ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.10.07                                                                                       Справа №14/222-пд-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Юхименко О.В.  , Яценко О.М.

при секретарі: Шерник О.В.

за участю представників:

позивача: Небрат Л.П., довіреність № 1-9/106 від 22.05.07р.

відповідача: Анісімов В.В., довіреність №07/1317-07 від 08.10.07р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Компанія «Дніпро», м. Херсон на рішення господарського суду Херсонської області від 14.08.2007 р. у справі № 14/222-ПД-07

за позовом: Відкритого акціонерного товариства «Компанія «Дніпро», м. Херсон

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго», м. Херсон

про визнання договору укладеним.

Відкрите акціонерне товариство «Компанія «Дніпро» м. Херсон звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про визнання договору укладеним.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 14.08.2007 р. у справі №14/222-ПД-07 (суддя Гридасов Ю.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю законних підстав для  визнання укладеним договору про постачання електричної енергії між Відкритим акціонерним товариством “Енергопостачальна компанія “Херсонобленерго” в особі Херсонських міських електричних мереж та Відкритого акціонерного товариства “Компанія “Херсонобленерго”, оскільки з боку позивача  при укладанні  цього договору не було дотримано приписів Господарського кодексу України та  Правил користування електричною енергією.

Відкрите акціонерне товариство «Компанія «Дніпро» не погодилося з рішенням суду та звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 14.08.2007 р. у справі № 14/222-ПД-07 та винести постанову про задоволення позовних вимог. При цьому вважає, що судом неналежним чином досліджені матеріали справи та невірно застосовані норми матеріального права. Вказує, що судом не було витребувано у відповідача проект договору на постачання електроенергії з додатками, що  унеможливило у судовому засіданні  дослідити факт відсутності істотних умов договору. Звертає увагу на те, що судом необґрунтовано залишено без задоволення клопотання позивача про призначення судово-мовної експертизи, яке мало принципове значення для прийняття рішення. Вказує, що при вирішення спору судом не було надано належної правової оцінки порушенню з боку відповідача вимог п.4 ст.181 Господарського кодексу України та  п. 5.3.1. Правил користування електричною енергією. Вважає, що ним з проектом договору було надано всі  документи, передбачені  вищезазначеним чинним законодавством.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 01.10.2007 року у справі  № 14/222-ПД-07 апеляційний розгляд справи призначено на 16.10.2007 року.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2794 від 15.10.2007 року справу №14/222-ПД-07 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Юхименко О.В., Яценко О.М.

В судовому засіданні 16.10.2007 року представники сторін підтримали доводи, викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї.

За заявою представників сторін, апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу.

По закінченні судового засідання, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст.99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Вислухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, Відкрите акціонерне товариством “Компанія”Дніпро” м.Херсон у листопаді 2006р. звернулося до Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Херсонобленерго” м. Херсон  з заявою-проханням укласти договір  про постачання електричної  енергії, при цьому додав пакет документів.

Оскільки останній перенаправив всі додані до заяви документи для вирішення питання до  структурного підрозділу ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”, позивач з такою ж заявою звернувся до цього підрозділу.

Однак, на адресу позивача структурним підрозділом було направлено відповідь про неможливість укладання договору у зв”язку з відсутністю в наданих  документах  всієї проектно-технічної документації, визначеної Правилами користування електричною енергією в редакції Постанови НКРЕ  №910 від 17.10.2005р. Окрім того, 19.04.2007р. на адресу позивача від структурного підрозділу відповідача надійшов лист, в  якому було вказано перелік документів, які необхідно додати для укладання договору.

Позивач  листом за №1-9/31 від 13.02.2007р. надав Херсонським міським електричним мережам,  як він вважає, всю проектно-технічну документацію, однак  у встановлений  термін  не отримав  ні від відповідача ні від його структурного підрозділу  ані підписаного договору про постачання електричної енергії, ані будь-якої відповіді.

21 березня 2007р. позивач направив відповідачу у двох примірниках  проект договору про постачання електричної енергії та просив  у встановлений термін підписати договір та   повернути один екземпляр договору.

Проте, відповідач не повернув позивачу підписаного договору  про постачання електричної енергії, а надіслав листа, в якому зазначив про неможливість підписання договору у зв”язку з тим, що не надано  всіх документів, передбачених п.5.4. Правил користування електричною енергією.

Вважаючи, що відповідач безпідставно ухиляється від  укладання  договору, оскільки, як він вважає, всі передбачені чинним законодавством документи були надані, позивач звернувся до господарського суду про визнання укладеним договору про постачання  електричної енергії.

Рішенням господарського суду Херсонської області було відмовлено в  задоволенні позовних вимог, з чим не погодився позивач по справі та звернувся з апеляційною скаргою про його скасування.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення,  колегія  суддів знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного:

Частиною 2 ст.24 Закону України “Про електроенергетику” (№575/97-ВР від 16.10.1997р. зі змінами та доповненнями) передбачено, що енергопостачальники, які здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають право відмовити споживачу, який           розташований на цій території, в укладанні договору на постачання електричної енергії.

