ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.11.2007  року                                                            Справа № 3/28(13/236)

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі:

головуючого судді                      Бородіної Л.І.

суддів                                          Іноземцевої Л.В.

Якушенко Р.Є.

Склад судової колегії призначений розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 13.08.2007.

При секретарі

судового засідання                   Мартинцевій Н.М.

та за участю представників сторін:

від позивача                                      Селезньов А.В., за дов. від 20.06.2007 № 84

від І-го відповідача               не прибув

від ІІ-го відповідача              не прибув

Розглянувши

апеляційну скаргу                      Товариства  з обмеженою відповідальністю Завод

„АкваПЛАСТ”, м.Кремінна Луганської області

на рішення

господарського суду                  Луганської області

від 18.07.2007

у справі                                       № 3/28(13/236) (головуючий суддя Доманська М.Л.,

судді Лісовицький Є.А., Зюбанова Н.М.)

за позовом                                    Товариства  з обмеженою відповідальністю Завод

„АкваПЛАСТ”, м.Кремінна Луганської області

до І-го відповідача                     Товариства  з обмеженою відповідальністю

Науково-виробничого підприємства

„Нафтохімекологія”, м.Лисичанськ Луганської області

до ІІ-го відповідача                     Приватного підприємства „Секьюріті бізнес компані”,

м.Сєвєродонецьк Луганської області

про                                          стягнення 122000 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду      Луганської  області  від 18.07.2007 у справі                    № 3/28(13/236) відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Заводу „АкваПЛАСТ”, м.Кремінна Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства                   (ТОВ НВП) „Нафтохімекологія”, м.Лисичанськ Луганської області та Приватного підприємства (ПП) „Секьюріті бізнес компані”, м.Сєвєродонецьк Луганської області, про стягнення збитків у сумі 122000 грн.

Рішення суду з посиланням на статтю 35 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), рішення господарського суду Луганської області від 26.06.2006 по справі № 14/336пн мотивоване доведеністю протиправності поведінки відповідачів, яка виявилася в порушенні права позивача користуватися орендованим приміщенням до закінчення строку договору оренди та  у невиконанні ухвали господарського суду Луганської області від 12.08.2005 у справі № 14/336пн про заборону відповідачам здійснювати дії з недопущення працівників ТОВ Заводу „АкваПЛАСТ” на їх робочі місця, розташовані за адресою: м.Лисичанськ, вул.Свердлова, 416.

Разом з тим, місцевий господарський суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту заподіяння йому збитків внаслідок протиправних дій відповідачів, наявності причинного зв”язку між поведінкою відповідачів та збитками, вини відповідачів у заподіянні збитків позивачеві.

ТОВ Завод „АкваПЛАСТ” (позивач у справі) не погодилось з рішенням господарського суду та подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 18.07.2007 у справі № 3/28(13/236); у разі встановлення судом факту наявності договірних відношень між ТОВ НВП „Нафтохімекологія” та ПП „Секьюріті бізнес компані” прийняти рішення про стягнення з ТОВ НВП „Нафтохімекологія” та ПП „Секьюріті бізнес компані” солідарно на користь ТОВ Заводу „АкваПЛАСТ” збитків у розмірі 122000 грн.; у разі не встановлення судом факту наявності договірних стосунків між ТОВ НВП „Нафтохімекологія” та ПП „Секьюріті бізнес компані” –прийняти рішення про стягнення з ПП „Секьюріті бізнес компані” на користь ТОВ Заводу „АкваПЛАСТ” збитків у розмірі 122000 грн., як єдиної особи, винної в порушенні права позивача.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказує на невідповідність висновку суду про встановлений факт укладення між відповідачами у справі договору на охорону об”єкта фактичним обставинам справи, оскільки, на його думку, цей договір укладений неуповноваженою особою з боку ТОВ НПП „Нафтохімекологія”. У зв”язку з цим позивач вважає, що судом першої інстанції не з”ясовано підстав, чому ІІ-й відповідач не допускав робітників позивача на їх робочі місця. Крім того, на думку заявника скарги, суд дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем вини відповідачів у заподіянні збитків у вигляді витрат на оплату праці робітників, які фактично не працювали у зв”язку з недопущенням їх до своїх робочих місць ІІ-м відповідачем.

Крім того, в апеляційній скарзі позивачем заявлено клопотання про  витребування від прокуратури м.Лисичанська матеріалів перевірки Лисичанського МВ УМВС за заявою від 05.07.2005 директора ТОВ ”АкваПЛАСТ” Селезньова А.В. про незаконні дії Сумского В.І. щодо недопущення працівників заводу до орендуємих приміщень та про  витребування від ДПІ у м.Лисичанську відомостей про отримання доходів перелічених ним осіб у ІІ-му кварталі 2004 року згідно „Податковому розрахунку суми доходу,  нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них доходу” (Форма 1 ДФ) та яке підприємство (його назва та місцезнаходження) здавало вказану звітність.

Названі клопотання відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції, оскільки заявником не доведено які саме факти та якими документами повинні підтвердити витребувані матеріали та не надано доказів звернення з аналогічним клопотанням до суду  першої інстанції, тоді як суд апеляційної інстанції згідно частини 1 статті 101 ГПК України обмежений в прийнятті додаткових доказів, які можуть бути прийняті судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежать від нього. Заявник такого обгрунтування суду апеляційної інстанції не надав.

Відповідачі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать повідомлення про вручення їм поштових відправлень, відповідно, 29.10.2007 та 30.10.2007 (т.ІІІ, а.с.115, 116), проте не скористалися своїм правом на участь у судовому процесі, відзиви на апеляційну скаргу не надали.

Заслухавши доводи і пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з”ясування місцевим судом обставин справи, апеляційний господарський суд

В С Т А Н О В И В :

30.09.2004 між ТОВ Завод „АкваПЛАСТ” та ТОВ  НПП „Нафтохімекологія”  укладений договір № А-040930 оренди офісного приміщення, згідно з яким орендодавець (І-й відповідач) передав, а орендар (позивач у справі) прийняв в оренду нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м.Лисичанськ, вул.Свердлова, 416 згідно плану орендуємої площі (додаток № 1 до договору) за актом приймання-передачі від 01.10.2004 (т.І, а.с.127-130).

Строк дії договору встановлений пунктом 1.3 договору з 01.10.2004 по 31.10.2005

Рішенням господарського суду Луганської області від 26.06.2006 у справі                   № 14/336пн встановлений факт зміни строку дії договору з 01.10.2004 до 29.09.2005 згідно з додатковою угодою до договору від 30.09.2004 (т.І, а.с.66, 67).

14.06.2005 між ТОВ НПП „Нафтохімекологія” та ПП „Секьюріті бізнес компані” укладений договір про охорону офісного приміщення ТОВ НПП „Нафтохімекологія”, розташованого за адресою: м.Лисичанськ, вул.Свердлова, 416 (т.І, а.с.131,132).

Листом від 15.06.2005 ТОВ НПП „Нафтохімекологія” повідомило ТОВ Завод „АкваПЛАСТ” про припинення дії договору оренди офісного приміщення від 30.09.2004 № А-040930, як нікчемного, та заявило вимогу звільнити займані приміщення протягом 5 днів (т.ІІ, а.с.39).

ТОВ Завод „АкваПЛАСТ” звернулося до господарського суду Луганської області з позовом про визнання права на оренду нежитлових приміщень за договором від 30.09.2004 № А-040930 та зобов”язання ТОВ НПП „Нафтохімекологія” усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування орендованим приміщенням.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 12.08.2005 у справі                  № 14/336пн, порушеній за названим вище позовом, в якості заходів до забезпечення позову заборонено ТОВ НПП „Нафтохімекологія” та ПП „Секьюріті бізнес компані” здійснювати дії з недопущення працівників ТОВ Завод „АкваПЛАСТ”  на їх робочі місця, розташовані за адресою: м.Лисичанськ, вул.Свердлова, 416 (т.І, а.с.23).

