ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"04" грудня 2007 р.

15:50

Справа №  7/730/07

м.Миколаїв

за позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи -ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До відповідача: Державної
податкової інспекції у Ленінському районі міста Миколаєва, 54028, м.Миколаїв,
вул.Гмирьова, 1/1

Про: скасування
рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0 від
26.04.2007р.

Суддя
Семенчук Н.О.

Секретар
судового засідання Дзюба Ю.Ф.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_2, дов. № 6279
від 20.11.2007р.

Від відповідача: Мезінов О.Г., дов.
№ 4127/9/10-007 від 28.12.2007р.

СУТЬ СПОРУ:
Суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа -ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду з позовними вимогами про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0 від 26.04.2007р.
Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Миколаєва.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається  на те, що:

-          гра на більярді не передбачає
одержання будь-якого виграшу, а тому не може бути віднесена до грального
бізнесу;

-          не проводячи  суму 871,80 грн. через РРО, СПД -ОСОБА_1
керувався п. 6 ст. 9 ЗУ № 265/95, яка дозволяє СПД , які сплачують єдиний
податок, не використовувати РРО під час розрахунків з покупцями.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, посилаючись на те, що доводи Позивача є  необґрунтованими та такими, що суперечать
чинному законодавству.

Заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, суд

Встановив:

12.04.2007 року Державна податкова
адміністрація у Миколаївській області здійснила перевірку щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу
господарської одиниці “Більярдний клуб з кафетерієм”, що розташована за
адресою: АДРЕСА_2 та належить СПД -ОСОБА_1, за результатами якої складено акт №
14000289/23-50 від 12.04.2007 року.

Актом перевірки встановлені
порушення п. 1 ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від
06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі Закон України № 265/95), а саме не проведення
розрахункових операцій через РРО при наданні послуг з гри на більярді на
загальну суму 871,80 коп.

На підставі акту перевірки ДПІ у
Ленінському районі м. Миколаєва прийняла рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 26.04.2007 року № /0, яким до СПД ОСОБА_1
застосувала штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4359 грн.

Позовні вимоги задоволенню не
підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону
України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” від
23.03.1996 р. № 98/96- ВР (далі Закон України № 98/96) під гральним бізнесом
розуміється діяльність пов'язану з влаштуванням казино, інших гральних місць
(домів), гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем, проведенням
лотерей (крім державних) та розиграшів з видачею грошових виграшів у готівковій
або майновій формі.

Частиною 3 ст. 5 Закону України №
98/96 визначена вартість торгового патенту на здійснення операцій з надання
послуг у сфері грального бізнесу, зокрема для використання столів для більярду,
що вводяться в дію за допомогою жетона, монети або без них, крім столів для
більярду, що використовуються для спортивних аматорських змагань.

Отже, якщо за користування
більярдним столом збирається грошова плата, то така діяльність відноситься до
операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу.

Крім того, при перевірці 12.04.2007
року позивача, було встановлено порушення ст. 5 Закону України № 98/96, а саме:
- надання послуг з гри на більярді без придбання торгових патентів,  та рішенням від 26.04.2007 року застосовано
суму штрафних санкцій в розмірі 80 грн., які позивач сплатив в повному обсязі,
що свідчить про визнання позивачем вказаного порушення та безпідставність його
доводів про те, що послуги з гри у більярд, що надаються за плату не підпадають
під визначення грального бізнесу.

Твердження позивача про те, що
оскільки він перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником
єдиного податку, то відповідно до п. 6 ст. 9 Закону України № 265/95 має право
не застосовувати РРО, є хибними, оскільки відповідно до Указу Президента
України від 03.07.1998 року № 727/98 “Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” (в редакції Указу
Президента №746/99 від 28.06.99 року) спрощена система оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва не поширюється на суб'єктів
підприємницької діяльності, які провадять діяльність у сфері грального бізнесу
(в тому числі діяльність пов'язану із влаштуванням казино, інших гральних місць
(домів), гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем, проведенням
лотерей (у тому числі державних) та розіграшів з видачею грошових виграшів у
готівковій або майновій формі), здійснюють обмін іноземної валюти.

Таким чином, здійснюючи операції з
надання послуг у сфері грального бізнесу, позивач зобов'язаний був проводити
розрахункову  операцію на повну суму
надання послуги через РРО.

Частиною 4 ст. 72 КАС України
визначено, що вирок суду в кримінальній  справі
або  постанова  суду  у
справі про адміністративний проступок,
які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду,  що
розглядає  справу про  правові
наслідки  дій  чи
бездіяльності  особи,  щодо
якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Так, Постановою Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 11.06.2007 року у справі № 3-8203 встановлено,
що при проведенні 12.04.2007 року перевірки СПД ОСОБА_1, було виявлено
порушення законодавства, а саме: в більярдному клубі з кафетерієм по АДРЕСА_2
встановлено не проведення розрахункової операції через РРО та визнано винним
ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення передбаченого ст. 155-1 ч.1 КпАп України.

Враховуючи вищевикладене в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись
ст. ст. 94, 98, 160-163, 167, 254 КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
В позові відмовити.

Постанова у відповідності зі ст.
254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони, які беруть участь у
справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або
частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Н.О.Семенчук