СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.07                                                                                 Справа № 5/519.

Суддя господарського суду Луганської області Закропивний О.В., при секретарі Монастирському Д.Д. розглянувши матеріали справи за позовом:

закритого акціонерного товариства «Кондрашівський піщаний кар’єр»(смт. Петрівка, Станично-Луганського району, Луганської області, вул. Центральна, 29, код 05383566) до дочірнього підприємства «Луганський облавтодор»ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»(м. Луганськ, вул. Лінія залізниці, 9, код 31995774);

за участю представників сторін:

від позивача –Дуднік Л.А. (довіреність № 438 від 27.08.07.);

від відповідача – Крупник О.М. (довіреність № 30/07 від 15.01.07.);

про стягнення 26122,76 грн., –

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: закритим акціонерним товариством «Кондрашівський піщаний кар’єр»заявлено позовні вимоги до дочірнього підприємства «Луганський облавтодор»ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»про стягнення заборгованості за поставлений пісок в сумі 22650,38 грн., збитків в сумі 2500 грн.,  інфляційних витрат в сумі 641 грн. та трьох відсотків річних в сумі 331,38 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в частині стягнення 3834,42 грн. та надав до суду документи, які підтверджують сплату відповідачем основної суми заборгованості в розмірі 22650,38 грн. після подачі позовної заяви та порушення провадження у справі.

Відповідач відзивом на позовну заяву та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги в частині основної заборгованості визнав повністю та підтвердив факт сплати основної заборгованості після подачі позовної заяви. Вимоги щодо стягнення збитків інфляційних витрат та трьох відсотків річних ним не визнані з посиланням на недоведеність понесених витрат та невірне застосування строків стягнення заявленої заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.06. відповідач звернувся до відповідача з гарантійним листом № 2-13-3/2043 в якому просив відвантажити на його адресу 800 тон піску та гарантував його оплату протягом п’яти днів з момету його поставки.

В той же день позивач здійснив поставку піску відповідачу у вказаній кількості, що підтверджується накладною № 39809 від 20.12.06. та довіреністю про отримання піску представником відповідача ЯМЮ № 992916. Крім того, 20.12.06. відповідачу був наданий рахунок-фактура для оплати отриманого піску № 39809. на суму 22650,38 грн. Однак, оплату за отримані матеріальні цінності відповідач не здійснював до 25.09.07.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України господарські зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, за умовами договору та вимогами Господарського і Цивільного кодексів України у встановлений строк, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання, також, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. Тому, відповідачу на суму несплаченої частини заборгованості обґрунтовано і правильно нараховані інфляційні витрати в розмірі 641 грн. та 3% річних в розмірі 331,38 грн., які підлягають стягненню на користь позивача.

Крім того, в ході судового розгляду даної справи було встановлено, що з метою відновлення свого порушеного права, а саме стягнення з відповідача суми заборгованості шляхом підготовки та направлення позовних матеріалів до господарського суду, позивач, не маючи у штаті власних юрисконсультів, на платній основі звертався за юридичною допомогою до ТОВ «Юридична фірма «Можаєв та Партнери».

За рахунком-фактурою № СФ-0000001 від 04.07.07. позивач сплатив ТОВ «Юридична фірма «Можаєв та Партнери»за юридичні послуги 2400 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1658 від 26.09.07. факт надання послуг підтверджується підписаним представниками позивача та ТОВ «Юридична фірма «Можаєв та Партнери»акта здачі-прийому робіт № СФ-0000001 від 10.07.07.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що одним із правових наслідків порушення зобов’язання є відшкодування збитків.

Отже, суд вважає, що понесені позивачем витрати по отриманій юридичній допомозі в розмірі 2400 грн. є реальними збитками і підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та фактичних обставин справи, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими, однак такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 3372,38 грн.

Крім того, відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача покладаються господарські витрати, понесені позивачем, по сплаті держмита в сумі 260,23 грн. і 117,55 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського  процесуального кодексу України суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з дочірнього підприємства «Луганський облавтодор»відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»(м. Луганськ, Лінія залізниці, 9, код 31995774) на користь закритого акціонерного товариства «Кондрашівський піщаний кар’єр»(смт. Петрівка, Станично-Луганського району, Луганської області, вул. Центральна, 29, код 05383566) інфляційні втрати в сумі 641 грн., 3 % річних в сумі 331,38 грн., реальні збитки в сумі 2400 грн., витрати по сплаті держмита в сумі  260,23 грн. і 117,55 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –09.10.07.

Суддя                                                                                    О.В. Закропивний