ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

справа №

За позовом сільськогосподарського
обслуговуючого кооперативу  „Передовские
пруды”

(99806,
м. Севастополь, с. Передовое, пер. Нагорний, 16)

до
відповідача суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

про витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Суддя Шевчук
Н.Г.

Представники:

позивача -Южанінова Т.В., довіреність б/н
від 29.09.2007;

Шохін В.П., протокол № 2
від 24.04.2004;

відповідача -не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Сільськогосподарський обслуговуючий
кооператив „Передовские пруды” (далі -СОК „Передовськие пруды”) звернувся до
господарського суду з позовною заявою до суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1(далі -СПД ОСОБА_1) про витребування майна з чужого незаконного
володіння.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення вимог Закону України „Про власність” та Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно заволоділа
майном позивача, а саме: гідротехнічними спорудами ставка „Муловське озеро”.

Позивачем у позові у порядку статті
27 Господарського процесуального кодексу України заявлене клопотання про
залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача комунального підприємства „Бюро
технічної інвентаризації та державної реєстрації об'єктів нерухомого майна”
Севастопольської міської Ради. Розглянувши вказане клопотання позивача суд у
його задоволенні відмовив у зв'язку з тим, що обставини, які свідчили б про
можливість вплину рішення з господарського спору на його права або обов'язки,
відсутні.

Відповідач позовні вимоги не
визнає,  у відзиві на позов вказує, що
законно, на підставі рішення третейського суду від 25.09.2006 володіє спірним
майном, та вимоги Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності
на нерухоме майно ним при реєстрації права власності на вказане майно не
порушені (арк.с. 41).

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Третейського суду від
24.03.2005 позов СОК “Передовськие пруды” задоволений - за СОК “Передовськие
пруды” визнано право власності на майно, у тому числі на: гідротехнічні споруди
ставка “Муловське озеро” (земляна дамба, донний водоспуск, паводковий
водоспуск) та гідротехнічні споруди ставка в селі Бобровка (земляна дамба,
донний водоспуск, паводковий водоспуск). Також цим рішенням Третейський суд
зобов'язав ОСОБА_2передати це майно на баланс Сільськогосподарського
обслуговуючого кооперативу “Передовськие пруды”. Третейський суд зазначив, що
рішення підлягає негайному виконанню. Дыйснысть підпису третейського судді
Мельникова Олександра Павловича засвідчена приватним нотаріусом
Севастопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 24.03.2005, реєстровий
№277 (арк. с. 8).

Рішенням господарського суду міста
Севастополя у справі № 20-7/123 від 10.05.2005 позов СОК „Передовськие пруды”
задоволений, зобов'язане Державне комунальне підприємство “Бюро технічної
інвентаризації і державної реєстрації об'єктів нерухомого майна міста
Севастополя”  (далі -БТІ та ДРОНМ)
здійснити державну реєстрацію права власності за СОК “Передовськие пруды” на
об'єкти нерухомого майна: гідротехнічні споруди ставка “Муловське озеро”, у
тому числі земляна дамба, донний водоспуск, паводковий водоспуск та
гідротехнічні споруди ставка в селі Бобровка, у тому числі земляна дамба,
донний водоспуск, паводковий водоспуск.

28.09.2006 на загальних зборах СОК
„Передовськие пруды” задоволено прохання СПД ОСОБА_1 про вихід її з членів
кооперативу, але відмовлено у виділенні майнового паю, а саме: гідротехнічні
споруди ставка “Муловське озеро”, у тому числі земляна дамба, донний водоспуск,
паводковий водоспуск. Рішення загальних зборів оформлено протоколом № 6 від
28.09.2006 (арк.с. 18).

Не погодившись з вказаним рішенням
відповідач звернувся до третейського суду ad hoc з позовною заявою до позивача
про виділ частки з майна СОК „Передовськи пруди”, визнання за СПД ОСОБА_1 права
власності на цю частку, а саме на гідротехнічні споруди ставка “Муловське
озеро”, у тому числі земляну дамбу, донний водоспуск, паводковий водоспуск та
зобов'язання СОК „Передовськи пруди” передати вказане майно СПД ОСОБА_1

Рішенням Третейського суду ad hoc
від 25.09.2006 позов СПД ОСОБА_1 задоволений, виділена частка з майна СОК
„Передовськи пруди” та  визнане за СПД
ОСОБА_1 право власності на цю частку, а саме: на гідротехнічні споруди ставка
“Муловське озеро”, у тому числі земляну дамбу, донний водоспуск, паводковий
водоспуск. Дійсність підпису третейського судді Мельникова Олександра Павловича
засвідчена приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу
ОСОБА_3 06.09.2006, реєстровий №1844 (арк. с. 19).

