ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.10.2007  року                                                            Справа № 18/474пд

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Бойченка К.І.

суддів          Баннової Т.М.

Семендяєвої І.В.

секретар

судового засідання:                                Наумов Б.Є.

за участю представників:

від  позивача:                               -Патенко В.М., начальник юридичного відділу,

дов. №01-9/01а від 04.01.07;

від  відповідача:                                -Лізогуб Н.Г., представник за дов. б/н від 07.05.07;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Товариства з обмеженою відповідальністю

“Донбаспромпоставка”, м. Луганськ;

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  11.09.07

по справі                                        №18/474пд (суддя Корнієнко В.В.)

за позовом:                                        Відкритого акціонерного товариства „Донецький

проектно –конструкторський технологічний інститут”,

м. Донецьк

до відповідача:                              Товариства з обмеженою відповідальністю

“Донбаспромпоставка”, м. Луганськ;

про                                                  стягнення боргу у сумі 2924 грн. 22 коп., визнання

договору розірваним, повернення приміщення та про

відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 16.10.07 за згодою представників сторін було оголошено перерву до 11 годин 30 хвилин 18.10.07.

У серпні 2007 року Відкрите акціонерне товариство “Донецький проектно –конструкторський технологічний інститут”, м. Донецьк (далі за текстом –ВАТ “Донецький проектно –конструкторський технологічний інститут”, позивач), звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою від 01.08.07 №01-9/343 з вимогами:

-про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаспромпоставка”, м. Луганськ (далі за текстом –ТОВ „Донбаспромпоставка”, відповідач), заборгованості у сумі 2924 грн. 22 коп., в тому числі: основного боргу за договором оренди нерухомого майна №35/07 від 02.01.07  у сумі 2491 грн. 34 коп. та основного боргу за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, послуг інформаційного характера №35/07-к від 02.01.07 у сумі 432 грн. 88 коп.;

-про стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. 00 коп. в порядку відшкодування завданої моральної шкоди;

-про визнання договору оренди нерухомого майна №35/07 від 02.01.07 розірваним та спонукання відповідача повернути орендоване приміщення.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач поришив та належним чином не виконує свої зобов’язання за договорами, укладеними між сторонами у даній справі, №35/07 від 02.01.07 оренди нерухомого майна та №35/07-к від 02.01.07 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, послуг інформаційного характера.

Рішенням господарського суду Луганської області від 11.09.07 у справі №18/474пд  позов задоволений частково, а саме: з відповідача на користь позивача стягнуто борг по орендній платі у сумі 1903 грн. 80 коп. за оренду нежитлового приміщення за договором оренди нерухомого майна від 02.01.07 №35/07, борг по відшкодуванню витрат на спожиту електроенергію у сумі 64 грн. 52 коп., борг по платежам на утримання будівлі у сумі          342 грн. 70 коп., а також витрати на державне мито у сумі 165 грн. 61 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 93 грн. 26 коп.; зобов’язано відповідача негайно після набрання цим рішенням законної сили звільнити нежитлове приміщення загальною площею 33,40 м2, яке розташоване за адресою: м. Донецьк,           пр. Ілліча, 89 (адміністративна будівля, блок 1, поверх 6); в решті позову відмовлено.

Згадане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

-вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі, по відшкодуванню витрат на оплату електроенергії та по відшкодуванню витрат на обслуговування будівлі підлягають задоволенню на загальну суму 2311 грн. 02 коп., в решті вимог у сумі 613 грн. 20 коп. слід відмовити у зв’язку з їх необгрунтованістю, оскільки договір оренди нерухомого майна №35/07 від 02.01.07  є розірваним з 05.06.07, а орендна плата та платежі на утримання будівлі безпідставно нараховані позивачем за весь червень 2007 року;

-позовні вимоги про визнання договору оренди нерухомого майна №35/07 від 02.01.07 розірваним не підлягають задоволенню, оскільки розгляд вказаного питання судом є по своїй суті встановленням факту, який має юридичне значення, тобто у даному випадку відсутній спір про право; суд першої інстанції дійшов висновку, що предмет позову, в частині вимог про визнання договору розірваним, не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав;

-вимоги про відшкодування з відповідача моральної шкоди у сумі 10000 грн.          00 коп., заподіяної позивачу приниженням ділової репутації, не підлягають задоволенню у

зв’язку з недоведенням позивачем суду першої інстанції факту приниження відповідачем ділової репутації позивача або заподіяння йому моральної шкоди іншим шляхом.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Луганської області від 11.09.07 у справі №18/474пд, відповідач подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, у якій просить згадане рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що, на його думку:

-при винесенні оскаржуваного рішення господарським судом Луганської області були порушені норми матеріального та процесуального права;

-господарський суд Луганської області в мотивувальній частині оскаржуваного рішення вказав, що клопотання відповідача про витребування у позивача договору оренди від 02.03.07, укладеного з ТОВ „Герц” строй”, задоволенню не підлягає, тому що вказаний договір не має значення для розгляду даної справи, підтверджуючи тим, що позивач у судовому засіданні вказав, що він орендоване відповідачем приміщення ТОВ „Герц” строй” в оренду не здавав; ці твердження суду першої інстанції, на думку апелянта,  є безпідставним, оскільки позивач не надав суду ніяких доказів, що свідчили б про відсутність у позивача вищевказаного договору;

-для об’єктивного та всебічного розгляду даної справи суд першої інстанції повинен був задовольнити клопотання відповідача про витребування у позивача договору оренди від 02.03.07, укладеного останнім з ТОВ „Герц” строй”, оскільки цей договір підтвердив би факт передачі позивачем вже орендованого відповідачем приміщення іншому орендарю, що суперечить чинному законодавству та свідчить про те, що послуги з оренди приміщення відповідачу вже не надавались;

-господарський суд Луганської області при винесенні оскаржуваного рішення без відповідного клопотання заінтересованої особи вийшов за межі позовних вимог, що суперечить п. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України;

-додаткові матеріали, подані відповідачем для залучення до даної справи, судом першої інстанції не були взяті до уваги, не розглядались та їм не було надано ніякої юридичної оцінки.

У доповненнях до апеляційної скарги від 15.10.07 б/н та від 17.10.07 №17/6 апелянт зазначив про те, що на його думку:

-суд першої інстанції при розгляді спору за даною справою не застосував норми матеріального права, які було б, як вважає апелянт, необхідно застосувати, а саме: ч. 3   ст. 538 та ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України;

-господарським судом Луганської області не були з’ясовані обставини виконання своїх зобов’язань за договором позивачем у справі (орендодавцем), а саме –надання орендованого приміщення у користування у період з березня по червень, за той час, коли відповідач (орендар) за виною позивача не міг користуватися приміщенням, що орендує;

-місцевий господарський суд при розгляді питання про наявність заборгованості повинен був з’ясувати причини виникнення несплати відповідачем орендної плати, що були створені самим позивачем, який недопускав відповідача у приміщення офісу, що орендується, забороняв видачу відповідачу ключів від додатково встановлених дверей, забив двері гвіздками з внутрішньої сторони, тобто фактично не надавав послуги, за які вимагає оплату;

-раніш позивачем не було заявлено ніяких претензій в частині порушення відповідачем умов договору та оплати за послуги оренди і після того як відповідач перестав користуватися орендованим приміщенням у березні 2007 року у нього з’явилися підстави застосування ч. 3 ст. 538, ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Позивач подав до апеляційної інстанції відзив від 10.10.07 №01-9/488 на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначив, що, на його думку, оскаржуване рішення господарського суду Луганської області є законним та обґрунтованим, а тому просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Згідно зі ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 25.09.07 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбаспромпоставка”,  м. Луганськ, на рішення господарського суду Луганської області від 11.09.07 у справі №18/474пд була призначена судова колегія у складі: головуючий суддя –Бойченко К.І., суддя –Баннова Т.М., суддя –Семендяєва І.В.

Згідно з ч. 2 ст. 99  Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення та доводи   представників сторін у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, оцінивши надані сторонами докази у сукупності, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  відповідача до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, між Відкритим акціонерним товариством „Донецький проектно –конструкторський технологічний інститут”, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю „Донбаспромпоставка”, як орендарем, 02.01.07 був укладений договір оренди нерухомого майна №35/07 (а.с. 9-12) –нежитлового приміщення, розташованого за адресою:                м. Донецьк, пр. Ілліча, 89, адміністративний будинок, блок 1, поверх 6, загальною площею 33,40 м2 (далі за текстом –договір №35/07).

За умовами п. 3.1 договору №35/07 визначено, що  вступ відповідача у володіння та користування нежитловим приміщенням за договором оренди настає одночасно з підписанням сторонами акту приймання-передачі. Одночасно з підписанням акту приймання-передачі відповідачу передається один комплект ключів від орендованого нежитлового приміщення. Відповідач не має права передавати ключі від орендованого нежитлового приміщення третім особам. Позивач не має комплекту ключів від орендованого нежитлового приміщення.

02.01.07 сторони по справі склали, підписали та скріпили своїми печатками акт прийманні-передачі, що вказаний у п. 3.1 договору №35/07 (а.с. 13).

Згідно з п. 3.5 договору №35/07 передача майна (нежитлового приміщення) в оренду і його повернення з оренди оформлюються письмовими актами приймання-передачі, які будуть являтися невід’ємними частинами даного договору.

За умовами п. 3.6 договору №35/07 обов’язок складати вищезазначений акт покладається на ту сторону за даним договором, яка зобов’язана передавати майно (нежитлове приміщення) у кожному конкретному випадку.

Сторони п. 4.1 договору №35/07 передбачили, що орендна плата підлягає сплаті відповідачем за кожний повний і неповний місяць фактичного користування нежитловим приміщенням.

За умовами п. 4.4 договору №35/07 сторони домовились, що орендна плата сплачується щомісячно, тобто не пізніше останнього числа поточного місяця.

За умовами п. 4.8 договору №35/07 сторони передбачили, що орендна плата, яка зазначена у п. 4.2 даного договору, не включає в себе вартість електроенергії та інших наданих комунальних послуг; не включає вартість дольової участі відповідача в утриманні всього адміністративного будинку, в якому знаходиться майно (нежитлове приміщення); не включає в себе вартість користування парковками автотранспорту і також не включає в себе інші платежі, крім плати за користування майном (нежитловим приміщенням).

Відповідно до п. 4.9 договору №35/07 до інших обов’язкових платежів відноситься  відшкодування витрат позивача за спожиту електроенергію.

Як вказано далі у п. 4.9 договору №35/07, відповідач щомісячно відшкодовує витрати позивача, які понесені останнім у зв’язку з оплатою за  спожиту відповідачем електроенергію на підставі рахунку, наданого ДЕМ ВАТ „Донецькобленерго” (договір №627 від 16.06.99). Виставлення позивачем рахунку здійснюється за спожиту відповідачем електроенергію. З умов п. 4.9 договору №35/07 слідує, що оплата спожитої відповідачем електроенергії повинна бути здійснена протягом трьох банківських днів з дня отримання рахунку.

Відповідач, згідно з п. 5.3 договору №35/07, у випадку виставлення позивачем рахунків, зобов’язувався отримувати їх до 10 –го  числа поточного місяця. Неотримані своєчасно рахунки не є підставою для нездійснення орендної плати.

Відповідно до умов п. 10.1 договору №35/07 строк його дії сторони за ним встановили з моменту двохстороннього підписання до 31.12.07.

Також, сторони у справі 02.01.07 уклали договір №35/07-к про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна і надання комунальних послуг орендарю, послуг інформаційного характеру (а.с. 14) (далі за текстом –договір №35/07-к).

За змістом умов п. 1.1 договору №35/07-к позивач забезпечує обслуговування, експлуатацію і ремонт будинку, який знаходиться за адресою: м. Донецьк, пр. Ілліча, 89.

