ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2007 р.
№ 11/286

Вищого господарського суду України у складі колегії суддів:

головуючого:
Панової І.Ю.

суддів:
Заріцької А.О.

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

на ухвалу

господарського суду Дніпропетровської області від 6 березня 2007 року

у справі
господарського суду
№ 11/286
Дніпропетровської області

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротехконтракт»

до

відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

про
стягнення 484 722,25 грн.

за участю представників сторін:

ТОВ «Дніпротехконтракт» - Рязанцев С.А.,

ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» - Чобанюк Т.М.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 26 червня        2001 року у справі № 11/286 позов товариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислової компанії «Дніпротехконтракт»(далі -                             ТОВ «Дніпротехконтракт») до відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»(далі –ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат») задоволено та стягнуто з                            ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»на користь                      ТОВ «Дніпротехконтракт»471 742 грн. основного боргу, 12 979,25 грн. річних, 1 700 грн. державного мита та 69 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення набрало законної сили, на його виконання 26 червня 2001 року видано наказ. Відділом державної виконавчої служби в Інгулецькому районі, м. Кривий Ріг постановою від           9 серпня 2001 року було відкрито виконавче провадження.

Постановою державного виконавця від 10 вересня 2001 року виконавче провадження по примусовому виконанню наказу зупинено на підставі             ст.ст. 34-36, 64 Закону України "Про виконавче провадження".

8 лютого 2007 року ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»у порядку ст. 117 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про визнання наказу арбітражного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2001 року у справі № 11/286  таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 6 березня 2007 року ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» у задоволенні заяви відмовлено.

В обґрунтування ухвали суд послався на ст. 36 Закону України “Про виконавче провадження” та зазначив, що після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець зобов’язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою, або за заявою стягувача.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач у справі подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме:         ст.ст. 14, 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ (з змінами і доповненнями) (далі –Закон) та ст. 598 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), просить оскаржувану ухвалу скасувати, а заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню –задовольнити.

У судовому засіданні 27 листопада 2007 року було оголошено перерву до 11 грудня 2007 року 12 години 45 хвилин.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Касаційна скарга на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 6 березня 2007 року розглядається в межах вимог касаційної скарги.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначає, що позивач, як конкурсний кредитор по стягненню заборгованості, що утворилася до порушення провадження у справі про банкрутство, не звертався до господарського суду із заявою про визнання його кредитором                       ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», а тому дана заборгованість вважається погашеною на підставі ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, оголошення про порушення справи про банкрутство відповідача було опубліковано в газеті «Голос України»           № 45 11 березня 2006 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від                     1 лютого 2005 року у справі № Б29/21/05 порушено справу про банкрутство ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»(т. 1 а.с. 11), а ухвалою суду від 10 серпня 2006 року - затверджено реєстр кредиторів, відповідно до якої вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в строк встановлений для їх подання, вважаються погашеними.

Згідно з п. 15 ст. 11 Закону про банкрутство після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов’язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до ст. 14 Закону.

Статтею 14 вищевказаного Закону передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникають до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Правові наслідки неподання заяви з грошовими вимогами до боржника у передбачений строк встановлені ч. 2 ст. 14 Закону, відповідно до якої вимоги конкурсних кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі якою затверджує реєстр вимог кредиторів, а зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Грошові вимоги позивача у справі –ТОВ «Дніпротехконтракт»до відповідача підтверджені рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2001 року і виникли до 1 лютого 2005 року, тобто до дня порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», а тому грошові вимоги                            ТОВ «Дніпротехконтракт» відповідно до ст. 1 Закону є конкурсними.

Наявність судового рішення та наказу про його виконання не звільняло позивача від обов’язку звернення із заявою про визнання його грошових вимог до боржника.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від                   16 листопада 2006 року провадження у справі про банкрутство відповідача припинено у зв'язку із затвердженням між боржником та кредиторами мирової угоди (т. 1 а.с.16).

Таким чином, заборгованість відповідача у справі вважається погашеною на підставі ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство, у зв'язку з чим підстави для здійснення виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 26 червня 2001 року № 11/286 відсутні.

Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали вимог ст. 598 ЦК України є обгрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом.

Поряд із Законом України “Про виконавче провадження” до виконавчого провадження підлягає застосуванню Закон України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

В силу ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Отже, до відносин, які мали місце в справі про банкрутство, норми ГПК України застосовуються з урахуванням особливостей Закону про банкрутство, як спеціального нормативно-правового акта.

В даному випадку Закон про банкрутство встановлює додаткові підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема, в зв'язку з припиненням грошових зобов’язань в силу закону відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство, у зв’язку з чим ст. 117 ГПК України підлягає застосуванню з урахуванням особливостей Закону про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, також і з інших причин.

До таких інших підстав слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону про банкрутство.

За приписами ст. 1 цього Закону погашеними визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов'язання або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до Закону про банкрутство вважаються погашеними.

Отже, у справі про банкрутство вимоги кредиторів є погашеними внаслідок оплати боргу; обміну вимог кредиторів на активи боржника та (або) його корпоративні права; прощення; новації (укладання мирової угоди у справі про банкрутство), а також застосування граничного строку для подання заяви з вимогами до боржника, встановленого ч. 2 ст. 14, ч. 5 ст. 31 Закону про банкрутство.

Враховуючи наведене, наказ господарського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2001 року у даній справі є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимоги ТОВ «Дніпротехконтракт», які підтверджені рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 26 червня        2001 року у справі № 11/286 та цим наказом, є погашеними на підставі ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в постанові від 2 жовтня 2007 року у справі № 6/73.

Враховуючи зазначене, оскільки підстави для поновлення виконавчого провадження відсутні, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Дніпропетровської області не відповідає вимогам закону.

З аналізу ст. 117 ГПК України вбачається, що у разі якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

З огляду на викладене, Вищий господарський суд України вважає ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 6 березня              2007 року у справі № 11/286 помилковою та такою, що підлягає скасуванню з прийняттям у справі нового рішення про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2001 року у справі № 11/286 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 1115, 1119-11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 6 березня 2007 року у справі № 11/286 скасувати.

Визнати наказ арбітражного суду Дніпропетровської області від             26 червня 2001 року у справі № 11/286  таким, що не підлягає виконанню.

Головуючий                                                                       І.Ю. Панова

Судді                                                                                   А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич