн.

Ухвалою суду від 02.07.2007р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 02.08.2007р.

З підстав, викладених в Ухвалі суду від 02.08.2007р. розгляд матеріалів справи відкладався.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву суду не надав, хоч і був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Спір розглядається в порядку ст. 75 ГПК України.

Суть спору:

31.10.2006р. відповідно до усної домовленості ЗАТ “Будівельне управління —62”, через матеріально-уповноважену особу Ухань М.Ф. відпустило відповідачу щебінь в кількості 24 м.куб по Накладній № 331-А від 31.10.2006р. на загальну суму 3 696,00 грн.

Як зазначається у позовній заяві, оплати за отриману продукцію відповідач не здійснив.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно із проведеним позивачем розрахунком сумарний індекс інфляції за листопад 2006р. –березень 2007р. становить 103,6%, що збільшує заборгованість позивача до 3 829,00 грн.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши та дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов’язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом. Згідно ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень. Факт прийняття відповідачем до виконання зобов’язання підтверджується долученими до матеріалів справи Довіреністю серії ЯЛД № 242514 від 9.10.2006р. та Накладною № 331 А від 31.10.2006р. із підписом уповноваженої особи в графі “прийняв”.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи Передсудове попередження № 116 від 29.03.2007р. із вимогою оплатити заборгованість у розмірі 3 696,00 грн. в термін до 10.04.2007р. направлена на адресу відповідача 30.03.2007р.

Відповідно до ст.193 ГК України суб’єкти господарювання  та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Порушенням зобов’язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Відповідачем на надано суду жодних доказів оплати отриманого ним від ЗАТ “Будівельне управління —62” товару по Накладній № 331-А від 31.10.2006р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати покладаються на відповідача згідно з ст. 49 ГПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 530, 610  ЦК України, ст.ст.4-3, 7, 33, 43, 49, 78, 82-84 ГПК України , суд

ВИРІШИВ :

1.          Позов задоволити.

2.          Стягути  з Виробничого підприємства “Спецбуд” (82100, Львівська область, Дрогобицький район, с. Лішня. Р/р.№ 260071082 в АППБ “Аваль” м. Дрогобича, МФО 325570, ЗКПО 20829388)  на користь ЗАТ “Будівельне управління —62” (81652, Львівська область, м.Новий Розділ, вул. Шевченка, 6. Р/р.№ 0018 в АК ПІБ м. Миколаєва, МФО 325451, ЗКПО 01272427) 3 696,00 грн. боргу; 133,00 грн. інфляційних; 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.  Наказ видати  згідно ст.116 ГПК України.

Суддя                                                                                             Ділай У.І.