ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19"
грудня 2007 р.
Справа № 47/589-07

вх. № 12751/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 18.12.2007р.;  відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом Фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1, м Харків

до  Харківської міської
ради, м. Харків

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд
визнати за позивачем право
власності  на  нежитлову будівлю літ. "Б-1" загальною  площею 132,9 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Відповідач  в судове
засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним
чином. Відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального
кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника
позивача  господарським судом
встановлено, що позивач в 2003р. за власні кошти здійснив будівництво
нежитлової будівлі літ. „Б-1”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується технічним паспортом, виготовленим на замовлення позивача КП
„Харківське міське бюро технічної інвентаризації”.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням міського голови
33132 від 11.12.2003р. було призначено приймальну державну технічну комісію для
прийняття в експлуатацію побудованого позивачем нежитлового приміщення літ.
„Б-1”, яка 16.12.2003р. видала акт про прийняття закінченого будівництвом
об'єкта в експлуатацію.

Рішенням Харківської міської ради №1321 від 31.12.2003р. було
затверджено Акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єктів, в тому числі і нежитлове приміщення площею
132,9 кв. м. по АДРЕСА_1

На підставі рішення Харківської міської ради №92/04 від
23.06.2004р. „Про припинення на надання в користування земельних ділянок
юридичним та фізичним особам”, між позивачем та відповідачем 10.12.2004р. було
укладено договір оренди землі, за умовами якого позивач отримала в оренду
земельну ділянку площею 0,0378 га, що розташована по АДРЕСА_1

На неодноразові звернення до відповідача, в тому числі від
28.11.2005р., з проханням видати свідоцтво про право власності на будівлю літ.
„Б-1”, позивач відповіді не отримав та документів які б посвідчували за
позивачем право власності відповідачем не видано.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України, право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до статті 331 Цивільного кодексу України, право
власності на нову річ, виготовлену (створену) особою, набувається нею якщо інше
не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) речі із
своїх матеріалів на підставі договору, являється власником цієї речі. Право
власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди
тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що
не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно; на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших
осіб.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує
його право власності.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд
у  визначеному  законом
порядку  встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими,
законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають
задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позивач не наполягає на стягненні з
відповідача судових витрат, суд вважає, що витрати по сплаті державного мита та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на
позивача.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 6, 8, 19, 41, 42, 124, 129
Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1(ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) право  власності  на
нежитлову будівлю літ. "Б-1" загальною площею 132,9 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Повний текст рішення підписано 19.12.2007р.

Суддя
Светлічний Ю.В.