Позивач вважає, що відповідач
незаконно заволодів його майном, а саме гідротехнічними спорудами ставка
“Муловське озеро”, у тому числі земляною дамбою, донним водоспуском, паводковим
водоспуском та просить витребувати вказане майно з чужого незаконного
володіння.

Статтями 320, 321 Цивільного
кодексу України встановлено, що власник має право використовувати своє майно
для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.
Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для
здійснення підприємницької діяльності. Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статей 181, 182
Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно,  нерухомість) належать земельні  ділянки,
а  також  об'єкти,
розташовані  на  земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими  речами
є речі,  які можна вільно переміщувати
у просторі. Право власності та інші речові
права  на  нерухомі
речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів  щодо нерухомості  є публічною,
здійснюється відповідним органом,
який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію  та
зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова  у
державній  реєстрації права на
нерухомість або правочинів щодо нерухомості,
ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію
можуть бути оскаржені до суду. Порядок
проведення   державної   реєстрації
прав   на нерухомість та підстави
відмови в ній встановлюються законом.

Згідно статті 328 Цивільного
кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів. Право
власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо  не  випливає
із  закону  або
незаконність  набуття  права власності не встановлена судом.

Згідно частини першої статті 319 та
статті 325  Цивільного кодексу України
власник  володіє,  користується,   розпоряджається   своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами
права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні  та
юридичні   особи   можуть
бути   власниками будь-якого
майна,  за винятком окремих видів майна,
які відповідно до закону не можуть їм належати.

Аналогічні положення про право
власності містяться в главі 14 Господарського кодексу України.

Згідно статей 3, 19 Закону України
“Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, речові
права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини, щодо нерухомого майна
підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим
Законом. Підставою для   державної  реєстрації
прав,  що  посвідчують виникнення,  перехід,
припинення речових прав на нерухоме
майно, обмежень цих прав, є: державний акт про право власності на
земельну ділянку; нотаріально посвідчений
договір  купівлі-продажу,  довічного утримання, дарування, міни
земельної ділянки або іншого нерухомого майна; договір про приватизацію майна
державних підприємств; договір купівлі-продажу
нерухомого майна,  зареєстрований
на біржі в установленому порядку; нотаріально посвідчений  договір
про  поділ,   перерозподіл, об'єднання нерухомого майна;
свідоцтво про право на спадщину; свідоцтво про
право  власності  на
частку в спільному майні подружжя; свідоцтво про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів; свідоцтво про право власності на будівлю  (частину
будівлі), споруду; рішення суду
про  право  власності
на  об'єкт незавершеного
будівництва; акти прийому нерухомого майна до експлуатації; договори про
іпотеку, оренду строком більше одного року, інші визначені законом документи
щодо речових прав на нерухоме майно; рішення суду   стосовно
речових  прав  на
нерухоме  майно, обмежень цих
прав, що   набрало законної сили; інші
акти  органів  державної
влади  або  органів
місцевого самоврядування,  їх
посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Статтею 51 Закону України „Про
третейські суди”  встановлене, що рішення
третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене
стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно
до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Заяву про
скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду
протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом. Скасування
компетентним судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права
повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених цією
статтею. У разі, якщо рішення третейського суду скасовано повністю або частково
внаслідок визнання компетентним судом недійсною третейської угоди або через те,
що рішення прийнято у спорі, який не передбачений третейською угодою, чи цим
рішенням вирішені питання, що виходять за межі третейської угоди, відповідний
спір не підлягає подальшому розгляду в третейських судах.

Відповідно до пункту 10 Додатку 1
до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно до Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких
проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення
судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого
майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про
передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Згідно частини другої статті 35
Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під
час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази
представляються сторонами і іншими учасниками господарського процесу.

Докази скасування рішення
третейського суду ad hoc від 25.09.2006 або оскарження цього рішення відсутні.

Викладене є підставою для визнання
позовних вимог про витребування гідротехнічних споруд ставка “Муловське озеро”,
у тому числі земляній дамби, донного водоспуску, паводкового водоспуску з
чужого незаконного володіння не обґрунтованими та такими, що не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В
:

У позові відмовити повністю.

Суддя
Н. Г. Шевчук

Рішення оформлено і підписано відповідно до вимог

статті 84 Господарського процесуального кодексу України
15.10.07