ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" вересня 2007 р.
Справа  № 3/226-07-6346

За позовом:  Дочірнього підприємства "Агрофірма"БАЙС-АГРО" Комерційно-виробничої фірми "БАЙС"

До відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Степана Олійника"

Про: стягнення 83914,29 грн.

Суддя  Д’яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Дочірнє підприємство "Агрофірма "БАЙС-АГРО" Комерційно-виробничої фірми "БАЙС" звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Степана Олійника" основну заборгованість в розмірі 65600 грн., суму пені в розмірі 9778,13 грн., 3% річних у розмірі 1707,36 грн., суму інфляційних у розмірі 6828,80 грн., посилаючись при цьому на невиконання відповідачем грошових зобов’язань за договором на проведення сільськогосподарських робіт №10/10-2006 від 10.10.2006р.

Відповідач в судові засідання не з’явився, витребувані судом документи не надав, своє право на захист не використав хоча і був повідомлений про дати судових засідань належним чином, у зв’язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

10 жовтня 2006 року між Дочірнім підприємством "Агрофірма "БАЙС-АГРО" Комерційно-виробничої фірми "БАЙС"  (Виконавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Степана Олійника" (Замовник) було укладено Договір на проведення сільськогосподарських робіт №10/10-2006 (далі за текстом – Договір), згідно якого Замовник доручив, а Підрядник прийняв на себе зобов’язання по виконанню робіт по збиранню врожаю сільськогосподарських культур на землях Замовника загальною площею 660 Га на загальну суму 105600 грн., у тому числі ПДВ. Оплата здійснюється за фактично виконану роботу. Після виконання окремого виду робіт складається акт приймання –передачі. Оплата за фактично виконану роботу проводиться в 5-ти денний термін з моменту підписання  акту виконаних робіт.

12.12.2006р. представниками сторін складено акт приймання-передачі по виконанню сільськогосподарських робіт по договору №10/10-2006 від 10.12.2006р., проведених на території 660 Га на загальну суму 105600 грн.

Відповідач виконав свої договірні зобов’язання частково, сплативши 05.06.2007р. суму в розмірі 40000 грн., порушивши при цьому строк розрахунків, на момент вирішення спору за ним рахується заборгованість з основному боргу у розмірі 65600 грн., що обумовило дії позивача по зверненню до господарського суду Одеської області за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представник позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України  передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які  боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача щодо сплати Відповідачем суми пені, 3% річних, суми штрафу за Договором на проведення сільськогосподарських робіт №10/10-2006 від 10.10.2006р., вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача суми основного боргу у розмірі 65600 грн., суму пені в розмірі 9778,13 грн., 3% річних у розмірі 1707,36 грн., суму інфляційних у розмірі 6828,80 грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита в сумі 839,14грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.  44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Степана Олійника" (Одеська область, Миколаївський район, с. Левадівка), р/р 26008307 в ОФ МКБ м. Одеси, МФО 328812, ) на користь Дочірнього підприємства "Агрофірма"БАЙС-АГРО" Комерційно-виробничої фірми "БАЙС" (Черкаська область, Уманський район, с. Бабанка, вул. Леніна, 1) р/р 5660 у відділенні Промінвестбанку України в м. Умань, МФО 354381, ) суму основного боргу у розмірі 65600 (шістдесят п’ять тисяч шістсот) грн., 9778 (дев’ять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 13 коп. пені, 1707 (тисяча сімсот сім) грн. 36 коп. 3% річних, 6828 (шість тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 80 коп. інфляційних, 839 (вісімсот тридцять дев’ять) грн. 14 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн.  витрат на ІТЗ судового процесу.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя