ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"07" листопада 2007 р.
Справа №  17/405

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Таран С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні 07.11.2007 року о 10:00 год. при секретарі Патлаченко А.Л. матеріали адміністративної справи №17/405

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-гарант-цукор", м.Кіровоград

до відповідача: Кіровоградського відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Кіровоград

про визнання нечинним рішення

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - Товстоган В.В., довіреність №01-51-01 від 10.01.2007 року, представник.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-гарант-цукор" подано позов про визнання нечинним рішення №311 від 16.05.2007 р. про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображені у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних санкцій), неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, прийнятого виконавчою дирекцією обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Позивач участі в судовому засіданні 07.11.2007 р. не брав, причини неявки не повідомив, хоча був належним чином сповіщений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №2317726 від 30.10.2007 р. (а.с.89).

Відповідач позов заперечив, посилаючись на правомірність оскаржуваного рішення (а.с.22-25).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський  суд встановив наступне.

Відповідно до норм Положення про відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності  від 19.09.2001 р. №42  (а.с.69-72) відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Автономній Республіці Крим, областях та містах Києві і Севастополі (далі- відділення Фонду) та його робочі органи створюються відповідно до пункту 5 статті 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" і є правонаступниками відповідних відділень Фонду соціального страхування України. Відділення Фонду діє як регіональна  структура  Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі- Фонд) і є юридичною особою, має свій бюджет, печатку, рахунки в установах банку.

Відділення Фонду та його робочі органи здійснюють організаційно-управлінські функції по виконанню завдань, покладених на відділення Фонду та його робочі органи; збір та акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, що надаються Фондом; контроль за надходженням та використанням коштів Фонду та інше (пункт 2.1. вказаного Положення).

Відповідно до статті 1 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з тимчасовою втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї) вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Пунктом 2 частини 2 статті 27 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” передбачено, що страхувальник зобов'язаний нараховувати та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до статті 23 вищезазначеного закону, страхувальники - роботодавці сплачують до Фонду різницю між нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та витратами, пов'язаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Перерахування зазначених сум шляхом безготівкових розрахунків здійснюється страхувальниками - роботодавцями один раз на місяць - у день, встановлений для одержання в установах банків коштів на оплату праці за відповідний період. У разі виплати заробітної плати за першу половину або іншу частину місяця нараховані страхові внески повинні бути перераховані до Фонду не пізніше дня, встановленого для виплати заробітної плати за другу половину місяця. Не сплачені в цей строк кошти вважаються недоїмкою. У разі нестачі у страхувальників-роботодавців коштів для виплати заробітної плати та сплати страхових внесків у повному обсязі нарахування їх на заробітну плату і перерахування страхових внесків до Фонду провадиться пропорційно до сум заробітної плати. Днем сплати вважається день подання до установи банку розрахункових документів на перерахування страхових внесків на рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. У разі виплати страхувальниками заробітної плати найманим працівникам з виручки від реалізації продукції (наданих послуг), а також натуроплатою вони зобов'язані не пізніше наступного дня, після здійснення виплат, подати до установи банку платіжне доручення на перерахування страхових внесків до Фонду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор" зареєстровано як страхувальник у Фонді соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 14.05.2002 р.

Повноважними особами виконавчої дирекції Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було проведено перевірку повноти  нарахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та обґрунтованість їх витрачання ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" за період з 01.01.2006 р. по 01.04.2007р.

За результатами даної перевірки було складено акт ревізії №439 від 10.05.2007 р. (а.с.11-14), в якому відображено, що страхувальником за перевіряємий період порушувалися строки сплати страхових внесків до Фонду та порядок обчислення середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності, чим порушено вимоги  п. 2  ч.2 ст. 27, п.1 ч.1 ст.35 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням”, п.20 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. №1266.

На підставі  акту №439 від 10.05.2007 р. виконавчою дирекцією Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було винесено рішення №311 від 16.05.2007р. (а.с.10). Згідно зазначеного рішення  до позивача застосовано  штраф за несвоєчасну сплату страхових внесків в сумі 54701,88 грн. та нараховано пеню в сумі 7915 грн., а також не прийнято до зарахування витрати в сумі 444,15 грн. та застосовано штраф за порушення порядку витрачання страхових коштів у розмірі 222,08 грн.

Позивач просить визнати вказане рішення нечинним, посилаючись на те, що відповідач повинен був  застосувати до заборгованості ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" зі сплати страхових внесків припис пункту 18.1.1 пункту 18.1 статті 18 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", відповідно до якого заборгованість підлягає списанню.

Дане твердження позивача є необґрунтованим з огляду на наступне.

Закон України  "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов"язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов"язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно Закону України "Про систему оподаткування" внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою втратою працездатності не належать до загальнообов'язкових податків і зборів (обов'язкових платежів), у зв'язку з чим на них не поширюється податкове законодавство. Дія цього закону поширювалася на правовідносини у сфері соціального страхування щодо зборів на соціальне страхування до прийняття Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням”.

01.01.2001 р. набрав чинності Закон України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням”, відповідно до правил якого сферою його дії є регулювання відносин, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

При цьому, пунктом 3  Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” встановлено, що до приведення законів України та інших нормативно-правових актів у відповідність з цим законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому закону.

Відтак посилання позивача на те, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є неправомірним.

Крім того, в судовому засіданні встановлено та матеріалами справи (а.с.11-15, 26-29, 66, 93-94) підтверджено, що прострочена заборгованість, яка рахувалася за страхувальником станом на 01.01.2006 р. виникла в ІV кварталі 2005 р.  Виплачуючи заробітну плату працівникам позивач протягом 2006 року (період з січня по грудень місяць) страхові внески до Фонду  в повному обсязі не перераховував. За несвоєчасність сплати страхових внесків на ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" накладено штраф у розмірі 50 % належних до сплати страхових внесків та нараховано пеню в сумі 7915,32 грн. При цьому розрахунок фінансових санкцій проведено у відповідності до статті 30 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням”.

Позивач просить визнати нечинним рішення відповідача в повному обсязі, але при цьому обґрунтування щодо неправомірності оскарженого рішення в частині не прийняття до зарахування витрат в сумі 444, 15 грн. та застосування штрафу за порушення порядку витрачання страхових коштів в сумі 222,08 грн. не наводить.

Актом ревізії №439 від 10.05.2007 р. встановлено, що при розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності працівникам товариства позивачем було порушено  п.20 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, в результаті чого необґрунтовано оплачувались дні непрацездатності; загальна сума витрат коштів, які були проведені з порушенням становить 444,15 грн.

Вказані дії відповідача відповідають пункту 8.7 Інструкції про порядок надходження обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду від 26.06.2001 р. за №16, згідно якого витрати коштів фонду, які були проведені з порушенням законодавства, не приймаються до заліку в рахунок страхових внесків і відшкодовуються за рахунок страхувальника, та відповідають абзацу 5 частини першої статті 30 Закону України  „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням”, згідно якого за порушення порядку витрачання страхових внесків накладається штраф у розмірі 50 % належної до сплати суми страхових внесків.

З огляду на викладене, позовні вимоги заявлені необґрунтовано і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 160, 162, 163, частинами 1-4 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом 6 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили  після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі  відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 08.11.2007 р.

Суддя

С.В. Таран