ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 вересня 2007 р.

№ 8/233

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Владимиренко С.В.,

суддів:

Шевчук С.Р.

Самусенко С.С.

розглянув касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Київського апеляційного
господарського суду від 21.12.2006р.

та рішення

господарського суду Чернігівської
області від 30.08.2006р.

у справі

№8/233

за позовом

Відкритого акціонерного
товариства “Ніжинський механічний завод”

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення коштів у сумі
4717,94грн.,

за
участю представників:

-          позивача: Кубрак Н.О., дов. №710 від
30.06.2005р.;

-          відповідача: ОСОБА_1;

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 року Відкрите
акціонерне товариство “Ніжинський механічний завод” звернулось до
господарського суду з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1. про стягнення 3199,26грн. основного боргу, 533,8грн. пені,
787,44грн. індексу інфляції, 197,44грн. -3% річних, посилаючись в обґрунтування
заявлених вимог на несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань по оплаті
орендної плати за оренду приміщень та морозильної камери за договором оренди №1
від 01.03.2003р., укладеному між    ДП
"Промес-НМЗ" та Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою
ОСОБА_1, стверджуючи, що право вимоги за договором оренди №1 від 01.03.2003р.
належить йому на підставі договору про відступлення права вимоги №2 від
30.09.2004р., укладеному між Дочірнім підприємством "Промес-НМЗ" та
Відкритим акціонерним товариством “Ніжинський механічний завод”.

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 30.08.2006р. (суддя Оленич Т.Г.) у справі №8/233
позов задоволено частково; стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1. на користь Відкритого акціонерного товариства
“Ніжинський механічний завод” 2457,42грн. основного боргу, 397,97грн. пені,
61,73грн. витрат по сплаті державного мита та 71,42грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 21.12.2006р. у справі №8/233 (колегія суддів у складі
головуючого судді Губенко Н.М., суддів Барицької Т.Л., Ропій Л.М.) рішення
господарського суду Чернігівської області від 30.08.2006р. у справі №8/233
змінено, резолютивну частину викладено в іншій редакції: позов задоволено
частково; стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1. на користь Відкритого акціонерного товариства “Ніжинський механічний
завод” 709,5грн. заборгованості по орендній платі, 114,59грн. пені, 17,81грн.
витрат по сплаті  державного мита та
20,61грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в
іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції, Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення
господарського суду Чернігівської області від 30.08.2006р. та постанову
Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2006р. у справі №8/233
скасувати, а провадження у справі припинити.

Відзив на касаційну скаргу
відповідача на час розгляду справи в касаційній інстанції суду наданий не був,
що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду
судових рішень, що оскаржуються.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін,
проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що 01.03.2003р. між ДП ”Промес-НМЗ” та відповідачем був
укладений договір №1 оренди нежилого приміщення (далі - договір оренди), за
умовами розділу 1 якого ДП ”Промес-НМЗ”, як орендодавець, передало, а
відповідач, як орендар, прийняв у тимчасове володіння приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 78,1кв.м., морозильну камеру загальною площею
14кв.м.

27.06.2003р. ДП ”Промес-НМЗ” та
відповідачем внесено зміни в договір оренди, відповідно до яких ДП
”Промес-НМЗ”, як орендодавець, передало, а відповідач, як орендар, прийняв у
тимчасове володіння приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
89,9кв.м., морозильну камеру загальною площею 14кв.м.

Відповідно до п.5.1 даного договору
розмір орендної плати (з урахуванням ПДВ) складає: 4грн. за 1кв.м. загальної
площі на місяць та 25грн. за 1кв.м. площі морозильної камери.

Згідно із п.5.2 даного договору
оренда плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок ДП
”Промес-НМЗ” наперед не пізніше 5-го числа кожного поточного місяця, згідно із
виставленими ДП ”Промес-НМЗ” рахунками.

Як встановлено місцевим та
апеляційним господарськими судами, 30.09.2004р. між ДП ”Промес-НМЗ” та
позивачем було укладено угоду №2 про відступлення права вимоги (далі - угода
№2), за умовами п.1 якої ДП ”Промес-НМЗ” передав, а позивач прийняв на себе
право вимоги першого і став кредитором по договору оренди приміщення №1 від
01.03.2003р., укладеним між ДП ”Промес-НМЗ” та відповідачем.

Згідно із п.п.1 п.1 ст.512, ст.514
ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до п.2 угоди №2 позивач
отримав право вимагати від відповідача належного виконання наступних
зобов'язань: погашення заборгованості по орендній платі в розмірі 3199,26грн.
та штрафні санкції по зобов'язанням згідно із договором оренди №1 від
01.03.2003р., про що листом №44 від 13.10.2004р. позивач повідомив відповідача.

Суд апеляційної інстанції
встановив, що право вимагати від відповідача сплати заборгованості по
комунальним послугам за договором оренди №1 від 01.03.2003р. позивачу на
підставі угоди №2 не передавалось, тоді як позивач згідно позовної заяви заявив
вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3199,26грн. по
орендній платі та комунальним послугам, а також 533,8грн. пені, 787,44грн.
індексу інфляції та 197,44грн. 3% річних.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що заборгованість відповідача у сумі 3199,26грн. виникла внаслідок
несплати останнім рахунків №9 від 09.02.2004р., №18 від 05.03.2004р., №23 від
05.04.2004р., №32 від 12.05.2004р., №39 від 02.06.2004р., №43 від 08.06.2004р.,
№46 від 30.06.2004р., виставлених на оплату орендної плати та комунальних
послуг за період з лютого 2004р. по червень 2004р. на підставі договору №1
оренди нежилого приміщення від 01.03.2003р., тоді як відповідач, заперечуючи
проти позову, зазначав, що отримані ним рахунки №9 від 09.02.2004р., №18 від
05.03.2004р., №23 від 05.04.2004р., №32 від 12.05.2004р., №39 від 02.06.2004р.
оплачені, а рахунки №43 від 08.06.2004р. та №46 від 30.06.2004р. ним не
отримувались і тому оплаченими не були.

Позивач в обґрунтування своїх вимог
послався на те, що всі проведені відповідачем сплати грошових коштів
зараховувались ДП "Промес-НМЗ" в рахунок заборгованості за попередні
періоди, оскільки відповідач, в порушення п.5.3 договору оренди, не перерахував
аванс у розмірі орендної плати за три місяці з моменту прийняття приміщення і
мав заборгованість за квітень, травень, червень 2003р., а в прибуткових касових
ордерах, відповідно до яких відповідачем проводилась оплата, посилання на
рахунки та періоди, за який сплачувалась орендна плата не міститься.

Задовольняючи позов про стягнення
2457,42грн. боргу по орендній платі та пені у розмірі 397,99грн. за період з
24.07.2005р. по 31.05.2006р., суд першої інстанції виходив з доведеності факту
неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором оренди, зазначивши,
що з наданих позивачем копій рахунків-фактур, що виставлялись відповідачу протягом
дії всього договору оренди та прибутково-касових ордерів, по яким здійснювалась
оплата орендної плати, вбачається, що з моменту укладення договору оренди та до
припинення його дії, відповідачу була нарахована орендна плата в розмірі
11140,08грн., яка була оплачена відповідачем частково у сумі 8682,66грн.

З метою з'ясування всіх обставин
справи апеляційний господарський суд, керуючись ч.2 ст.99, ст.101 ГПК України,
ухвалою від 31.10.2006р. та від 23.11.2006р. зобов'язав, зокрема, позивача
надати докази виставлення (направлення, вручення) відповідачу рахунків на
сплату орендної плати та комунальних послуг за квітень -червень 2003р., а також
липень 2003р. -липень 2004р., а відповідача - докази отримання рахунків-фактур
за період з липня 2003р. по червень 2004р. та оплати цих рахунків, на виконання
якої позивач надав копії рахунків-фактур ДП ”Промес-НМЗ” за період з квітня
2003р. по червень 2004р. (включно), без доказів їх надіслання відповідачу, а
відповідач у свою чергу надав копії рахунків-фактур та квитанцій до прибуткових
касових ордерів за період з липня 2003р. по травень 2004р. про сплату ним
орендної плати, зазначивши про неотримання ним рахунків-фактур на сплату
орендної плати та комунальних послуг за квітень -червень 2003р. та червень
2004р.

В наданих сторонами на
підтвердження сплати відповідачем орендної плати прибуткових касових ордерах та
квитанціях до них за липень 2003р. -травень 2004р. в призначенні платежу
зазначено ”оренда”, а в прибутковому касовому ордері №61 від 30.09.2003р. та
квитанції до нього ”оренда за жовтень”. В прибуткових касових ордерах №35 від
14.07.2003р. та №53 від 12.09.2003р. та квитанціях до них в призначенні платежу
зазначено ”оренда, послуги”.

Відповідно до п.3.2, п.3.9
Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (яке
діяло під час здійснення відповідачем оплати), затвердженого постановою
Правління Національного банку України від 19.02.2001р. №72 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 15.03.2001р. за №237/5428, приймання готівки касами
підприємств, у тому числі й одержаної з банку, проводиться за прибутковими
касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою
керівником підприємства. Про приймання готівки видається квитанція за підписами
головного бухгалтера або особи, уповноваженої керівником підприємства, і
касира, засвідчена печаткою підприємства. У прибуткових і видаткових касових
ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них
документи.

З урахуванням наведених приписів,
суд апеляційної інстанції підставно визнав відсутність зазначення у прибуткових
касових ордерах та квитанціях до них призначення платежу щодо місяця оплати
відповідачем орендної плати порушенням посадовими особами ДП ”Промес-НМЗ” вимог
п.3.9 названого Положення, що не є виною відповідача, оскільки ці первинні
касові документи заповнювались посадовими особами ДП ”Промес-НМЗ”
(орендодавець).

Суд апеляційної інстанції, змінюючи
рішення місцевого суду, вказав, що аналіз наданих сторонами прибуткових касових
ордерів з квитанціями та рахунків-фактур свідчить про те, що сплата
відповідачем орендної плати здійснювалась в тому ж місяці, в якому ДП
"Промес-НМЗ" виставляло відповідачу рахунки-фактури й у розмірі
вказаному в них, а саме: рахунок-фактура №9 від 09.02.2004р. був виставлений
відповідачу на суму 712,16грн., з якої орендна плата за лютий 2004р. складає
709,5грн. і відповідно до прибуткового касового ордеру №14 від 27.02.2004р. та
квитанції до нього відповідачем 27.02.2004р. було сплачено 712,16грн.;
рахунок-фактура №18 від 05.03.2004р. був виставлений відповідачу на суму
712,16грн., з якої орендна плата за березень 2004р. складає 709,5грн. і
відповідно до прибуткового касового ордеру №20 від 22.03.2004р. та квитанції до
нього відповідачем 22.03.2004р. було сплачено 712,16грн.; рахунок-фактура № 23
від 05.04.2004р. був виставлений відповідачу на суму 737,22грн., з якої орендна
плата за квітень 2004р. складає 709,5грн. і відповідно до прибуткових касових
ордерів №28 та №29 від 30.04.2004р. та квитанцій до них 30.04.2004р.
відповідачем було сплачено 732,22грн.; рахунок-фактура №32 від 12.05.2004р. був
виставлений відповідачу на суму 749,41грн., з якої орендна плата за травень
2004р. складає 709,5грн. і відповідно до прибуткового касового ордеру №33 від
21.05.2004р. та квитанції до нього 21.05.2004р. відповідачем було сплачено
749,41грн.; рахунок-фактура №39 від 02.06.2004р. був виставлений відповідачу на
суму 9,61грн. і відповідно до прибуткового касового ордеру №40 від 21.06.2004р.
та квитанції до нього 21.06.2004р. відповідачем було сплачено 9,61грн.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України погоджується з висновком суду апеляційної
інстанції, що призначення платежів відповідача по прибутковим касовим ордерам
за період з лютого 2004р. по червень 2004р. були ті ж самі, що зазначені у
виставлених ДП "Промес-НМЗ" рахунках-фактурах за вказаний період, із
визнанням безпідставним посилання позивача на те, що всі сплачені відповідачем
грошові кошти у період з лютого 2004р. по червень 2004р. підлягали зарахуванню
в рахунок заборгованості за попередні періоди.

Отже, апеляційний господарський суд
дійшов правильного висновку, що у ДП "Промес-НМЗ" не було підстав
зараховувати здійснену відповідачем оплату орендної плати за вказаними
рахунками-фактурами в рахунок орендної плати за попередній період, а виставлені
ДП "Промес-НМЗ" рахунки-фактури №9 від 09.02.2004р., №18 від
05.03.2004р., №23 від 05.04.2004р., №32 від 12.05.2004р., №39 від 02.06.2004р.
є оплаченими відповідачем, а тому відповідно заборгованість у відповідача по
орендній платі по вказаним рахункам-фактурам відсутня.

З наявних в матеріалах справи
прибуткових касових ордерів і квитанцій до них за період з липня 2003р. по
січень 2004р. (включно) та рахунків-фактур №79 від 07.07.2003р., №90 від
05.08.2003р., №102 від 09.09.2003р., №114 від 03.10.2003р., №125 від
03.11.2003р., №139 від 03.12.2003р., №147 від 29.12.2003р., №5 від 06.01.2004р.
апеляційним господарським судом встановлено, що сплата орендної плати за
користування приміщенням і морозильною камерою у період з липня 2003р. по
січень 2004р. (включно) відповідачем проводилась таким же чином як і у період з
лютого 2004р. по травень 2004р. (включно), отже, у відповідача заборгованість
по сплаті орендної плати за користування приміщенням та морозильною камерою по договору
оренди за період з липня 2003р. по травень 2004р. (включно) відсутня, але у
відповідача існує заборгованість по сплаті орендної плати за квітень-червень
2003р. внаслідок її несплати останнім, відсутності доказів її сплати.

Поряд з цим, суд апеляційної
інстанцій зазначив, що позивач звернувся до господарського суду першої
інстанції з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по орендній
платі 27.07.2006р., а відповідач під час розгляду справи в господарському суді
першої інстанції у відзиві на позовну заяву від 08.08.2006р. заявив про
застосування строку позовної давності, та з урахуванням приписів ст.257, ч.3
ст. 267 України, дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної
давності для стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за
квітень-червень 2003р. і наявності повноважних причин для його відновлення не
вбачав, що стало підставою для відмови у позові щодо стягнення з відповідача
заборгованості по орендній платі в сумі 1986,06грн. за цей період.

Стосовно посилання позивача на те,
що відповідач в порушення п.5.3 договору оренди не перерахував аванс у вигляді
орендної плати за три місяці з дати прийняття приміщення, а потім ще й не
оплатив виставлені ДП ”Промес-НМЗ” рахунки-фактури №46 від 05.04.2003р., №53
від 05.05.2003р. та №69 від 08.06.2003р., тобто, орендну плату за квітень,
травень, червень 2003р. не сплатив, апеляційний господарський суд правильно
зазначив, що звертаючись з позовом про стягнення з відповідача заборгованості
по орендній платі позивач в позовній заяві зазначав, що заборгованість
відповідача у сумі 3199,26грн. виникла у зв'язку з несплатою останнім рахунків
№9 від 09.02.2004р., №18 від 05.03.2004р., №23 від 05.04.2004р., №32 від
12.05.2004р., №39 від 02.06.2004р., №43 від 08.06.2004р., №46 від 30.06.2004р.
без зазначення підстави для стягнення з відповідача заборгованості по орендній
платі за рахунками-фактурами №46 від 05.04.2003р., №53 від 05.05.2003р. та №69
від 08.06.2003р.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що відповідач не заперечував проти несплати авансу орендної плати
протягом трьох місяців з дати прийняття приміщення та орендної плати за
квітень, травень, червень 2003р., оскільки ним в орендованому приміщенні за
власний рахунок були зроблені вдосконалення технічних характеристик та умов праці
морозильної камери що було зафіксовано в акті виконаних робіт від 15.02.2003р.
на загальну суму 3208грн., а в п.11.1 договору оренди передбачено проведення
цих робіт та можливість зарахування вартості робіт в суму орендної плати за
користування морозильною камерою.

Отже, апеляційний господарський суд
дійшов вірного висновку, що у відповідача існує заборгованість по сплаті
орендної плати по договору оренди за квітень, травень, червень 2003р., що
підтверджується матеріалами справи, та не заперечується відповідачем.

