ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №  07/3613а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2007 р.

9 год., м. Черкаси

За адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Верхнячка –цукор”

до державної податкової інспекції у Христинівському районі

про скасування податкових повідомлень-рішень

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Долженкова І.М.

Представники сторін:

від позивача: Павлунько В.М. –за довіреністю від 12.09.2007р., Гречка В.П. –за довіреністю від 12.09.2007р.;

від відповідача: Вусата Л.О. –за довіреністю від 10.09.2007р., Черняк Т.Ф.- за довіреністю від 10.09.2007р., Каліщук В.М. за довіреністю від 22.10.2007р.

Заявлено адміністративний позов про скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 12.04.2007р. №/0 про визначення позивачу податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 587545грн., у тому числі: 391697грн. основного платежу і 195848грн. штрафних (фінансових) санкцій, та податкового повідомлення-рішення відповідача від 07.05.2007р. №/1, прийнятого за результатами розгляду відповідачем первинної скарги позивача на перше спірне податкове повідомлення-рішення, про визначення позивачу податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 587545грн., у тому числі: 391697грн. основного платежу і 195848грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Заявою від 19.07.2007р. позивач заявив вимогу про скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 11.07.2007р. №/2, прийнятого ним за результатами розгляду державною податковою адміністрацією в Черкаській області повторної скарги позивача на два перші спірні податкові повідомлення-рішення, про визначення позивачу податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 587545грн., у тому числі: 391697грн. основного платежу і 195848грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Господарський суд прийняв до розгляду додаткову вимогу позивача.

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказав на невідповідність вимогам чинного законодавства висновків акту перевірки, на підставі якого були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, про неправомірність включення позивачем до складу податкового кредиту витрат на сплату податку на додану вартість у зв’язку з придбанням природного газу, підтверджених податковими накладними, складеними ТОВ „Газтрейд ЛТД”.

У засіданні суду представники позивача позов підтримали з викладених у ньому підстав.

Відповідач проти позову заперечив, оскільки на відміну від позивача вважає, що висновки акту перевірки і спірні податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам чинного законодавства.

У засіданні суду представники відповідача підтримали заперечення проти позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

У березні, квітні 2007р. відповідачем була проведена виїзна позапланова документальна перевірка позивача з питань дотримання ним вимог податкового та валютного законодавства за період діяльності з 01.01.2005р. по 01.01.2006р. За результатами цієї перевірки був складений акт від 04.04.2007р. №3/23-001/31359992.

Перевіркою було встановлено такі обставини.

2 квітня 2001р. Христинівської районною державною адміністрацією була проведена державна реєстрація позивача як юридичної особи.

3 квітня 2001р. відповідачем узяв позивача на облік як платника податків і зареєстрував його в установленому порядку платником податку на додану вартість.

У період з вересня по жовтень 2005р. позивач на підставі договору від 22.07.2005р. №13-09-05 придбав у ТОВ „Газтрейд ЛТД” 5677,185 тис. куб. природного газу на суму 2350185 грн., у тому числі 391697грн. податку на додану вартість за ставкою 20%. Передача природного газу від ТОВ „Газтрейд ЛТД” до позивача була оформлена актами приймання-передачі від 30.09.2005р. і від 31.10.2005р. При цьому ТОВ „Газтрейд ЛТД” склало для позивача податкові накладні від 30.09.2005р. №9-30/21-1 та від 31.10.2005р. №10-31/35-1, у яких не зазначено походження природного газу.

Поставлений позивачу природний газ ТОВ „Газтрейд ЛТД” придбало у ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” за договором постачання природного газу від 21.04.2005р. №06/05-1238 за нульовою ставкою податку на додану вартість.

Станом на 01.01.2006р. позивач оплатив придбаний у ТОВ „Газтрейд ЛТД” природний газ на суму 2346600грн. 70коп. за відповідними платіжними дорученнями у безготівковій формі.

На підставі складених ТОВ„Газтрейд ЛТД” податкових накладних від 30.09.2005р. №9-30/21-1 та від 31.10.2005р. №10-31/35-1 позивач включив до складу податкового кредиту відповідно з вересень 2005р. –171829грн. і за жовтень 2005р. - 219868грн. податку на додану вартість.

На актах приймання –передачі природного газу від 30.09.2005р. і від 31.10.2005р. та податкових накладних від 30.09.2005р. №9-30/21-1 і від 31.10.2005р. №10-31/35-1 зазначено, що від імені ТОВ „Газтрейд ЛТД” їх підписав директор товариства Хомич Ю.І. Проте згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 31.01.2007р. №719, проведеної експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на виконання постанови слідчого у кримінальній справі №70/63-06, підписи на вказаних документах від імені Хомича Ю.І виконані не Хомичем Юрієм Івановичем, а іншою особою.

Державна реєстрація ТОВ„Газтрейд ЛТД” як юридичної особи була проведена Голосіївською районною державною адміністрацією у м. Києві 01.10.2001р. У зв’язку із зміною засновників ТОВ„Газтрейд ЛТД”, якими стали Хомич Юрій Іванович та Ісько Вадим Володимирович, та внесенням змін до статуту товариства 25.04.2005р. Голосіївською районною державною адміністрацією у м. Києві була проведена перереєстрація ТОВ„Газтрейд ЛТД” як юридичної особи.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2007р. у справі    №2-1587/15-2007 рік були визнані недійсними установчі документи ТОВ„Газтрейд ЛТД”, а саме статут у новій редакції у зв’язку з внесенням до нього завідомо неправдивих відомостей про склад його учасників з дати перереєстрації, тобто з 25.04.2005р. та реєстрацію (перереєстрацію) ТОВ „Газтрейд ЛТД” платником податку на додану вартість (свідоцтво №37103570) з моменту перереєстрації, тобто з 25.04.2005р. При цьому Голосіївським районним судом м. Києва було встановлено, що Хомич Ю.І. після підписання реєстраційних документів ТОВ „Газтрейд ЛТД” до подальшої діяльності товариства жодного відношення не мав, ніякого майна, грошових внесків у статутний фонд товариства не вносив, ніяких цивільно-правових угод як директор цього товариства не укладав.

19 квітня 2007р. державною податковою інспекцією у Голосіївському районі м. Києва на підставі вище згадуваного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2007р. у справі №2-1587/15-2007 рік було анульовано реєстрацію ТОВ „Газтрейд ЛТД” як платника податку на додану вартість з 25.04.2005р., про що було складено акт від 19.04.2007р. №6582/29-203. У цьому акті зазначено, що ТОВ „Газтрейд ЛТД” не подає податкові декларації з податку на додану вартість з квітня 2006р.

Приведені вище обставини відповідач оцінив як такі, що означають про порушення позивачем вимог пп. 7.2.1, пп. 7.2.4 п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість” (далі –Закон №169/97-ВР, ст. 9 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1729 „Про забезпечення споживачів природним газом” п. 2, п. 5, п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. № 165, і неправомірно, включення до податкового кредиту 391697грн. податку на додану вартість, у тому числі 171829грн. за вересень 2005р. і 219868грн. –за жовтень 2005р., що відповідно призвело до заниження чистої суми податкового зобов’язання позивача з податку на додану вартість за вересень та жовтень 2005р. на вказані суми.

На підставі акта перевірки від 04.04.2007р. №3/23-001/31359992 відповідачем було прийняте і надіслане позивачу спірне податкове повідомлення-рішення від 12.04.2007р. №/0, за яким відповідач відповідно до пп. „б” пп. 4.2.2 п.4.2 ст. 4 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначив позивачу податкове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 587545грн., у тому числі: 391697грн. основного платежу і 195848грн. штрафних (фінансових) санкцій.

23 квітня 2007р. позивач подав відповідачу скаргу на спірне податкове повідомлення-рішення від 12.04.2007р. №/0.

