АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.09.07
Справа  № 16/371

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                      Мурської
Х.В.

суддів
Давид Л.Л.

Кордюк
Г.Т.

при секретарі судового
засідання
Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув
матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «САБ і
Ко», м. Київ та Приватного підприємця ОСОБА_1, с. Бене, вих. № 733 від
05.04.2007 року

на рішення Господарського
суду Закарпатської області від 07.03.2007 року

у справі №
16/371, суддя Васьковський О.В.,

за позовною заявою Товариства
з обмеженою відповідальністю «САБ і Ко», м. Київ та Приватного підприємця
ОСОБА_1, с. Бене

до відповідача 1 -  Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Тиса», с. Боржава

до відповідача 2 - Приватного
підприємства «Імбо-Фо», с. Боржава

за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача 2
-Командитне товариство будівництва та торгівлі ЕР-ТЕХ 99, Угорщина, Будакалас

про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за участю представників

від
Позивача 1: ОСОБА_2. -представник;

від
Позивача 2: ОСОБА_2. -представник;

від
Відповідача 1: Цебрик Л.В. - представник;

від
Відповідача 2: не з'явились;

третя
особа: не з'явились.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від 18.09.2007 року внесено зміни в склад колегії
суддів, замість судді Краєвської М.В. введено суддю Кордюк Г.Т. з підстав,
викладених у ньому.

Заяв про відвід колегії суддів не
поступало.

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 07.03.2007 року у справі № 16/371 позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «САБ і Ко»та Приватного підприємця ОСОБА_1
задоволено частково з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних
вимог. З рахунку  Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю
«Тиса»на користь Спільного підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю «САБ і КО»стягнуто 45 000,00 грн. В частині вимог Спільного
підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «САБ і КО», м. Київ про
стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
«Тиса» 12 000 грн. - позов залишено без розгляду. У задоволенні
решти позовних вимог -відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
ТОВ «САБ і Ко»та Приватний підприємець ОСОБА_1звернулись до Львівського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять
оскаржуване рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних
вимог та залишення без розгляду  вимоги
про стягнення з СГ ТОВ «Тиса»12 000 грн. та прийняти нове судове рішення про
задоволення позовних вимог повністю.

Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю  «Тиса»у
відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів, викладених в апеляційній
скарзі, просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, рішення
Господарського суду Закарпатської області від 07.03.2007 року у даній справі в
частині стягнення з його рахунку 45 000 грн. -
скасувати, в задоволенні позову ТОВ «САБ і Ко»та ПП ОСОБА_1-відмовити з
підстав, викладених у ньому.

Відповідач 2 - Приватне
підприємство «Імбо-Фо», с. Боржава та третя особа - Командитне товариство
будівництва та торгівлі ЕР-ТЕХ 99, Угорщина, Будакалас вимог ухвали суду від
26.04.2007 року в частині подання відзивів на апеляційну скаргу не виконали,
участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, причини
неявки суду не повідомили, хоча своєчасно та належним  чином
були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи ту обставину, що розгляд
апеляційної скарги неодноразово відкладався з метою реалізації сторонами
конституційного права на захист своїх прав та охоронюваних  законом інтересів, судова колегія вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників Відповідача 2
та третьої особи.

В судовому засіданні представник
Скаржників та СГ ТОВ «Тиса»підтримали свої доводи та заперечення, викладені в
апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим
господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої
інстанції при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про
те, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, оскаржуване
рішення місцевого господарського суду -скасуванню в частині залишення позову
без розгляду, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом
встановлено, що 17.04.2002 року між СГТОВ «Тиса»(Продавцем) та ТОВ «САБ і
КО»(Покупцем) укладено Договір №5/5-10т, предметом якого був продаж консервного
заводу на суму 71 880 грн.

На виконання умов даного Договору
ТОВ «САБ і КО»перерахувало СГТОВ «Тиса»кошти в розмірі 57 000 грн. в рахунок
подальшого викупу будівлі як поворотну фінансову допомогу.

29 грудня 2004 року СГТОВ
«Тиса»уклало з ПП «ІМБО-ФО»Договір купівлі-продажу 59/100 частини будівлі під
№1 по пров. Залізничному в селі Боржава Берегівського району Закарпатської
області.

Як свідчать матеріали справи
предметом даних договорів було одне й те саме майно.

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 03.06.2005 року у справі №1/11 у задоволенні
вимог ТОВ «САБ і КО»про визнання недійсним договору купівлі-продажу 59/100 частини
будівлі під №1 по пров. Залізничному в селі Боржава Берегівського району
Закарпатської області відмовлено. Даним судовим рішенням встановлено, що
Договір №5/5-10т від 17.04.2002 року за своєю природою був попереднім договором
і зобов'язання за ним припинилися. Рішення набрало законної сили.