Рішенням господарського суду Луганської області від26.06.2006 у справі                     № 14/336пн провадження у справі в частині позовних вимог про визнання права ТОВ Завод „АкваПЛАСТ”  на оренду нежитлових приміщень  припинено відповідно до пункту 1 статті 80 ГПК України, оскільки суди не розглядають справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. В решті вимог відмовлено у зв”язку з тим, що після закінчення строку дії договору оренди –29.09.2005 позивач вже не є орендарем та не може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування орендованим приміщенням (т.І, а.с.66, 67).

10.05.2006 ТОВ Завод „АкваПЛАСТ”  звернулося до господарського суду Луганської області з позовом  про  стягнення з ТОВ НПП „Нафтохімекологія” та ПП „Секьюріті бізнес компані” солідарно збитки у розмірі 122000 грн. (т.І, а.с.2, 3).

В обгрунтування заявленого позову позивач, посилаючись на статті 22, 623 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), зазначив, що в результаті неправомірних дій відповідачів по невиконанню ухвали господарського суду Луганської області від 12.08.2006 у справі № 14/336 виробничо-господарська діяльність позивача в період липня-жовтня 2005 року була зупинена.

Рішенням господарського суду Луганської області від 18.07.2007 у справі                     № 3/28(13/236) відмовлено у задоволенні позову з підстав, викладених вище (т.ІІІ, а.с.82-87).

Перевіривши  матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення господарського суду відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим скасуванню не підлягає з огляду на наступне.

Предметом даного спору є матеріально-правова вимога ТОВ Заводу „АкваПЛАСТ”  про стягнення з ТОВ НПП „Нафтохімекологія” та ПП „Секьюріті бізнес компані” збитків у сумі 122000 грн. відповідно до статті 623 ЦК України, у т.ч. 54286 грн. витрат на оплату праці в період липня до вересня 2005 року працівників, які не допускалися на свої робочі місця, 2214 грн. фінансової санкції, яку позивач сплатив за несвоєчасну сплату податку на прибуток за ІІ-й квартал 2005 року та 65500 грн. упущеної вигоди.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов”язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції між позивачем та І-м відповідачем мали місце договірні стосунки –договір про оренду офісного приміщення, між позивачем та ІІ-м відповідачем будь-які договірні стосунки були відсутні.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов”язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання (неналежне виконання).

Згідно з вимогами пункту 4 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов”язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у  результаті  порушення  її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у зв”язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи,  які  особа  могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Боржник, який  порушив  зобов'язання,  має  відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов”язання доказується кредитором, а при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (стаття 623 ЦК України).

Обов”язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов”язання, що випливає з договору (статті 611, 623 ЦК України) відрізняється  від позадоговірної  шкоди, тобто від зобов”язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (стаття 82 ЦК України).

Проте, позивачем нормативно не обгрунтовані підстави заявлених вимог про відшкодування збитків з ІІ-го відповідача, з яким у нього були відсутні договірні стосунки.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи, шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв”язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушення.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність позивачем факту заподіяння йому збитків внаслідок протиправних дій відповідачів, наявності причинного зв”язку  між поведінкою відповідачів  та збитками, вини відповідачів у заподіянні збитків позивачеві.