Рішенням від 04.05.2007р. №3003/23-07 відповідач скаргу позивача залишив без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення від 12.04.2007р. №/0 –без змін.

Після розгляду скарги позивача відповідач прийняв спірне податкове повідомлення-рішення від 07.05.2007р. №1/1, за яким заново визначив позивачу податкове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 587545грн., у тому числі: 391697грн. основного платежу і 195848грн. штрафних (фінансових) санкцій.

17 травня 2007р. позивач подав до державної податкової адміністрації в Черкаській області скаргу на спірні податкові повідомлення-рішення від 12.04.2007р. №/0 та від 07.05.2007р. №1/1.

Рішенням від 06.07.2007р. №11261/25-010 державна податкова адміністрація в Черкаській області скаргу позивача залишила без задоволення, а спірні податкові повідомлення-рішення від 12.04.2007р. №/0 та від 07.05.2007р. №1/1–без змін.

Після розгляду скарги позивача державною податковою адміністрацією в Черкаській області відповідач прийняв спірне податкове повідомлення-рішення від 11.07.2007р. №/2, за яким заново визначив позивачу податкове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 587545грн., у тому числі: 391697грн. основного платежу і 195848грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач встановлені перевіркою обставини придбання ним у ТОВ „Газтрейд ЛТД” у вересні, жовтні 2005р. 5677,185 тис. куб. природного газу на суму 2350185 грн. з податком на додану вартість у сумі 391697грн., який (природний газ) був придбаний ТОВ „Газтрейд ЛТД” придбало у ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” за договором постачання природного газу від 21.04.2005р. №06/05-1238 за нульовою ставкою податку на додану вартість, не спростував.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05.07.2007р. рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2007р. у справі №2-1587/15-2007 рік було скасоване, тому це судове рішення не має значення для даної справи.

Разом з тим, рішенням господарського суду м. Києва від 15.06.2007р. №32/320-А були визнанні недійсними статут ТОВ „Газтрейд ЛТД” у новій редакції з дати державної перереєстрації, тобто з 25.04.2005р. та його свідоцтво платника податку на додану вартість від 15.07.2005р. №37103570 з моменту видачі. При цьому господарським судом м. Києва було встановлено, що статут ТОВ „Газтрейд ЛТД”, а відповідно і його свідоцтво платника податку на додану вартість не відповідають вимогам законодавства, оскільки особи, які значаться засновниками та власниками цього товариства фактично до його діяльності відношення не мають. За адресою, вказаною в установчих документах, ТОВ „Газтрейд ЛТД” відсутній.

Згадуваний у акті перевірки від 04.04.2007р. №3/23-001/31359992 висновок судово-почеркознавчої експертизи, проведеної експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, не є допустимим доказом у даній справі, оскільки ця експертиза призначалася не судом, а слідчим у кримінальній справі, тому її висновок має оцінюватися як доказ лише у кримінальній справі відповідним судом.

Пункт 1.3 ст. 1 Закону №168/97-ВР визначає термін „платник податку” як особу, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яка імпортує товари на митну територію України.

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 Закону №168/97-ВР об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю).

Пунктом 6.1 ст. 6 Закону №168/97-ВР встановлено, що об'єкти оподаткування, визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Пунктом 6.2 Закону №168/97-ВР встановлені операції, які оподатковуються за ставкою податку "0" відсотків до бази оподаткування. Поставка на території України імпортованого природного газу за Законом №168/97-ВР не відноситься до операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою податку на додану вартість.

Згідно з п. 7 ст. 1 Закону №168/97-ВР податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначене згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону №168/97-ВР, встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в) назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну назву отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Підпункт 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону №168/97-ВР передбачає, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

У пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 4 Закону №168/97-ВР зазначається, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

У відповідності з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Особами, відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету згідно з пп. „а” п. 10.2 ст. 10 Закону №168/97-ВР є платники податку, визначені у статті 2 цього Закону.