Враховуючи факти, встановлені
судовим рішенням у справі № 1/11, місцевий господарський суд на підставі вимог
ст.1212 Цивільного кодексу України задоволив позов ТОВ «САБ і КО»в частині
стягнення з рахунку СГТОВ «Тиса»45 000 грн. В частині стягнення решти суми -12
000 грн. суд залишив позов без розгляду, мотивуючи своє рішення тим, що  Позивачем не подано суду доказів, які б з
достовірністю підтверджували перерахування (сплату) вказаних коштів на рахунок
СГТОВ «Тиса».

Проте, судова колегія вважає
висновки місцевого господарського суду щодо залишення без розгляду позовних
вимог ТОВ «САБ і КО»в частині стягнення з рахунку СГТОВ «Тиса» 12 000 грн.
неправомірними з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ
«САБ і КО»в прохальній частині позовної заяви клопотало перед місцевим
господарським судом витребувати для огляду
матеріали господарської справи № 1/11. В процесі розгляду спору Позивач
повторно клопотав перед судом щодо витребування матеріалів справи № 1/11 (а.с.
112). Свої клопотання Позивач мотивував тим, що оригінали документів в
підтвердження перерахування на рахунок СГТОВ «Тиса»коштів в розмірі 12 000 грн.
містяться у будівлі (приміщенні), яка виступала предметом продажу по Договору  від 17.04.2002 року, а згодом і по Договору
від 29.12.2004 року. Доступу до даного об'єкта у Позивача немає, так як він
опечатаний Берегівським РВ міліції, а копії даних документів наявні в
матеріалах справи № 1/11.

Судовою колегією задоволено
заявлене в апеляційній скарзі клопотання Скаржника -ТОВ «САБ і КО».

На запит Львівського апеляційного
господарського суду від 01.08.2007 року Господарським судом Закарпатської
області надіслано матеріали справи № 1/11.

З матеріалів справи № 1/11
вбачається, що в них наявні належним чином засвідчені копії платіжних
документів на суму 12 000 грн., які підтверджують фактичне перерахування ТОВ
«САБ і КО»на рахунок СГ ТОВ «Тиса»даних коштів із зазначенням платежу -
фінансова допомога, а саме: прибутковий касовий ордер № 43 від 26.06.2002 року
на суму 3 000 грн., прибутковий касовий ордер № 44 від 26.06.2002 року на суму
3 000 грн.,  прибутковий касовий ордер №
45 від 27.06.2002 року на суму 2 000 грн., прибутковий касовий ордер № 46 від
28.06.2002 року на суму 2 000 грн., прибутковий касовий ордер № 165 від
24.10.2002 року на суму 1 800 грн. та прибутковий касовий ордер № 173 від
07.11.2002 року на суму 2 000 грн. ( а.с. 57-59).

За таких обставин, судова колегія
вважає позовні вимоги ТОВ «САБ і КО»щодо стягнення з рахунку СГ ТОВ
«Тиса»коштів в розмірі 12 000 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню.

Що стосується решти вимог
Скаржників, які на їх думку, безпідставно не задоволені місцевим господарським
судом, то слід зазначити наступне.

В обґрунтування позовних вимог про
стягнення з рахунку ПП «Імбо-Фо»матеріальної шкоди та збитків в сумі 62 402
грн. 62 коп., підприємець ОСОБА_1покликається на ту обставину, що
Позивачами було вкладено значні кошти на облаштування спірного приміщення для
здійснення господарської діяльності -це закупівля лічильників, електропроводки,
спецобладнання, пилорам, станків, а також здійснення заходів щодо
документування землекористування, оплата роботи та завезення пиломатеріалів. У
якості доказів, які , на думку Позивача-1 підтверджують  дані вимоги, в матеріалах справи наявні: щодо
повернення вартості  лісопродукції на
суму 1 074 грн. - квитанція до прибуткового касового ордеру № 394 від
21.12.2004 року на суму 537 грн.; наряд на відпуск лісопродукції №СФ-0000436
від 21.12.2004 року від постачальника Берегівського держлісгоспу; накладна 01АЛ
№162573 б/д; квитанція до прибуткового касового ордеру №397 від 21.12.2004 року
на суму 537 грн.; наряд на відпуск лісопродукції №СФ-000438 від 21.12.2004
року; щодо повернення вартості проводу ПВС на суму 204 грн. -накладна №80 від
03.06.2004 року; щодо повернення кабеля АВВГ на суму 2 014 грн. - накладна
№1250  від 11.01.2003 року; щодо
повернення вартості електрообладнання на суму 412,45 грн. -накладна б/н і б/д.

В якості упущеної вигоди Позивач-2
зазначає суму орендної плати - 34 745,88 грн.,
яку ним включено у розрахунок позовних вимог від 21.02.2007 року.

У відповідності до вимог ст.22
Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із
знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які
особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

У відповідності до вимог ч. 2 ст.
224 Господарського кодексу України , під збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею
доходи, які управнена сторона  одержала б
у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення
господарської діяльності другою стороною. Тобто, частина друга даної
статті  відносить до збитків втрачену або
упущену вигоду, що кваліфікується як неотриманий дохід, який сторона, право
якої порушене, могла б отримати в разі належного виконання іншою стороною
взятих на себе зобов'язань.

