ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2007
Справа №2-28/13927-2007

За позовом – Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт»,  м. Полтава,

до відповідача – Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз»,                    м. Сімферополь,

про стягнення 49 948,92 грн.

Суддя С. М. Альошина

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Удоєва Л.Д. – начальник служби обліку кадрів та договірно –правових питань, довіреність № 06-944 від 22.09.2006 р. (к/копія довіреності у справі)

Від відповідача – Бутенко Г.М. – юрисконсульт, довіреність № 11/59 від 27.08.2007 р. (к/копія довіреності у справі)

Суть спору:

Державне підприємство «Полтавське управління геофізичних робіт»,                         м. Полтава, звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз», м. Сімферополь, про стягнення 49 948,92 грн., у тому числі 43 901,85 грн. основного боргу, з урахуванням індексу інфляції, 5 091,61 грн. пені та 3 % річних у розмірі 955,46 грн.

Представник позивача у судовому засіданні надав суду документи, витребувані від позивача  ухвалою господарського суду від 04.10.2007 р., зокрема, довідку № 06-880 від 10.10.2007 р., яка підтверджує, що станом на 15 жовтня 2007 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 32 222,40 грн., а також представив платіжне доручення № 2127 від 10.10.2007 р., про сплату 118,00 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу, перерахованих за вірними банківськими реквізитами, та платіжне доручення № 2126 від 10.10.2007 р., згідно якого позивачем у встановленому порядку було доплачено 0,01грн. державного мита у даній справі.

Представник відповідача у засіданні суду надав відзив на позов № 11-3466 від 12.10.2007 р., в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає частково, у зв’язку з тим, що відповідачем сплачена частина вартості робіт у сумі 9 000,00 грн., що підтвердив платіжними дорученнями № 1093 від 21.09.2007 р. на суму 5 000,00 грн.,   № 1094 від 24.09.2007 р. на суму 2 000,00 грн. та № 8918 від 27.09.2007 р. на суму 2 000,00 грн., та вказав, що решта заборгованості по оплаті становить 32 222,40 грн.

Також, відповідач у цьому відзиві на позов надав суду контррозрахунок пені вказавши, що розмір пені повинен скласти 3 491,53 грн. та просив суд зменшити розмір пені до 500,00 грн., у зв’язку з тим, що підприємство перебуває у важкому фінансовому становищі через борги підприємств паливно – енергетичного комплексу перед ДАТ «Чорноморнафтогаз», сума яких становить більше 316 000 000,00 грн.

За таких обставин, представник позивача надав суду письмове клопотання від 16.10.2007 р., в якому позивач в частині стягнення основного боргу в розмірі                 9 000,00 грн. відмовився від позову на підставі п. 4 ст.  80 ГПК України, у зв’язку зі сплатою цієї суми боргу до порушення провадження у справі і погодився з перерозрахованою відповідачем сумою пені в розмірі 3 491,53 грн., та зазначив, що в  іншій частині стягнення пені позивач також відмовляється від позову на підставі   п. 4 ст. 80 ГПК України.

Наслідки часткової відмови від позову представнику позивача роз’яснені у засіданні суду (про що зазначено у протоколі судового засідання).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  суд

В С Т А Н О В И В :

14.07.2006 року між сторонами був укладений договір на виконання геофізичних робіт № 07/1/6/4873-12/06/37.

Згідно з п. 1.1. цього договору підрядчик (позивач) зобов’язувався на свій ризик виконати певну роботу виконання промислово – геофізичних досліджень в свердловині № 13 Фонтанівська згідно геологотехнічному завданню (додаток № 1) та протокол розбіжностей до додатку № 1), виданому замовником (відповідачем), а замовник – прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п. 3.2. даного договору вартість, по договору складає                 67 666,00 грн. у тому числі ПДВ 20 % - 11 278,00 грн., що визначається на підставі кошторисного розрахунку (додаток № 3), який є невід’ємною частиною цього договору, погоджених сторонами.

Пунктом 3.5. вищевказаного договору передбачалось, що замовник (відповідач) оплачує роботи на підставі актів виконаних робіт в двадцятиденний термін для їх підписання, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, замовником були прийняті роботи та підписано акт здачі – приймання виконаних робіт від 23.10.2006 р. на суму                 41 222,40 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 6 870,40 грн.

Проте, всупереч вимогам даного договору (п. 3.5. договору), відповідач свої зобов’язання не виконав, суму боргу в розмірі 41 222,40 грн. позивачу у встановлений строк не сплатив.

Вищевикладене свідчить про наявність зобов’язання у відповідача перед позивачем.

Згідно з ч. 1  ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання  та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності  конкретних  вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Проте, як вбачається з матеріалів, справи позивач у ході розгляду справи в частині стягнення з відповідача 9 000,00 грн. основного боргу відмовився від позову та просив в цій частині припинити провадження у справі на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України, у зв’язку зі сплатою цієї суми боргу до порушення провадження у справі, що підтверджено платіжними дорученнями, наявними у матеріалах справи.

Суд вважає, що часткова відмова позивача від позову не суперечить закону та інтересам сторін, тому вона може бути прийнята господарським судом, а провадження у справі в частині стягнення 9 000,00 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Пунктом 5.3. вищевказаного договору, передбачено, що замовник (відповідач) у випадку порушення термінів розрахунків згідно п. 3.5. договору виплачує підряднику (позивачу) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми непогашеної заборгованості.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, позивачем нараховано відповідачу 5 091,61 грн. пені.

Однак, як було зазначено вище, позивач у ході розгляду справи погодився з контррозрахунком відповідача в частині нарахування останньому пені в розмірі 3 491,53 грн., про що було зазначено у клопотанні позивача від 16.10.2007 р., а в іншій частині стягнення з відповідача пені, позивач відмовився від позову на підставі   п. 4  ст. 80 ГПК України.

Суд вважає, що часткова відмова позивача від позову не суперечить закону та інтересам сторін, тому вона може бути прийнята господарським судом, а провадження у справі в частині стягнення 1 600,08 грн. пені підлягає припиненню на підставі  п. 4 ст. 80 ГПК України.

За таких обставин, з відповідача підлягає до стягнення пеня в розмірі                  3 491,53 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми боргу, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків позивача відповідачу нараховано 3 % річних в розмірі    955,46 грн. та 2 679,45 грн. індексу інфляції, які підлягають стягненню з відповідача.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі                   39 348,84 грн., у тому числі 32 222,40 грн. основного боргу, 3 491,53грн. пені,                   3 % річних у розмірі 955,46 грн. та 2 679,45 грн. індексу інфляції документально встановлений та підтверджений матеріалами справи.

Відносно клопотання відповідача, викладеного у відзиві на позов № 11-3466 від 12.10.2007 р., про зменшення розміру стягуваної пені до 500,00 грн., то суд не знаходить законних підстав для його задоволення, оскільки  ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання, а зі змісту ст. 617 Цивільного кодексу України вбачається, що, зокрема, недодержання своїх обов’язків контрагентом боржника та відсутність у боржника необхідних коштів не є випадком, внаслідок якого особа, яка порушила зобов’язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов’язання.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Витрати на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

За згодою представників сторін, згідно зі ст. 85 ГПК України, у засіданні суду були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення  оформлене  у  відповідності  до  ст.  84  ГПК  України  і  підписане 22.10.2007 року.

Керуючись ст. 49, п. 4 ст. 80, ст. ст. 82, 84, 85  Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1).  Позов задовольнити частково.

2). Стягнути з Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз»                    (95000, АР Крим, м. Сімферополь, просп. Кірова/пров. Совнаркомовський, 52/1,                   р/р 0204 у філії КЦВ «Промінвестбанку» м. Сімферополь, МФО 324430, ідентифікаційний код 00153117) на користь Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» (36007, м. Полтава, вул. Заводська, 16,                                 р/р 9080 в Полтавському регіональному управлінні КБ «Приватбанка», МФО 331401, ідентифікаційний код 00147921) 39 348,84 грн., у тому числі                           32 222,40 грн. основного боргу, 3 491,53 грн. пені, 3 % річних у розмірі 955,46 грн. та 2 679,45 грн. індексу інфляції, а також 393,49 грн. державного мита та 92,96 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3). В іншій частині провадження у справі припинити.

Видати наказ після набрання рішенням господарського суду АР Крим  законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.