Підпунктом 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР встановлено, що суми податку, які підлягають сплаті до бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобовязань, що виникли у зв’язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Стаття 18 Закону України від 15.05. 2003р. №755-ІУ „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” передбачає, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості е недостовірними.

Статтею 9 Закону України від 23 грудня 2004р. №2285-IV в редакції Закону України від 25.03.2005р. № 250-5-ІУ було встановлено, що у 2005 році операції з ввезення природного газу на митну територію України звільняються від обкладання податком на додану вартість, а операції з продажу ввезеного природного газу на митній території України, крім операцій з продажу такого газу для населення, бюджетних установ та інших споживачів, що не є платниками цього податку, оподатковуються за нульовою ставкою податку на додану вартість.

Підпунктом ґ) п 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1729 „Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом” у редакції, яка була чинною в 2005р., установлено, що потреба в природному газі промислових споживачів та інших суб'єктів господарської діяльності задовольняється у тому числі і з ресурсів газу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", отриманого за зовнішньоекономічними контрактами, укладеними на виконання міжнародних договорів України.

Пункт 3 названої постанови Кабінету Міністрів України передбачає, що природний газ, ввезений на митну територію України відповідно до зовнішньоекономічних контрактів, укладених на виконання міжнародних договорів України та оформлений митними органами в режимі випуску у вільний обіг, реалізується суб'єктам господарювання Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" і її дочірньою компанією "Газ України" та дочірнім підприємством "Газ-тепло", підприємствами з газопостачання та газифікації і закритим акціонерним товариством "Київгазпостач" з обов'язковим визначенням у договорах та вантажосупровідних документах (товаротранспортних і податкових накладних, актах прийому-передачі газу) належності поставленого газу та відображенням відповідного податкового номера споживача - платника податку на додану вартість. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" і її дочірня компанія "Газ України" та дочірнє підприємство "Газ-тепло", підприємства з газопостачання та газифікації і закрите акціонерне товариство "Київгазпостач" забезпечують ведення окремого бухгалтерського обліку та складання щомісячного балансу надходження і розподілу такого газу.

Пункти 2, 5, 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1995р. №167 містять такі норми:

„п. 2. Податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

п. 5. Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку.

п.18. Всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів (послуг) і не скріплюється його печаткою”.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства господарський суд прийшов до таких висновків.

Складені ТОВ „Газтрейд ЛТД” для позивача податкові накладні від 30.09.2005р. №9-30/21-1 та від 31.10.2005р. №10-31/35-1 містять усі передбачені пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону №168/97 відомості.

Вимоги п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1729 „Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом” щодо обов'язкового визначення у договорах та вантажосупровідних документах (товаротранспортних і податкових накладних, актах прийому-передачі газу) належності поставленого газу та відображення відповідного податкового номера споживача - платника податку на додану вартість, як прямо витікає із цієї постанови, стосуються лише реалізації природного газу суб'єктам господарювання Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" і її дочірньою компанією "Газ України" та дочірнім підприємством "Газ-тепло", підприємствами з газопостачання та газифікації і закритим акціонерним товариством "Київгазпостач" і відповідно не стосується подальшої реалізації суб’єктами господарювання такого газу.

Особа, якою були підписані від імені ТОВ „Газтрейд ЛТД” податкові накладні від 30.09.2005р. №9-30/21-1 та від 31.10.2005р. №10-31/35-1 відповідачем не була встановлена. Наявність на цих податкових накладних відтиску печатки ТОВ „Газтрейд ЛТД” слід розцінювати як підтвердження наявності у особи, що їх підписала, відповідних повноважень допоки не буде доведено інше. Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ці податкові накладні були підписані від імені ТОВ „Газтрейд ЛТД” не уповноваженою особою відповідач не назвав і суду не надав.

