ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2007 р.                                                            Справа № 38/322-07

вх. № 9216/6-38

Суддя господарського суду Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Мельнік Р.В.

за участю представників сторін:

позивача - Коваль І.А. за довіреністю № 4839 від 12.12.2006 року

відповідача – Люта В.А. за довіреністю №4005 від 01.08.2007 року

розглянувши справу за позовом Акціонерного комерційного банку розвитку "Укрсоцбанк" в особі харківської філії АКБ "Укрсоцбанк", м.Харків

до  Державного підприємства „Завод ім. В.О. Малишева”, м. Харків

про стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд на задоволення вимог за Договором про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/6-099 від  04.08.2006 р. в сумі   5 852 414, 96 гривень  звернути стягнення на нежитлові приміщення, передані в іпотеку за іпотечними договорами № 805/13/26/6-1312, реєстровий № 2972  від 14.08.2006 року  та № 805/13/18-5-743,  реєстровий № 2384  від 23.07.2007 року, визначити у рішенні спосіб реалізації предмету іпотеки відповідно до ст. 38 Закону „Про іпотеку”, встановити початкову ціну продажу предмету іпотеки для його подальшої реалізації. Судові витрати у вигляді сплаченого державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу позивач просить покласти на відповідача.

Відповідач  позовні вимоги не визнає. У відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив факт отримання від позивача грошових коштів за  кредитним договором та факт неналежного виконання своїх зобов’язань щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків  з посиланням на тяжке фінансове становище. Крім того, відповідач  вказує на неможливість звернення стягнення на предмети іпотеки посилаючись на дію мораторію на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду від 24.05.2006року по справі № Б-48/60-06.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне:

Між позивачем та відповідачем  укладений договір про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії №805/6/18/6-099 від 04 серпня 2006 р., за умовами якого Позивач зобов’язався надати Відповідачу грошові кошти у тимчасове користування  в межах максимального ліміту заборгованості 1700000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення всіх траншів до 01.08.2007 року, а Відповідач зобов’язався своєчасно повернути кредитні кошти, сплатити проценти та комісії.

В якості забезпечення  виконання зобов’язань по поверненню кредиту між Позивачем та Відповідачем було укладено іпотечні договори: № 805/13/26/6-1312, реєстровий № 2972, від 14.08.2006 р., за умовами якого   Відповідач (іпотекодавець) передав Позивачу (Іпотекодержателю) в  іпотеку комплекс „Мукомольне підприємство” з допоміжними об’єктами інфраструктури, розташований в Харківській область, м. Дергачі по вул. Залізничній 31 та  № 805/13/18-5-743, реєстровий № 2384, від 23.07.2007року, за умовами якого Відповідач (іпотекодавець) передав Позивачу (іпотекодержателю) в  іпотеку   нежитлову будівлю ( Літ. Ю-4), розташовану в м. Харкові по вул. Плеханівській, будинок 126 .

На укладання зазначених іпотечних договорів відповідачем  в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 75 Господарського кодексу України  та ч. 2 ст. 6 Закону України  „Про іпотеку” було отримано відповідні дозволи (№ 10/3-2-1168 від 03.08.2006 року  та № 10/3-2-1090 від 19.07.2007 року) Міністерства промислової політики України.

Відповідно до умов вказаних іпотечних договорів  змістом та розміром забезпеченого основного зобов’язання є повернення позивачу отриманого відповідачем кредиту  в межах мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 1 700 000,00 доларів США, сплата процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних в  доларах США, 18 %  річних в гривні та комісій, визначених договором кредиту та сплата можливої неустойки (пені, штрафу).

Позивачем свої обов’язки за договором виконані в повному обсязі, перераховані Відповідачу  кредитні кошти наступним чином: 04.08.2006 року - транш в сумі 700 000,00 доларів США; 14.08.2006 року транш в сумі 300 000,00 дол. США; 24.07.2007 року - транш в сумі 5 050 000,00 грн.

Оскільки відповідачем не надано доказів повернення кредиту та сплати відсотків  в повному обсязі в строк до 01.08.2007 року, а у  відзиві на позовну заяву та запереченнях на уточнення позовних вимог він не заперечує факт неповернення кредитних коштів та несплату відсотків за користування кредитом, суд вважає Відповідача таким, що відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України прострочив виконання зобов’язань. Загальна сума заборгованості Відповідача підтверджена матеріалами справи становить 5 852 414, 96 гривень, в тому числі  заборгованість по кредиту в сумі  700 000 доларів США , що в еквіваленті по курсу НБУ  складає  3 535 000 грн.;  заборгованість по кредиту в сумі 2 050 000 грн.; заборгованість по відсоткам в сумі 8 306,46 доларів США, що в еквіваленті по курсу  НБУ складає 41 947,62 грн., заборгованість по відсоткам в сумі 9 255, 56 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 46 740,58 грн.; заборгованість по відсоткам в сумі 17 675,00 грн.; пеня  в сумі 161 051, 76 грн. нарахована на суму заборгованості  по кредиту та відсоткам  відповідно п. 4.2. ст. 4  кредитного договору.

Відповідно до  статті 33 Закону України „Про іпотеку” у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов’язання іпотекодержатель, яким є позивач, вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов’язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

З висновками відповідача щодо неправомірності  звернення стягнення на предмет іпотеки  у зв’язку з введенням  законом України № 2864-ІІІ  від 29.11.2001 року мораторію на застосування примусової реалізації майна державних підприємств, яким є Відповідач,  погодитись не можна, оскільки відповідно до ст. 2 цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об’єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами. Як вбачається з листів – дозволів Міністерства промислової політики, нерухомість, що була передана в іпотеку позивачу, не включається до складу цілісного майнового комплексу  державного підприємства, яке не підлягає приватизації та відповідно не забезпечує ведення виробничої діяльності відповідача, а тому дія мораторію  на застосування примусової реалізації  на це майно не розповсюджується. Посилання відповідача на дію мораторію на задоволення вимог кредиторів,  застосованого ухвалою господарського суду Харківської області від 24.05.2006 року по справі № Б-48/60-06 на думку суду є помилковим, оскільки зобов’язання за кредитним  договором № 805/6/18/6-099 від 04.08.2006 року, в забезпечення виконання якого Відповідачем була передана в іпотеку нерухомість, виникли вже після  прийняття рішення про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, а тому відповідно до  Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”  дія мораторію на вимоги позивача не розповсюджується.

Відповідно до статті 39 Закону України „Про іпотеку”, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки, таким способом може бути  реалізація предмета іпотеки іпотекодержателем самостійно від свого імені будь-якій особі-покупцеві з застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України „Про іпотеку”, а саме продаж предмету іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі покупцеві.

Висновки відповідача щодо  неможливості реалізації предмета іпотеки самостійно Іпотекодержателем, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України „Про заставу” реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних  торгів), якщо інше не встановленого договором, а реалізація  майна державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державні власності - виключно з аукціонів, не можуть бути визнані правомірними на підставі наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України „ Про іпотеку” законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього закону та інших нормативно -  правових актів, а також міжнародних договорів України.

Суд виходить з того, що законодавство про іпотеку, яким  чітко визначений порядок реалізації предмету іпотеки, є спеціальним по відношенню до закону про заставу, а тому до відповідних правовідносин положення ст. 21 Закону України „Про заставу”  не застосовуються.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що запропонований позивачем спосіб звернення стягнення на предмети іпотеки відповідає вимогам чинного законодавства та, керуючись ч. 1 ст. 38 Закону України „Про іпотеку”, надає іпотекодержателю, яким є позивач право реалізації предмету іпотеки.

Відповідно  до  абзацу 6 ч. 1 ст. 39 Закону України „ Про іпотеку” у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації.  У зв’язку з чим, вимоги позивача щодо встановлення початкової ціни продажу предметів іпотеки є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 5 ст. 38 Закону України „Про іпотеку” передбачено, що  ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб’єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні  ціни на цей вид майна.

Враховуючи взаємну згоду позивача ( іпотекодержателя) та відповідача (іпотекодавця) щодо  встановлення початкової ціни продажу комплексу „Мукомольне підприємство” загальною площею 717, 30 кв. м., з допоміжними об’єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Україна, Харківська область, м. Дергачі, вул. Залізнична, 31 на рівні вартості визначеної в п. 1.1 ст. 1 Іпотечного договору № 805/13/26/6-1312 від 23.07.2007 року, суд дійшов висновку про можливість встановлення початкової ціни продажу предмету іпотеки – комплексу „Мукомольне підприємства” з допоміжними об’єктами інфраструктури  в розмірі   669 993, 00 гривень без урахування ПДВ.

