ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" листопада 2007 р.
Справа  № 22/305-07-6989

За позовом Приватного підприємства "ТАГЕТИС";

3-тя особа позивача: Одеська міська рада;

до відповідача Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради;

про визнання укладеним договір, визнання права власності та зобов’язання вчинити певні дії

Суддя Торчинська Л.О.

Представники:

Від позивача: Фірсов Д.О.- представник за довіреністю №б/н від 22.09.2007р.;

Від відповідача: Глазов О.О.- представник за довіреністю № 01-13/11070 від 16.10.2007р.;

Від 3-тьої особи: не з’явився;

СУТЬ СПОРУ: позивач –Приватне підприємство «Тагетис», звернувся із позовом до відповідача –Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, про зобов’язання відповідача вчинити певні дії.

Ухвалою господарського суду від 02.11.2007р. було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Одеську міську раду.

Згідно заяви про уточнення позовних вимог, позивач уточнив свій позов та просив суд: визнати укладеним договір купівлі-продажу нежилого приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а, за ціною 53166,28 грн. з ПДВ між позивачем та відповідачем від імені Одеської міської ради; визнати право власності за позивачем на нежиле приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а та зобов’язати відповідача укласти з позивачем договір дарування об’єкта нерухомості, належного позивачу, а саме нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 183,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Средньофонтанська, 19-б.

Позивач –Приватне підприємство «Тагетис», позовну заяву підтримує, на своїх вимогах наполягає.

Відповідач –Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, згідно пояснень, проти позову заперечує.

Представник третьої особи –Одеської міської ради, у судове засідання не з’явився, відзиву на позов надано не було, причини неявки суду на повідомлялися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у справі, суд встановив:

Згідно рішення Одеської міської ради № 852-V від 26.01.2007р., відповідачу було доручено укласти з позивачем договір дарування з метою прийняття у дар об’єкта нерухомості, належного позивачу, а саме нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 183,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Средньофонтанська, 19-б. Також відповідачу було доручено укласти з позивачем договір купівлі-продажу нежилого приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а, за ціною 53166,28 грн. з ПДВ, де ціна продажу встановлена у розмірі різниці між вартістю нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 183,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Средньофонтанська, 19-б та вартості нежилого приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а.

Позивач вважає, що на виконання рішення Одеської міської ради № 852-V від 26.01.2007р. він повинен був купити у Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради нежиле приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а і в свою чергу подарувати Представництву по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради нежиле приміщення 1-го поверху, загальною площею 183,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Средньофонтанська, 19-б.

Позивач також зазначив, що з урахуванням домовленості між ним та Одеською міською радою і відповідачем, він сплатив вартість об’єкта купівлі-продажу, вселився у приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а та готов був підписати з відповідачем договір купівлі-продажу, який фактично був виконаний та укласти договір дарування.

Проте, відповідач відмовився від підписання договору купівлі-продажу і договору дарування, мотивуючи це тим, що нежиле приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а є пам'яткою культурної спадщини і згідно Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам’яток (об’єктів) культурної спадщини» від 01.02.2005р. не підлягає відчуженню.

За таких обставин, позивач вважає, що відмова відповідача від укладення договору дарування, договору купівлі-продажу, порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, так як нежиле приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а, не є пам'яткою культурної спадщини, така відмова суперечить загальним засадам цивільного законодавства, положенням ст. ст. 525, 526 ЦК України, в зв’язку з чим позивач з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся до господарського суду із позовом для захисту своїх прав і охоронюваних законом інтересів.

В заперечення на позов відповідач зазначив, що нежиле приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а є пам'яткою культурної спадщини і згідно Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам’яток (об’єктів) культурної спадщини»від 01.02.2005р. не підлягає відчуженню.

Також відповідач зазначив, що він укладає договори за дорученням Одеської міської ради від її імені, а відповідно, відповідачем по цій справі повинна бути Одеська міська рада. При цьому, відповідач зазначив, що такий спір повинен вирішуватися в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, відповідним адміністративним судом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, які приймали участь у справі, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з’ясування і доведеність, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Тагетис»за наступних обставин.

Згідно ст. ст. 1, 2 ГПК України, право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації та інші юридичні особи у випадку порушення їх прав чи охоронюваних законом інтересів, а господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств і організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладені, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав.

Згідно постанови Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 27 березня 2007 року, вирішення справ, у яких предметом спору є спір про право, не належить до компетенції адміністративних судів.

Враховуючи, що дійсний спір виник безпосередньо при укладені договору, стосується права позивача на придбання майна у власність та захисту права власності, враховуючи, що позивач не оскаржує дії чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень, чи його рішень, господарський суд вважає, що дійсний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства і не приймає зауваження відповідача, що дійсний спір повинен вирішуватися в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України відповідним адміністративним судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цивільного кодексу України, цивільні права та обов’язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»встановлено, що місцеве самоврядування в Україні –це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об’єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Тобто, рішення Одеської міської ради № 852-V від 26.01.2007р. видане у спосіб та в межах визначеної законом компетенції.

Згідно ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»акти ради прийняті в межах наданих її повноважень, є обов’язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об’єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Отже, рішення Одеської міської ради № 852-V від 26.01.2007р. повинно було бути виконаним як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача. При цьому цим рішенням було доручено відповідачу укласти з позивачем договір купівлі-продажу та прийняти від позивача у дар нежиле приміщення 1-го поверху, загальною площею 183,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Средньофонтанська, 19-б, а відповідно судом не приймається до уваги ствердження відповідача, що відповідачем по цій справі повинна бути Одеська міська рада.

Крім того, згідно положення про Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 20-V від 27.06.2006р. Представництво є виконавчим органом Одеської міської ради, наділеним повноваженнями щодо  управління комунальною власністю територіальної громади міста. До функцій Представництва відносяться повноваження з організації та проведення приватизації, продажу комунальної власності територіальної громади міста. При цьому Представництво здійснює повноваження власника майна у процесі приватизації та відчуження, здійснює приватизаційну підготовку, укладає договори купівлі-продажу.

Як свідчать матеріали справи, кожна із сторін прийняла на себе зобов’язання, що випливають з виконання рішення Одеської міської ради № 852-V від 26.01.2007р. Так, позивач сплатив вартість об’єкту купівлі-продажу, що підтверджується відповідним платіжним дорученням, при цьому, позивач фактично вступив у володіння об’єктом купівлі-продажу, тобто відбулося фактичне виконання договору.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити його вартість.

Враховуючи те, що на виконання рішення Одеської міської ради № 852-V від 26.01.2007р. відбулося фактичне виконання договору –позивач фактично вступив у володіння об’єктом купівлі-продажу та сплатив його вартість, суд задовольняє вимогу позивача про визнання укладеним договір купівлі-продажу нежилого приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а, за ціною 53166,28 грн. з ПДВ між позивачем та відповідачем від імені Одеської міської ради. При цьому, суд не приймає зауваження відповідача, що нежиле приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а є пам'яткою культурної спадщини і згідно Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам’яток (об’єктів) культурної спадщини» від 01.02.2005р. не підлягає відчуженню, так як це спростовується висновком № 01-09/384 від 16.04.2007р. Управління з питань охорони об’єктів культурної спадщини, в якому вказано, що будівля по вул. Рішельєвська, 62-а, в якому розташоване нежиле приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., не включена до переліку пам’яток архітектури і містобудування та історії культури м. Одеси.

Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи, що відбулося фактичне виконання договору –позивач фактично вступив у володіння об’єктом купівлі-продажу та сплатив його вартість, судом було задоволено вимогу позивача про визнання укладеним договір купівлі-продажу, відповідач не визнає право власності позивача, що виражається у відмові від свого обов’язку на підписання договору купівлі-продажу, суд визнає право власності за позивачем на нежиле приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а.

З урахуванням того, що підставою для придбання позивачем у власність за договором купівлі-продажу нежилого приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а, є укладення договору дарування з метою прийняття відповідачем у дар від позивача нерухомого майна, належного позивачу, а саме нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 183,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Средньофонтанська, 19-б, але відповідач від укладення цього договору ухиляється, суд зобов’язує відповідача укласти з позивачем договір дарування об’єкта нерухомості, належного позивачу, а саме нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 183,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Средньофонтанська, 19-б.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовну заяву Приватного підприємства «Аконіт-1» задовольнити повністю.

2.           Визнати укладеним договір купівлі-продажу нежилого приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а, за ціною 53166,28 грн. з ПДВ між Приватним підприємством «Тагетис»(65026, м. Одеса, вул. Грецька, 26/28, кв. 33, ) та Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1) від імені Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Думська, 1).

3.          Визнати право власності за Приватним підприємством «Тагетис»(65026, м. Одеса, вул. Грецька, 26/28, кв. 33, ) на нежиле приміщення 1-го поверху, площею 110,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 62-а.

4.          Зобов’язати Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1) укласти з Приватним підприємством «Тагетис»(65026, м. Одеса, вул. Грецька, 26/28, кв. 33, ) договір дарування об’єкта нерухомості, належного Приватному підприємству «Тагетис»(), а саме нежилого приміщення 1-го поверху, загальною площею 183,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Средньофонтанська, 19-б.

3.          Стягнути з Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1) на користь Приватного підприємства «Тагетис»(65026, м. Одеса, вул. Грецька, 26/28, кв. 33, ) держмито у сумі 85 /вісімдесят п’ять/ грн. 00 коп. та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у сумі 118 /сто вісімнадцять/ грн. 00 коп.

Рішення суду набуває законної сили в порядку ст.85 ГПК України.

Накази видати в порядку ст. 116 ГПК.

Рішення підписано 19.11.2007р.

Суддя                                                                                       Торчинська Л.О.