ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2007 р.                                                                                Справа № 7/23-07

Суддя господарського суду Мінєєва Н.В.

при секретарі судового засідання Юрчак Л.C. , розглянувши матеріали справи

за позовом: Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м.Вінниця

до: Департаменту Охорони "Плюс", м.Вінниця

про стягнення 2164,71 грн.

За участю представників сторін:

позивача: Філіпова Л.Т. - головний спеціаліст відділу забезпечення, довіреність №01-08/9 від 12.01.2007 року;

відповідача: Крот О.М., довіреність №3 від 05.02.2007 року.

ВСТАНОВИВ :

Подано позов про стягнення 2164 грн. 71 коп. адміністративно-господарських санкцій, що нараховані відповідачу в зв`язку з порушенням останнім вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року (Закон) щодо забезпечення працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу робочих місць.

Ухвалою суду від 16.01.2007 року розгляд справи №7/23-07 було призначено на 05.02.2007 року.

Відповідач вимоги зазначеної ухвали не виконав, у т.р. не надав письмові пояснення / заперечення на позов.

За письмовим клопотанням сторін справа розглядається без здійснення технічної фіксації (звукозапису) судового процесу, що не суперечить ст.41 КАС України.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, судом встановлено, що відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік (форма №10-ПІ), середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу осіб складала 17 за звітній рік. Відповідно до вимог ст.19 Закону працевлаштуванню на підприємстві відповідача підлягають 1 інвалід. Всупереч цьому, серед штатних працівників відсутні особи, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність.

Окрім цього, з матеріалів справи, зокрема, листа Лівобережного міжрайонного центру зайнятості №02-04/111 від 25.01.2006 року вбачається, що у 2005 році відповідач не звертався з проханням у сприянні у працевлаштуванні інвалідів, у т.р. не подавав звіт до ЦЗ про наявність вільних робочих місць для працевлаштування зазначених осіб.

Статтею 20 Закону встановлено, що підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати за кожне  нестворене робоче місце для інваліда.

Таким чином, оскільки відповідач не забезпечив встановленого нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, а тому згідно ст.20 Закону України „Про основи соціальної захищеності  інвалідів в Україні” він зобов`язаний перерахувати  Вінницькому обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів кошти у розмірі  середньорічної  заробітної плати за 2005 рік за одне нестворене робоче місце для інваліда, що, відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік (форма №10-ПІ), складає 2164 грн. 71  коп.

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону сплату штрафних санкцій підприємства (об’єднання), установи і організації проводять  відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов’язкових платежів).

Відповідно до ст.71 КАС України, сторони, які беруть участь у справі,  обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідач на день судового засідання  не надав суду доказів проведення  розрахунків з позивачем, а тому позов  підлягає задоволенню в сумі 2164 грн. 71 коп. штрафних  санкцій на підставі ст.20 Закону України  „Про основи  соціальної захищеності  інвалідів  в Україні” .

Керуючись, ч.2 ст.218 ГК України, Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року, ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 111, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту Охорони "Плюс" (м.Вінниця, Хмельницьке шосе, 2а, кв.608, р/р 462 "Укрпромбанк", МФО 302515, )  в доход держбюджету м. Вінниці, р/рахунок 0002,код 21727686 в УДК у Вінницікій області,м.Вінниця,МФО 802015,призначення платежу 33449108;50070000;221 "Платежі до Фонду соціального захисту інвалідів")  2164 грн. 71 коп. адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінченя строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                    Мінєєва Н.В.