В той же час, приймаючи до уваги  відсутність згоди між Позивачем  (іпотекодержателем) та Відповідачем (іпотекодавцем) стосовно початкової ціни нежитлової будівлі Літ. Ю-4 загальною площею 31 285, 6 м. кв., що знаходиться за адресою: Україна, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, суд вважає за необхідне встановити початкову ціну цієї будівлі  на рівні вартості визначеній у висновку № 0827 від 21.06.2007 року суб’єкта оціночної діяльності ТОВ „Альянс”, наданому суду відповідачем,   в розмірі 22 755 825, 83 гривень без урахування ПДВ.

Враховуючи, що продаж предметів іпотеки буде здійснювати позивач, а кошти отримані від реалізації направлені безпосередньо на рахунок позивача, як кредитора, суд, на підставі п. 4.7. ст. 4 та п. 7.3 ст. 7 Закону України „Про податок з доданої вартості” дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача стосовно зобов’язання відповідача видати, на момент продажу предметів іпотеки, на ім’я позивача податкові накладні за ціною фактичного продажу переметів іпотеки.

Судові витрати у справі підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись  ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 7, 33, 38, 39 Закону України „ Про іпотеку”, ст. ст. 548, 575, 612 Цивільного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2. На задоволення вимог Позивача за Договором про надання мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/6-099 від  04.08.2006 р. у розмірі   5 852 414, 96 (п’ять  мільйонів вісімсот п’ятдесят дві тисячі чотириста чотирнадцять гривень 96 копійок) грн., в тому числі  заборгованість по кредиту в сумі  700 000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ  складає  3 535 000 грн.;  заборгованість по кредиту в сумі 2 050 000 грн.; заборгованість по відсоткам в сумі 8 306, 46 доларів США, що в еквіваленті по курсу  НБУ складає 41 947, 62 грн., заборгованість по відсоткам в сумі 9 255, 56 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 46 740, 58 грн.; заборгованість по відсоткам в сумі 17 675,00 грн. та  пеня за прострочення кредиту та відсотків в загальній сумі 161 051, 76 грн. звернути стягнення за іпотечними договорами:

-   № 805/13/26/6-1312, реєстровий № 2972  від 14.08.2006 року  на предмет іпотеки: нерухоме майно, а саме: комплекс „Мукомольне підприємство”, загальною площею 717, 30 кв. м., з допоміжними об’єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Україна, Харківська область, м. Дергачі, вул. Залізнична,31;

-   № 805/13/18-5-743,  реєстровий № 2384  від 23.07.2007 року на предмет іпотеки -  нежитлову будівлю ( Літ Ю-4) загальною  площею 31 285, 6 кв. м., що знаходиться за адресою: Україна, м. Харків, вул. Плеханівська, 126.

3. Надати Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі Харківської обласної філії право на продаж предметів іпотеки будь-якій особі – покупцеві.

4. Встановити початкову ціну продажу предмету іпотеки для його подальшої реалізації:

-комплексу „Мукомольне підприємство”, загальною площею 717, 30 кв. м., з допоміжними об’єктами інфраструктури. що знаходиться за адресою: Україна, Харківська область, м. Дергачі, вул. Залізнична, 31 в розмірі не менш  669 993,00 гривень без урахування   ПДВ.

-нежитлової будівлі ( Літ Ю-4) загальною  площею 31 285,6 кв., що знаходиться за адресою: Україна, м. Харків, вул. Плеханівська, 126 в розмірі не менш  22 755 825,83 гривень без урахування  ПДВ.

5 . Зобов’язати Державне підприємство „ Завод ім. В.О. Малишева”  видати на момент продажу нерухомості на ім’я  Акціонерно-комерційного банку „Укрсоцбанк” податкові накладні за ціною фактичного продажу предметів іпотеки.

6. Стягнути з Державного підприємства „Завод ім. В.О. Малишева” (61001, м. Харків, вул. Плеханівська 126, р/р 0089 в ХВЦ ПІБ України м. Харків, МФО 351458, код 14315629) на користь Акціонерно-комерційного банку „Укрсоцбанк”  в особі Харківській обласної філії (61057,  м. Харків, вул. Гоголя,10 р/р 0002, МФО 351016, код 09351014) витрати по сплаті державного мита в сумі 25 500 гривень та витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень.

Видати наказ.

Суддя                                                                                            Жельне С.Ч.