У відповідності до приписів ст.179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є  обов”язковим  для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов”язком для суб”єкта  господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов”язковості укладання договору для певних категорій суб”єктів господарювання  чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладанні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі ..., зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 4 ст.275 Господарського кодексу України передбачено обов”язок виробників і постачальників енергії, що займають монопольне становище,  укласти договір  енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії.

За приписами ст.277 Господарського кодексу України  абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Правилами можуть бути передбачені типові договори постачання окремих видів енергії.

Пунктом 5.2. Правил користування електричною енергією (в редакції  від 22.11.2006р.) при укладанні договору про постачання електричної енергії сторони  визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3). Умови договору про постачання електричної  енергії, зазначені у додатку 3 та п.5.5, 5.6. та 5.7. цих Правил, є істотними та обов”язковими для сторін під час укладання договору про постачання електричної енергії.

Також, згідно ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умова договору є умови про предмет, умови, що визначені законодавством як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Проте, як вбачається з наданого позивачем проекту договору на постачання електроенергії, в ньому всупереч вимогам вищезазначеного законодавства  відсутні  істотні умови,  зокрема, клас напруги споживача за точкою продажу, порядок застосування тарифів на електричну енергію, що використовується на потреби струмоприймачів різних тарифних груп тощо;  режим роботи електроустановки споживача, у разі укладення одного договору про постачання електричної енергії на дві або більше площадки вимірювання споживача значення величин дозволеної та приєднаної потужності, режим роботи електроустановок; значення показників якості електричної енергії; узгоджений рівень надійності електропостачання (за категорією надійності);  порядок   обліку   перетікання  реактивної   електричної   енергії,   порядок  розрахунків  за перетікання реактивної електричної енергії (у разі приєднання електроустановок споживача безпосередньо до мереж постачальника електричної енергії за регульованим тарифом);  режими постачання, розрахунковий облік споживання електричної енергії та величини потужності, контролю показників якості електричної енергії, порядок розрахунків за спожиту електричну енергію; заходи з підтримання стійкості енергосистеми, порядок введення обмежень та відключень при дефіциті енергії та потужності в енергосистемі тощо.

Стосовно додатків до проекту договору, слід зазначити, що у відомостях щодо розрахункових засобів обліку не зазначені строки останньої державної повірки приладів обліку, що ставить під сумнів можливість їх використання у якості розрахункових, а акт розмежування балансової належності складений не за встановленою формою, не зазначені дозволена та приєднана потужності, категорії надійності електропостачання і т. ін.

Отже, проект договору, направлений позивачем  на адресу відповідача не відповідає вимогам законодавства, а  саме ч.4 ст.179  Господарського кодексу України, згідно до якого при укладанні господарських договорів сторони визначають зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, тобто сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови, та п.п.5.5., 5.7. Правил користування  електричною енергією, якими визначені, які  саме умови є істотними та обов”язковими для договору про постачання електричної енергії.

До того ж, викладені умови в проекті договору позивача від 19.03.2007 р. не були прийняті відповідачем, оскільки останній не був  ним підписаний.

Окрім того, згідно до п. 5.4. Правил користування електричною енергією в редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача щодо укладення договору про постачання електричної енергії (заява № 1-9/219 від 06.11.2006 р.) для укладення договору про постачання електричної енергії, договору про технічне забезпечення електропостачання або договору про спільне використання технологічних електричних мереж споживача, заявник має надати відповідній організації перелічені в цій статті документи, зокрема, п.12 передбачено надання копії акту підтвердження готовності до роботи (подачі напруги) електроустановок або акт допуску подачі електричної енергії на електроустановки (для нових та реконструйованих електроустановок).

Проте, зазначений акт позивачем у складі проектно-технічної документації відповідачу не направлявся.

Згідно п. 5.4. Правил користування електричною енергією в редакції, чинній на час повторного звернення позивача щодо укладення договору про постачання електричної енергії, направленого на адресу структурного підрозділу відповідача – Херсонським міським електричним мережам (заява № 1-9/255 від 12.12.2006 р.), наряду з іншими документами позивач повинен направити копію акту допуску про підключення електроустановки та у визначених законодавством випадках – акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту (для новозбудованих та реконструйованих електроустановок).

Однак, Відкрите акціонерне товариство «Компанія «Дніпро» до проекту договору, не надало копію акту допуску про підключення електроустановки.

Також, в порушення приписів зазначеної норми Відкрите акціонерне товариство «Компанія «Дніпро» не надало відомостей щодо розрахункових засобів обліку активної та реактивної електричної енергії; довідку про перелік територіально відокремлених площадок вимірювання (об’єктів споживача) із зазначенням величин приєднаної потужності електроустановок на цих об'єктах; відомості про величину приєднаної потужності і категорії надійності електропостачання струмоприймачів, які зазначаються в проектно-технічній документації; паспортні дані силових трансформаторів, кабельних та/або повітряних ліній передачі електричної енергії  та іншу документацію, яка у відповідності до п.5.6. Правил користування електричною енергією є  невід”ємною частиною договору про постачання  електричної енергії.