Відповідач користується нежитловими приміщеннями загальною площею           33,40 м2, розташованими на 6-му поверсі, 1 блок будинку (фактично, як слідує з договору №35/07 –це одне нежитлове приміщення).

Відповідач за цим договором зобов’язався сплачувати позивачу, як вказано у п. 1.1 договору №35/07-к, в якості дольової участі у витратах позивача по утриманню згаданого будинку 108 грн. 22 коп. у місяць, у тому числі ПДВ –18 грн. 04 грн., виходячи з вартості комунальних послуг –03 грн. 24 коп. за 1м2 орендованої площі щомісячно, у тому числі ПДВ –0,54 грн., тобто не пізніше останнього дня поточного місяця.

Умовами договору №35/07-к сторони не передбачили обов’язковість пред’явлення позивачем відповідачу рахунку для здійснення за ним оплати.

Згідно з п. 4.2 договору №35/07 розмір орендної плати складає 601 грн. 20 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також, статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору (ч. 2 ст. 782 Цивільного кодексу України).

Відповідач протягом трьох місяців підряд, а саме: за період з березня по травень 2007 року включно не здійснив орендну плату за договором №35/07.

Листом від 01.06.07 №01-9/235 (а.с. 48) позивач повідомив відповідача про те, що договір №35/07 розірвано в односторонньому порядку згідно з п. 9.4 та запропонував останньому звільнити орендоване приміщення.

Зазначений лист позивача відповідач отримав 05.06.07, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 23) та цей факт не спростовано відповідачем.

Судова колегія, враховуючи зазначене вище, погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо розірвання договору №35/07 з 05.06.07.

Судова колегія залишає поза увагою доводи апелянта стосовно того, що нездійснення орендної плати за період з березня по травень 2007 року було обумовлено тим, що фактично відсутні послуги оренди, та що відповідач за спірний період не мав можливості користуватись нежитловим приміщенням за договором №35/07 з вини позивача.

Так, відповідачем не надано доказів припинення договору №35/07 або його розірвання до 05.06.07.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач не користувався орендованим приміщенням у період з 01.03.07 по 05.06.07 з причини перешкоджання у цьому з боку позивача, відсутні і відомості щодо вирішення спору з цього питання в судовому порядку.

Відповідач зазначає, що з вини позивача він не користувався фактично приміщенням за період, що спорюється, та посилається на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 04.05.07, яка винесена Калінінським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області (а.с. 49), з якої слідує, що за результатами дослідчої перевірки встановлено, що на 6-му поверсі адмінбудинку (м. Донецьк, пр. Ілліча, 89, адміністративний будинок, блок 1, поверх 6) ведуться ремонтні роботи і перед дверима офісу ТОВ „Донбаспромпоставка”, площею 33,40 м2, виконана цементна стяжка полу і прохід до офісу був ускладнений.

Разом з тим, у цій постанові не йдеться про те, що з причини проведення ремонтних робіт була виключена можливість для ТОВ „Донбаспромпоставка” користуватись орендованим приміщенням.

Також зазначено, що не встановлено факту протидії законної господарської діяльності ТОВ „Донбаспромпоставка” з боку директора ВАТ „Донецький проектно-конструкторський технологічний інститут”.

Відповідач надав до справи фотознімки, з яких не вбачається факту перешкод з боку позивача у користуванні відповідачем орендованого нежитлового приміщення за договором №35/07 у період з 01.03.07 по 05.06.07.

Відповідачем надані до справи акти від 21.03.07 (а.с. 64) і від 19.04.07 (а.с. 65), які складені та підписані трьома представниками відповідача з однієї сторони і двома фізичними особами (клієнтами відповідача), де вказано, що ці акти складені про те, що у приміщенні за адресою: м. Донецьк, пр. Ілліча, 89, де відповідач орендує приміщення, вхідні двері орендованого приміщення заставлені будівельними матеріалами, в результаті чого, як вказано далі у згаданих актах, пройти у приміщення як робітникам ТОВ „Донбаспромпоставка”, так і клієнтам підприємства неможливо.

Ці акти судовою колегією не приймаються до уваги як доказ необґрунтованості вимог позивача.

Так, складання таких актів не передбачено законом, складені вони та підписані в односторонньому порядку –без участі представників (-ка) позивача, тобто, відповідачем та громадянами, які є клієнтами відповідача, а саме - зацікавленими особами.

Також, судовою колегією залишається поза увагою складений та підписаний трьома представниками відповідача акт від 18.07.07 (а.с. 66) про те, що 18.07.07 представниками ТОВ „Донбаспромпоставка” був здійснений виніс майна з орендованого приміщення, яке розташоване за адресою: м. Донецьк, пр. Ілліча, 89, що раніше орендувало ТОВ „Донбаспромпоставка”, та після виносу майна ТОВ „Донбаспромпоставка” залишило зазначене приміщення, оскільки цей акт складений та підписаний відповідачем в односторонньому порядку та не може вважатись невід’ємною частиною договору №35/07 (п.3.5).

Крім того, відповідач посилається на те, що орендоване ним нежитлове приміщення за договором №35/07 позивач надав в оренду також ТОВ „Герц” строй”.

З матеріалів даної справи вбачається, що позивач та ТОВ „Герц” строй” 02.03.07 уклали договір оренди нежитлового приміщення №52/07, в якому зазначено, що приміщення розташоване за адресою: м. Донецьк, пр. Ілліча, 89, адміністративний будинок, 6-й поверх та має загальну площу 540,7м2 (далі за текстом договір - №52/07).

Позивач пояснив, що при зазначенні загальної площі (540,7м2) орендованого приміщення у договорі №52/07 було помилково включено площу приміщення, яке знаходилось в оренді у відповідача за договором №35/07 та у подальшому в акті від 05.04.07 приймання - передачі приміщень до договору №52/07 позивач та ТОВ „Герц” строй” посвідчили, що в оренду надається приміщення площею 507,3 м2, тобто без врахування нежитлового приміщення площею 33,40 м2, що знаходилось в оренді у ТОВ „Донбаспромпоставка” за договором №35/07.

Судова колегія зазначає, що факт укладання згаданого договору №52/07 не утворив ніяких правових наслідків, які б негативно вплинули на відповідача, оскільки відсутні в матеріалах справи відомості про те, що за період з 01.03.07 по 05.06.07 нежитлове приміщення, яке орендувало ТОВ „Донбаспромпоставка” за договором №35/07, фактично займало ТОВ „Герц” строй”.

Як свідчать матеріали справи (а.с. 15), позивач пред’явив відповідачу  нарочним акт виконаних робіт №740107 від 15.01.07, у якому відображений обсяг спожитої відповідачем електроенергії у січні 2007 року –165,000 кВт/год. та зазначено про відшкодування відповідачем витрат за спожиту ним електроенергію у січні 2007 року,    а саме: до оплати –64 грн. 52 коп., і датою його отримання слід вважати 15.01.07, оскільки відсутні дані на ньому про отримання за іншою датою.

З цього акту, підписаного без застережень та зауважень сторонами у справі та скріпленого їх печатками, слідує, що послуги з електропостачання виконані згідно рахунку №740107 та в ньому є всі необхідні дані для виконання відповідачем умов п. 4.9 договору №35/07.

Позивач 20.04.07 по пошті пред’явив відповідачу рахунок –фактуру №740407 від 16.04.07 для сплати 22 грн. 02 коп. на відшкодування витрат за електроенергію, яка спожита у квітні 2007 року в обсязі 55,000 кВт/год.

Рахунок –фактуру №740407 від 16.04.07 відповідач не підписав, інших доказів факту споживання відповідачем електроенергії у квітні 2007 року на суму 22 грн. 02 коп. за договором №35/07 позивачем не надано, факт їх відсутності підтвердив представник позивача у судовому засіданні 18.10.07 при розгляді даної справи в Луганському апеляційному господарському суді.

Судова колегія, з урахуванням вищевикладеного, погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо часткової обґрунтованості майнових позовних вимог, а саме: про стягнення з відповідача боргу за оренду нежитлового приміщення в сумі 1903 грн. 80 коп. та 342 грн. 70 коп. за платежами на утримання будівлі за період з 01.03.07 по 05.06.07, а також про відшкодування витрат за спожиту електроенергію у січні 2007 року в сумі 64 грн. 52 коп.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні решти майнових вимог за їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Не підлягають задоволенню вимоги про визнання договору №35/07 розірваним, оскільки, як правильно зазначив місцевий господарський суд, ці вимоги є за своєю суттю встановленням факту, який має юридичне значення, і що у даному випадку відсутній спір про право.

Суд першої інстанції на законних підставах відхилив вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування  моральної (немайнової) шкоди” №4 від 31.03.95 (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 (V 0005700-01) від 25.05.01) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв’язку з приниженням її ділової репутації, посягненням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Позивачем не доведено обґрунтованості вимог щодо стягнення з відповідача   10000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема, п. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що суд має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої особи.

Так, на думку апелянта, суд першої інстанції пункт 3 резолютивної частини оскаржуваного рішення  неправомірно виклав у наступній редакції: „п. 3. Товариству з обмеженою відповідальністю „Донбаспромпоставка” (м. Луганськ, вул. Талінська, 62, ідентифікаційний код №25368575) негайно після набрання цим рішенням законної сили звільнити нежитлове приміщення загальною площею 33,40 м2, яке розташоване за адресою: м. Донецьк, пр. Ілліча, 89 (адміністративна будівля, блок 1, поверх 6)”, оскільки, як вказує відповідач, позивач заявляв вимогу зобов’язати відповідача повернути орендоване приміщення і відповідного клопотання на підставі п. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України  заявлено не було.

Ці доводи відповідача судовою колегією залишаються поза увагою з тих підстав, що обов’язок повернути орендоване приміщення та звільнити орендоване приміщення за своєю юридичною суттю мають однакове значення та мають однакові правові  наслідки   - фактичне отримання наймодавцем свого майна від наймача у зв’язку з відсутністю права у останнього користуватись таким майном.

За змістом статті 3 Цивільного кодексу України до загальних засад цивільного законодавства відносяться справедливість,  добросовісність, розумність.

Згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення у даній справі від 11.09.07 відповідає матеріалам справи, діючим нормам законодавства, а тому, не може  бути скасоване за доводами скаржника і залишається судовою колегією без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита у розмірі 93 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покладаються на заявника скарги –відповідача у справі –Товариство з обмеженою відповідальністю “Донбаспромпоставка”, м. Луганськ.

Заявнику скарги - Товариству з обмеженою відповідальністю “Донбаспромпоставка”,  м. Луганськ, ідентифікаційний код №25368575, слід повернути з Державного бюджету України зайве сплачене при поданні до Луганського апеляційного господарського суду апеляційної скарги державне мито у сумі 42 грн. 50 коп. за платіжним дорученням №1416 від 19.09.07, яке знаходиться у матеріалах справи №18/474пд.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини даної постанови.

Керуючись ст. ст. 43, 47, 49, 77, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбаспромпоставка”, м. Луганськ, на рішення господарського суду Луганської області від 11.09.07 у справі №18/474пд залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 11.09.07 у справі №18/474пд залишити без змін.

3.Витрати по сплаті державного мита у розмірі 93 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покласти на заявника скарги (відповідача у справі) –Товариство з обмеженою відповідальністю “Донбаспромпоставка”, м. Луганськ.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Донбаспромпоставка”,        м. Луганськ, ідентифікаційний код №25368575, з Державного бюджету України зайве сплачене за апеляційною скаргою державне мито у сумі 42 грн. 50 коп. за платіжним дорученням №1416 від 19.09.07, яке знаходиться у матеріалах справи №18/474пд.

Підставою повернення з Державного бюджету України державного мита є дана постанова, засвідчена гербовою печаткою Луганського апеляційного господарського суду.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                             К.І. Бойченко

Суддя                                                                                Т.М. Баннова

Суддя                                                                                І.В. Семендяєва