Судом апеляційної інстанції
наведені переконливі доводи щодо стягнення з відповідача орендної плати за
червень 2004р. в розмірі 709,5грн, з посиланням на приписи ст.526 ЦК України,
п.1 ст.193 ГК України, по рахунку-фактурі №43 від 08.06.2004р., направленому
позивачем відповідачу, зокрема: несплата відповідачем орендної плати за червень
2004р., що не заперечується останнім, ненадання в порушення ст.33 ГПК України
відповідачем доказів проведення в червні 2004р. ремонтних робіт в будинку, в
якому знаходиться орендоване ним приміщення, саме орендодавцем, неможливості
користування відповідачем орендованим приміщенням та морозильною камерою в
червні 2004р. з вини орендодавця, невиконання відповідачем умов п.п.5.1, 5.2
договору оренди, якими визначено конкретний розмір орендної плати, що підлягає
сплаті відповідачем, а також строк сплати останнім орендної плати, а саме: до 5
числа кожного поточного місяця, із зазначенням, що незалежно від виставлення ДП
”Промес-НМЗ” відповідачу рахунків-фактур на оплату орендної плати останній був
зобов'язаний і мав можливість сплачувати орендну плату до 5 числа кожного
поточного місяця.

Крім того, позивачем заявлені
вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та втрат від інфляції
за несвоєчасне виконання останнім грошового зобов'язання відповідно до вимог
ст.625 ЦК України, тоді як апеляційний господарський суд дійшов правильного
висновку про відмову в задоволенні цих вимог позивача, із зазначенням, що за
умовами п.2 угоди №2 позивачу передано лише право вимоги про стягнення з
відповідача штрафних санкцій, якими є лише неустойка (штраф, пеня).

За умовами п.9.1 договору оренди
відповідач у випадку прострочення по сплаті орендних платежів сплачує пеню в
розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Апеляційний господарський суд, з
врахуванням несплати відповідачем в порушення п.5.2 договору оренди орендної
плати за червень 2004р. в розмірі 709,5грн. до 5 числа поточного місяця,
зазначивши, що позивач має право на нарахування пені від простроченої суми в
розмірі 709,5грн., дійшов вірного висновку, що з урахуванням ст.258 ЦК України
з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 114,59грн.
за період з 24.07.2005р. по 31.05.2006р., оскільки позивач звернувся до
господарського суду першої інстанції за захистом свого порушеного права
24.07.2006р.

Разом з тим, апеляційний
господарський суд відповідно до абзацу 3 ст.101 ГПК України правильно не
прийняв і не розглянув вимоги позивача в доповненнях до відзиву на апеляційну
скаргу про стягнення з відповідача пені за період з 01.06.2006р. по
23.07.2006р., що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, оскільки в
позовній заяві вимога позивача про стягнення з відповідача пені обмежувалась
31.05.2006р.

З урахуванням зазначеного,
апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку, що вимоги позивача
підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення заборгованості по
орендній платі за червень 2004р. в сумі 709,5грн. та пені в розмірі 114,59грн.

Посилання відповідача на те, що відповідно
до п.11.1 договору оренди здійснені ним за власний рахунок вдосконалення
технічних характеристик та умов праці орендованої морозильної камери, що було
зафіксовано в акті виконаних робіт від 15.02.2003р. на загальну суму 3208грн.
підлягають зарахуванню в рахунок орендної плати за квітень, травень, червень
2003р. підставно з урахуванням п.п.1, 3 ст.778 ЦК України, п.11.1 договору
оренди неприйняті апеляційним господарським судом до уваги, оскільки ДП
”Промес-НМЗ” не надавалась письмова згода на нарахування витрат відповідача на
вдосконалення технічних характеристик та умов праці морозильної камери в
рахунок сплати відповідачем орендної плати за користування орендованим ним
приміщенням.

З огляду на зазначене, Вищий
господарський суд України вважає, що підстави для скасування постанови
Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2006р. та рішення
господарського суду Чернігівської області від 30.08.2006р. відсутні, а тому
касаційна скарга Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Інші доводи, викладені Суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 в касаційній скарзі, не
приймаються Вищим господарським судом України, оскільки вони зводяться до
переоцінки встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами обставин
справи, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О
В И Л А:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 21.12.2006р. та рішення господарського суду
Чернігівської області від 30.08.2006р. у справі №8/233 залишити без змін.

Головуючий

С. Владимиренко

Судді

С. Шевчук

С. Самусенко