Окрім того, відповідно до 5.4. Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14 грудня 2005 року №1137, підключення до електричної мережі електроустановок та об’єктів, які протягом місяця були знеструмлені, здійснюється після технічного огляду і оформлення акта допуску на підключення електроустановки до електричної мережі в установленому цими Правилами порядку.

Пунктом 4.7.  зазначених Правил передбачено, що для оформлення акта допуску на підключення електроустановки замовник письмово звертається до власника електричних мереж, до яких приєднується електроустановка замовника, із заявою про проведення технічного огляду та допуску на підключення електроустановки до електричної мережі.

До заяви замовник зобов’язаний додати відповідну документацію, а саме: технічні умови приєднання електроустановки та довідку про їх виконання організації, яка видала технічні умови; проектну документацію, погоджену в установленому цими Правилами порядку; однолінійну схему електрозабезпечення електроустановки; акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; відомості про встановлені та змонтовані засоби обліку електричної енергії, а в разі встановлення засобів диференційного (погодинного) обліку електричної енергії та локального устаткування збору і обробки даних протоколи їх параметризації у вигляді таблиці «Перелік засобів обліку електричної енергії».

Однак, позивачем не було вжито дій щодо оформлення акта допуску на підключення електроустановки.

Вищевикладені обставини справи свідчать про те, що сторони не погодили усі істотні умови договору, а тому відсутні підстави вважати договір укладеним.

Колегія суддів погоджується з незадоволенням клопотання позивача про проведення судово-мовної експертизи, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об’єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Згідно з ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається для з’ясування питань, що потребують спеціальних знань, а отже неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Відтак, судом першої інстанції правомірно було відмовлено у задоволенні клопотання про проведення судово-мовної експертизи, оскільки в даному випадку ставилося питання, що не потребує спеціальних знань, а ті  питання, вирішення яких віднесено до компетенції суду.

Зміст п.п.12 п.5.4. Правил користування електричною енергією визначає необхідність надання при укладенні договорів копію акта допуску про підключення електроустановок, а для новозбудованих та реконструйованих електроустановок слід надати ще й акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та наступним:

Ст.19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що  непередбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на  підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

Також, абз.1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Закону  України «Про господарські суди», цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, на підставі зазначених норм та враховуючи фактичні обставини справи господарський суд першої інстанції застосував правові норми, що регулюють спірні правовідносини, а відтак, слід вважати правомірним застосування при розгляді справи не тільки Правил користування електричною енергією, а також Правил приєднання електроустановок до електричних мереж.

У відповідності до приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд першої інстанції у встановленому порядку на підставі фактичних даних встановлює наявність чи відсутність обставин справи, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст. 33 того ж кодексу передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд першої інстанції у відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В матеріалах справи міститься  примірник договору про постачання електричної енергії від 19.03.2007р. з додатками до нього, який  позивач направив до відповідача та якому надавалася оцінка   господарськими судами першої інстанції та  апеляційної інстанції на предмет  дослідження істотних умов  цього договору, а отже є безпідставним посилання заявника апеляційної скарги  про не витребування судом першої інстанції  проекту договору та відсутність його в матеріалах справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарським судом з’ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення господарського суду прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства «Компанія «Дніпро» не підлягає задоволенню.

Судові витрати за позовом (державне мито в розмірі 85грн. та оплата за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118грн.) та за апеляційною скаргою  ( державне мито в розмір  42грн.50коп.) відносяться на позивача.

До того ж, оскільки заявником апеляційної скарги  за апеляційною скаргою було сплачено державне мито у розмірі 85грн.00коп. (42грн.50коп. за платіжним дорученням № 356 від 31.08.2007 року та 42грн.50коп. за платіжним дорученням № 435 від 11.10.2007 року), колегія суддів вважає за необхідне повернути заявникові помилково сплачене державне мито за апеляційною скаргою в розмірі 42грн.50коп. за платіжним дорученням № 356 від 31.08.2007 року,  видавши позивачу відповідну довідку про повернення державного мита та оригінал платіжного доручення № 356 від 31.08.2007 року.

На підставі викладеного та керуючись  ст.ст. 49,  99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105  Господарського процесуального кодексу  України,  апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Компанія «Дніпро»,                      м. Херсон залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 14.08.2007 р. у справі № 14/222-ПД-07 – без змін.

Повернути Відкритому акціонерному товариству «Компанія «Дніпро», м. Херсон помилково сплачене державне мито за апеляційною скаргою у розмірі 42грн.50коп., згідно платіжного доручення № 356 від 31.08.2007 року.

Видати відповідну довідку.

Постанову складено у повному обсязі та підписано  19.10.2007 року.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді  Кагітіна Л.П.

Юхименко О.В.  Яценко О.М.