СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30.07.07                                                                                 Справа № 6/370ад.

Суддя Василенко Т.А.., розглянувши матеріали справи за позовом

Заступника прокурора Луганської області  в інтересах держави в особі Луганського міського центру зайнятості, м. Луганськ

до Закритого акціонерного товариства «Луганська обласна телерадіокомпанія», м.  Луганськ

про стягнення 10 222 грн. 95 коп.

за участю представників сторін:

від позивача  - після перерви не прибув;

від відповідача –Кравцова М.В., дов. № 40 від 20.07.07;

від заявника –Кострицька М.В.;

В судовому засіданні 19.07.07. було оголошено перерву до 30.07.07.

в с т а н о в и в:

Суть спору:           позивачем заявлено вимогу про стягнення  з відповідача штрафу у розмірі  10 222 грн. 95 коп.

Згідно ст.17 та п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 1 вересня 2005 року, до початку  діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України,  вирішуються відповідним господарським  судом  за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому підсудність таких справ визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, де в якості позивача виступає суб'єкт владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі відкрито за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачем до суду наданий відзив на позовну заяву, за яким останній позовні вимоги не визнає та вказує на те, що даний спір не  підвідомчий адміністративним судам і провадження у справі слід закрити на підставі п.1ч.1 ст. 157 КАС України.

Прокурор надав  заперечення на відзив відповідача, за яким зазначив , що доводи відповідача є необґрунтованими та навів нормативне обґрунтування заявлених вимог.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності суд прийшов до наступного.

Згідно п.5 ст.20 Закону України “ Про зайнятість населення” при вивільненні працівників у зв’язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скорочення чисельності або штату працівників підприємств, установи, організації, незалежно від форм власності, повідомляють про це не пізніш як за два місяці у письмовій формі службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення –списки фактично вивільнених працівників.

У разі невиконання або порушення строку подання цих даних позивачем по справі стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника. Вказані кошті  зараховуються до державного фонду сприяння зайнятості і використовуються для фінансування заходів по працевлаштуванню та соціального захисту вивільнених працівників.

05.04.07 інспектором праці Луганського обласного центру зайнятості була проведена перевірка з питань додержання вищезазначеного Закону у ЗАТ «Луганська обласна телерадіокомпанія».

Перевіркою встановлено, що  за наказом  № 172-к від 09.01.07. з  підприємства відповідача було вивільнено  згідно п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення чисельності штату)  Паєвського Володимира Івановича,  який працював водієм - механіком.

З цього приводу відповідачем відомості щодо вивільнення працівників за формою № 4-ПН до Луганського міського центру зайнятості не надавалися.

Відповідно до Закону України “ Про зайнятість населення” за не подання статистичної звітності   відповідачу нарахований штраф у розмірі 10 222 грн. 95 коп. (річна заробітна плата Паєвського В.І.).

Зазначений штраф є адміністративно –господарською санкцією у розумінні ст..ст. 238, 239Ю, 241 ГК України.

Відповідно до ч.2 статті 1 Господарського процесуального кодексу України, правом на звернення до Господарського суду наділені державні та інші органи у випадках, передбачених законодавчими актами.

У відповідності до ч.2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі.

Стаття 2 Закону України " Про судоустрій " визначає, що суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав та законних інтересів юридичних осіб. Пунктом 3 статті 3 цього Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку встановленому Конституцією України та законами. Відповідно до п. п. 1, 3 статті 6 цього Закону усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2002  № 15-рп/2002 у справі № 1-2-2002 визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права будь-якими незабороненими засобами. Кожна особа має право вільно обирати засіб захисту прав, в тому числі і судовий захист.

Право на судовий захист не може бути обмежене, тому суб'єкти правовідносин, в тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатись до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України, норми якої мають пряму дію та найвищу юридичну силу. Таким чином, відповідно зі статтею 8 Конституції, звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Можливість судового захисту не ставиться законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у зв'язку з тим, що їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач своєчасно не повідомив позивача про можливе вивільнення працівника, у зв’язку з чим порушив вказані вище норми закону.

На підставі викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають  до задоволення, в той же час доводи відповідача за відзивом  відхиляються як такі, що суперечать  матеріалам справи та наведеним вище нормам законодавства.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються у встановленому порядку.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п"ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98,  158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.          Позов задовольнити.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Луганська обласна телерадіокомпанія», м. Луганськ, вул. Демьохіна, 25, код32864358,  на користь:

- Луганського міського центру зайнятості, м. Луганськ, вул. 50-річчя утворення СРСР, 22 «б», код 24046582, штраф у сумі 10 222 грн. 95 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 01.08.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Суддя                                                                                           Т.А. Василенко

Помічник судді                                                                             Т.В.Шкуть