Так, по-перше, позивачем не надано суду належних доказів понесення витрат, пов”язаних з виплатою заробітної плати за час простою відповідно до статті 113 Кодексу законів України про працю, а саме:

- не доведено наявності самого факту простою за спірний період (не надано відповідних табелів виходу на роботу працівників з відображенням часу простою, зокрема, в період з 05.07.2007 по 29.09.2007);

- не доведено факту виплати заробітної плати саме за час простою  (в платіжних відомостях на виплату заробітної плати за липень-вересень 2005 року не відображено, що ця заробітна плата сплачується за час простою –т.І, а.с.68-70; на надано відповідних наказів щодо сплати заробітної плати за час простою тощо);

- не підтверджено документально які саме робітники на які робочі місця, коли та у зв”язку з чим не допускались; надані позивачем на запит місцевого господарського суду акти від 11.07.2005, 12.07.2005, 27.07.2005, 23.08.2005 не містять відповідних відомостей та не є належним доказом недопуску відповідачами у справі  робітників позивача у період з 05.07.2005 по 29.09.2005.

По-друге, як було вказано вище, при визначенні упущеної вигоди (неодержаних доходів) враховуються вжиті кредитором заходи для їх одержання (стаття 623 ЦК України).  При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби зобов”язання було виконано боржником належним чином. Нічим не підтверджені розрахунки кредитора про можливі доходи не можуть братися судом до уваги. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які кредитор поніс би, якби не відбулося порушення права. Обгрунтування і доказування розміру збитків здійснюється кредитором. Така вимога обумовлена основною спрямованістю інститутів цивільно-правової відповідальності саме на відшкодування збитків. Нездатність кредитора обгрунтувати вимоги про відшкодування упущеної вигоди є підставою для суду для відмови в задоволенні таких вимог.

Доводи позивача в обгрунтування розрахунку суми 56500 грн. упущеної вигоди про те, що аналогічна сума була отримана ним в якості прибутку як у І-му так і у ІІ-му кварталі 2005 року не є належним доказом упущеної вигоди у цій же сумі в ІІ-му кварталі 2005 року. Позивачем не доведено суду які реальні доходи він мав отримати у спірному періоді, які ним вживалися заходи щодо одержання цих доходів та які  здійснювались з цією метою приготування.

По-третє, позивачем не доведений факт понесення ним збитків  у вигляді сплати штрафних санкцій з податку на прибуток у сумі 2147 грн. 80 коп. та вини відповідачів у нарахуванні податковим органом цього штрафу за затримку на 1 календарний день граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов”язання, оскільки:

- згідно податкового повідомлення-рішення Рубіжанської ОДПІ від 19.09.2005     № /0 позивача зобов”зано  сплатити штраф  у сумі 2020 грн. 00 коп.               (т.І, а.с.33);

- в якості доказу фактичної сплати цього штрафу позивачем надане платіжне доручення від 22.09.2005 № 279 про сплату 2147 грн. 80 коп. податку на прибуток за              ІІ-й квартал 2005 року,

тобто назване платіжне доручення не є належним доказом факту сплати штрафу.

Крім того, позивачем не доведено яким чином, якими діями відповідачі перешкоджали своєчасній сплаті позивачем податку на прибуток.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У даному випадку скаржником не доведено, що він поніс збитки, у тому числі з вини відповідачів, не надано доказів здійснення протиправних дій відповідачами протягом  всього спірного періоду –з 05.07.2005 по 29.09.2005, що свідчить про необгрунтованість вимог ТОВ Заводу „АкваПЛАСТ” про стягнення збитків та є підставою у відмові в задоволенні таких вимог.

За таких обставин доводи апеляційної скарги відхиляються судовою колегією апеляційного господарського суду за необгрунтованістю та безпідставністю. Рішення господарського суду Луганської області відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.99, 101, п.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний  господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Заводу „АкваПЛАСТ”, м.Кремінна Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 18.07.2007 у справі № 3/28(13/236) залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 18.07.2007 у справі                    № 3/28(13/236) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку у місячний строк до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                       Л.І.Бородіна

Суддя                                                                              Л.В.Іноземцева

Суддя                                                                              Р.Є.Якушенко

Надруковано 6 примірників:

1-          до справи

2-          позивачу

3-          І-му відповідачу

4-          ІІ-му відповідачу

5-          ГСЛО

6-          до наряду

Внесено