Рішення господарського суду м. Києва від 15.06.2007р. №32/320-А на час проведення перевірки позивача ще не було прийняте і відповідно не могло бути врахованим відповідачем при прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Визнання цим судовим рішенням недійсними статут ТОВ „Газтрейд ЛТД” у новій редакції з 25.04.2005р. та його свідоцтва платника податку на додану вартість від 15.07.2005р. №37103570 з моменту видачі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених цим товариством до дати набрання законної сили вказаним рішенням господарського суду м. Києва та не позбавляє правового значення, визначеного Законом №168/97-ВР, складених ТОВ „Газтрейд ЛТД” у відповідності з вимогами цього ж Закону до вказаного моменту податкових накладних за операціями з поставки позивачу природного газу.

Позивач як покупець природного газу не може нести відповідальність за обставини, які стали підставою для визнання статуту ТОВ „Газтрейд ЛТД” та його свідоцтва платника податку на додану вартість недійсними, за умови непричетності і необізнаності щодо таких обставин. Відповідач не довів причетності чи обізнаності позивача щодо таких обставин.

З огляду на вимоги ст. 9 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" ТОВ „Газтрейд ЛТД” не мало права застосовувати 20-ти відсоткову ставку податку на додану вартість на поставлений позивачу природний газ, який був отриманий ТОВ „Газтрейд ЛТД” у ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” за договором постачання природного газу від 21.04.2005р. №06/05-1238 за нульовою ставкою податку на додану вартість. На поставку такого природного газу ТОВ „Газтрейд ЛТД” повинен був застосовувати нульову ставку податку на додану вартість, відповідно у позивача права на податковий кредит не повинно було виникнути.

З доводами позивача про те, що Законом України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” не могли встановлюватися або змінюватися ставки, механізм сплати податків, а також пільги з оподаткування, оскільки це суперечило Закону України “Про систему оподаткування”, і що пріоритет має Закон №168/97-ВР не можна погодитися із наступних підстав.

Стаття 9 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" в редакції Закону України від 25.03.2005р. №2505-ІУ неконституційною не визнана.

Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Закон України “Про систему оподаткування” та Закон №168/97-ВР щодо спірних правовідносин є загальними, перевагу ж при застосуванні закону мають спеціальні норми. Такими нормами за наведених вище обставин є положення ст. 9 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" в редакції Закону України від 25.03.2005р. №2505-ІУ, які до того ж були прийняті пізніше.

У листі ДПА України від 06.06.2003 р. N 5156/6/15-2415-4 дійсно йдеться про те, що нульова ставка податку на додану вартість за операціями з продажу природного газу, ввезеного НАК "Нафтогаз України" на митну територію України в режимі звільнення, застосовується виключно при продажу такого газу НАК "Нафтогаз України", ДК "Газ України", підприємствами з газопостачання та газифікації (облгазами) і ЗАТ "Київгазпостач" (за винятком поставок вищезазначеним особам). У разі ж якщо особи, які придбали у НАК "Нафтогаз України", ДК "Газ України", підприємств з газопостачання та газифікації і ЗАТ "Київгазпостач" газ, що ввезений на митну територію України відповідно до зовнішньоекономічних контрактів, укладених на виконання міжнародних договорів, такий газ не використовують для власних потреб, а здійснюють операції з його перепродажу, то за такими операціями поновлюється повна ставка ПДВ.

Проте вказаний лист ДПА України був виданий з метою забезпечення виконання вимог ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 07.04.2003 р. N 480, яка втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2205р. №143. Відтак, лист ДПА України від 06.06.2003 р. N 5156/6/15-2415-4 до спірних правовідносин застосуванню не підлягає.

Таким чином, у даному випадку відповідач правильно застосував ст. 9 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" тому підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень господарський суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у адміністративному позові повністю.

Ця постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через господарський суд Черкаської області заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення постанови і апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

У разі своєчасного подання заяви про апеляційне оскарження і неподання апеляційної скарги у встановлений строк, ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                                          Дорошенко М.В.