Стаття 225 Господарського кодексу
України визначає склад та розмір збитків, зокрема до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена
відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів
тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання
зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у
випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 1166
Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка заподіяла шкоду. За змістом даної
правової норми підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є
наявність шкоди, протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) заподіювача
шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.

За загальним правилом цивільного
законодавства збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода).

Оскільки, Позивачем-2 не доведено
факту отримання підприємством «Імбо-Фо»матеріальних цінностей, вартість яких є
предметом позовних вимог, а сплата орендної плати не може вважатись упущеною
вигодою, то в цій частині вимоги не обґрунтовані і не підлягають задоволенню.

В обґрунтування доводів на витребування
із незаконного володіння ПП «Імбо-Фо»двох стрічкових пилорам, які належать
Позивачу-2, останній покликається на накладну №55 від 02.09.2002 року про
отримання від підприємця ОСОБА_3. стрічково-пильного верстату СПВ80 ціною 14
833,33 грн. (без ПДВ) та на накладну № 29 від 06.11.2002 року про отримання від
підприємця ОСОБА_3. стрічково-пильного верстату СП на суму 20 865 грн. (у т. ч.
ПДВ).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і
відшкодування завданих цим збитків, або особа, яка хоч і не є власником, але
володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного
управління, довічного успадковуваного володіння або на іншій підставі,
передбаченій законом чи договором.

Судом першої інстанції досліджено
питання щодо права власності Позивача-2 на спірні стрічкові пилорами і
встановлено, що Позивачем не подано жодного документа, який засвідчував би його
право власності на це майно. Так, згідно накладної №29 постачальником
обладнання зазначено підприємця ОСОБА_3., а платником - СП ТОВ ВКФ. Тобто, дана
накладна не може вважатися належним доказом придбавання спірного майна в
кількості однієї одиниці саме Позивачем-2, оскільки останній, як отримувач у
ній не зазначений.

Щодо другої одиниці спірного майна,
то як свідчать матеріали справи, ТОВ «САБ І КО»отримало дане деревообробне
устаткування внаслідок письмової відмови від нього Позивача-2. А 01.04.2004
року між ТОВ «САБ і КО»та командитним товариством Будівництва та Торгівлі
ЕП-ТЕХ 99 (Угорщина) укладено Договір купівлі-продажу двох одиниць
деревобробного устаткування на загальну суму 8000 доларів США. Вказане
деревообробне обладнання знаходилося у приміщенні, придбаному приватним
підприємством «ІМБО-ФО»у СГ ТОВ «Тиса»згідно Договору купівлі-продажу від
29.12.2004 року і як внесок засновника командитного товариства Будівництва та
Торгівлі ЕП-ТЕХ 99 - громадянина Угорщини Сабо Оттіло передано до статутного
фонду ПП «ІМБО-ФО»(п.4.5 Статуту).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346
Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі відмови власника
від права власності. З огляду на викладені вище обставини,  Позивач-2 не є власником стрічкових пилорам,
які він просить повернути, тому у нього відсутнє право на захист щодо цього
майна. Таким чином,   місцевим
господарським судом підставно відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

По вимозі Позивачів щодо стягнення
солідарно з СГТОВ «Тиса»та ПП «Імбо-Фо»моральної шкоди в сумі 15 000 грн.,
судова колегія зазначає наступне.

За твердженнями Позивачів наявність
моральної шкоди підтверджується незаконними діями Відповідачів. Однак, за
змістом ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема, у
приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної
особи.

За приписами Господарського
процесуального кодексу України у позові про відшкодування моральної шкоди
повинно бути зазначено: зміст позовних вимог, тобто в чому полягає моральна
шкода, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та зазначення
доказів, що підтверджують позов.

За умов невиконання Позивачами
зазначених вимог процесуального законодавства та за відсутності належних
доказів на підтвердження позовних вимог в частині відшкодування моральної
шкоди, суд, з посиланням на ст. 33 Господарського процесуального кодексу
України правомірно відмовив у задоволенні позову про стягнення 15 000,00 грн.
моральної шкоди.

Оцінивши докази в їх сукупності,
судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку
про часткове скасування рішення Господарського суду Закарпатської області  у даній справі, а саме в частині залишення
без розгляду позовних вимог СП ТОВ «Саб і Ко»до СГ ТОВ «Тиса»на суму 12 000
грн., в решті оскаржуване судове рішення слід залишити без змін як таке, що
відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103,
104, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний
господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу задоволити
частково.

2.          Пункт перший резолютивної частини
рішення Господарського суду Закарпатської
області від 07.03.2007 року у справі № 16/371 -скасувати. В цій частині
прийняти
нове рішення про задоволення позову. Стягнути з рахунку СГ ТОВ «Тиса»,
с.                                         Боржава  на користь СП ТОВ «Саб і Ко», м. Київ 12 000
грн.

3.          В решті рішення залишити без змін.

4.          Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.
Справу повернути
Господарському суду Закарпатської області.

Головуючий-суддя
Мурська Х.В.

Суддя
Давид
Л.Л.

Суддя
Кордюк Г.Т.