ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 р.
№ 7/50-Б

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

головуючого
Козир Т.П.

суддів :
Мележик Н.І.,
Подоляк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

АТЗТ “Коростенський фарфор”

на постанову
від 19.06.2007 р. Житомирського
апеляційного господарського суду

у справі
№ 7/50-Б

за заявою
Управління Пенсійного фонду
України в м. Коростені

до
АТЗТ “Коростенський фарфор”
(надалі –Товариство)

про
визнання банкрутом

за участю представників:

від Управління ПФУ
-  Ненько Л.М.

від АТЗТ “Коростенський фарфор”
-  Котко О.А.

в судовому засіданні 15.11.2007 р. оголошувалась перерва

для підготовки повного тексту постанови

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 20.04.2007 р. (суддя Кудряшова Ю.В.), яка залишена без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 р. (судді: Вечірко І.О., Зарудяна Л.О., Ляхевич А.А.), порушено провадження у справі про банкрутство Товариства, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні, зобов’язано учасників судового процесу та інших осіб виконати певні дії, введено процедуру розпорядження майном боржника. Крім цього, в порядку забезпечення вимог заборонено посадовим особам боржника, податковій інспекції за місцем знаходження боржника вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження належного Товариству майна, в тому числі і того, що знаходиться у податковій заставі, реорганізацію чи ліквідацію юридичної особи боржника.

Не погоджуючись з постановою, Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу і постанову скасувати, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні 15.11.2007 р. розгляд касаційної скарги завершено та оголошено перерву до 28.11.2007 р. для підготовки повного тексту постанови суду касаційної інстанції. Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання (а. с. 96, 98 на звороті).

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зокрема, такий випадок встановлений ч. 1 ст. 106, ч. 1 ст. 11113 ГПК України,  відповідно  до  положень  яких  ухвали  місцевого  або  апеляційного господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному чи в касаційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 20.04.2007 р., зокрема, порушено провадження у справі про банкрутство Товариства.

Оскарження ухвали в зазначеній частині в апеляційному чи касаційному порядках Господарським процесуальним кодексом України або Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не передбачене. Правомірність порушення справи про банкрутство перевіряється господарським судом у підготовчому засіданні суду, ухвала за результатами якого підлягає оскарженню.

Наведе правомірно враховано Житомирським апеляційним господарським судом.

В силу положень ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників провадження у справі про банкрутство чи за своєю ініціативою вживати заходів щодо забезпечення вимог кредиторів.

Таким чином, вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів є правом суду.

Відповідно до ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України якщо господарський спір не вирішується по суті, господарський суд виносить ухвалу.

Виносячи ухвалу в частині вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів місцевий господарський суд правильно застосував норми процесуального права, обґрунтовано обравши заходи, які відповідають положенням чинного законодавства.

Як наслідок, ухвала господарського суду першої інстанції в зазначеній частині відповідає нормам процесуального права, є законною та обґрунтованою, а тому апеляційний господарський суд правомірно залишив ухвалу без змін.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу АТЗТ “Коростенський фарфор” залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 р. у справі № 7/50-Б залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                      Т. Козир

С у д д і:                                                                                          Н. Мележик

О. Подоляк