ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2007
Справа №2-15/5395-2007

За позовом Орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго” (95026, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Гайдара, 3а) в особі Алуштинської філії ОП „Кримтеплокомуненерго” (98510, АР Крим, м. Алушта, вул.. Лісова, 1)

До відповідача Виконавчого комітету Алуштинської міської ради АР Крим (98516, АР Крим, м. Алушта, пл.. Радянська, 1)

Про стягнення 45295,72 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Чернов О.І., довіреність б/н від 02.03.2007 р., у справі

Від відповідача – Галенко В.А., довіреність № 02.1-13/91 від 12.01.2007 р., у справі

Обставини справи: Орендне підприємство „Кримтеплокомуненерго” в особі Алуштинської філії ОП „Кримтеплокомуненерго” звернулось до господарського суду з позовом до Виконавчого комітету Алуштинської міської ради АР Крим про стягнення 45295,72 грн. заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті наданих йому послуг за договором № 32/200 від 01.12.2005 р. на суму 45295,72 грн. станом на 01.02.2007 р., що і стало приводом для звернення з позовом до суду.

Відповідач у судовому засіданні та у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, посилаючись на безпідставне застосування позивачем нових підвищених тарифів, у позові просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

ВСТАНОВИВ :

01.12.2005 р. між Орендним підприємством „Кримтеплокомуненерго”  в особі Алуштинської філії (Постачальник) та Виконавчим комітетом Алуштинської міської ради АР Крим (Споживач) був укладений договір на постачання теплової енергії № 32/200 (а.с. 13-16) з протоколом розбіжностей (а.с. 68)

Згідно з пунктом 1 Договору Постачальник бере на себе зобов’язання забезпечувати Споживача тепловою енергією у вигляді теплоносія та гарячої води в необхідних йому  обсягах, а Споживач зобов’язаний прийняти теплову енергію та оплатити її відповідно встановлених тарифів та в терміни, передбачені дійсним договором.

Згідно до пункту 6.5 Договору Споживачі, які мають пристрої обліку, сплачують теплову енергію по затвердженим тарифам по показанням пристроїв вузла обліку теплової енергії та пристроям обліку гарячої води.

Відповідно до пункту 10.1 він набирає чинності з дня підписання та діє до 01.12.2010 р.

Сторони не представили суду доказів припинення дії вказаного договору, у той час як відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду спору договір продовжує діяти.

Так, позивачем надавалися послуги з теплозабезпечення у відповідності до умов договору, що підтверджується доданими до матеріалів справи рахунками за теплозабезпечення.

У зв’язку зі вступом в силу Постанови Ради Міністрів АР Крим від 30.05.2006 р. № 287 «Про впорядкування нормативно-правової бази РМ АР Крим в сфері тарифної політики на житлово-комунальні послуги» ОП «Кримтеплокомуненерго» листом від 13.06.2006 р. представило в Алуштинську міську раду для погодження розрахунки тарифів на теплову енергію та послуги по теплопостачанню.

У зв’язку з тим, що Алуштинською міською радою рішення по узгодженню тарифів прийнято не було, 30.06.2006 р. ОП «Кримтеплокомуненерго» наказом № 88 затвердило тарифи на теплову енергію та послуги теплопостачання для інших споживачів з 01.07.2006 р. у розмірі 805,2 грн. за 1 Гкал.

Наказ № 88 від 30.06.2006 р. ОП «Кримтеплокомуненерго» був виданий з урахуванням Постанови НКРЕ України від 08.06.2006 р.№ 736 від 24.05.2006 р. № 647.

13.10.2006 р. виконкомом Алуштинської міської ради було прийнято рішення № 696 « Про погодження тарифів на послуги теплопостачання», в якому був прийнятий тариф 210,64 грн. за 1Гкал, вказаний тариф повинно застосовувати з 01.11.2006 р.

Однак у виконання вимог частини 5 статті 32 Закону України «Про жилого-комунальні послуги» інформація про тарифи, погоджені рішенням № 696 була оприлюднена в газеті «Кримська правда» від 16.11.2006 р., отже тариф повинен застосовуватися з 17.12.2006р.

Так, позивачем для усунення порушень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» був здійснений пере розрахунок за листопад.

Проте, відповідачем вказані рахунки не були сплачені в добровільному порядку та в повному обсязі, в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 45295,72 грн. станом на 01.02.2007 р. (включно) за надані послуги, що і стало підставою для звернення Орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго” з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті  530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У відповідності до частини 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна    та розірвання    господарських   договорів   в односторонньому порядку не допускаються,  якщо інше не передбачено законом або договором.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що розрахунки за теплову енергію здійснюються Споживачем по тарифам, затвердженим  згідно чинного законодавства.

Відповідно до пункту 6.1.1. Договору в редакції згідно Протоколу розбіжностей (а.с. 68) при зміні вартості енергоносіїв, води, матеріалів та інших складових, змінюється ціна на теплову енергію, про що Постачальник повідомляє Споживача не пізніше ніж за 30 днів письмово, із зазначенням причин зміни вартості послуг та наданням відповідних економічних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів. У випадку зміни тарифів, діючих на момент укладання договору, оплата наданих послуг теплозабезпечення здійснюється по новим тарифам на підставі укладеної додаткової угоди без зміни інших умов Договору.

Позивач всупереч статті  33 Господарського процесуального кодексу України  не представив доказів виконання ним умов Договору в частині укладання з відповідачем додаткової угоди щодо зміни тарифів, як того вимагають умови Договору.

Таким чином, у суду відсутні обґрунтовані правові підстави для задоволення позову..

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на відповідача відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 33, 34, 82-84  Господарського процесуального кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.