ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"12" грудня 2007 р.                                                  Справа № 8/278

10год.50хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі:

суддів                                 Оленич Т.Г., Фетисової І.А., Федоренко Ю.В.

при секретарі                         Віктор Т.О.

за участю представників

позивача:                              Мужикової Н.М. –заст..начальника юр.відділу, довір.пост.

№01.02-04/3185 від 31.10.07р.

відповідача:                         Гулий А.О. гол.спеціаліст юр.відділу, довір.пост. №01-

05/820 від 15.09.06р.

при участі прокурора прокуратури Чернігівської області   Єреп В.В.

розглянувши у судовому засіданні

позов  Першого заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації, вул..Шевченка, 7, м.Чернігів

до Чернігівської обласної ради, пр.Миру, 43, м.Чернігів

про скасування рішення від 24.05.07р.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови

ВСТАНОВИВ:

Першим заступником прокурора Чернігівської області в інтересах Чернігівської обласної державної адміністрації заявлено адміністративний позов  про скасування рішення Чернігівської обласної ради від 24.05.07р. “Про розмежування повноважень щодо управління та розпорядження об’єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області”. В судовому засіданні, яке відбулося  12.12.07р., позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить скасувати пункти 3 та 4 вищевказаного рішення. Фактично за своїм змістом дане уточнення є зменшенням позовних вимог, а тому, оскільки відповідно до ст.51 Кодексу адміністративного судочинства позивач вправі  в будь-який час до закінчення судового розгляду зменшити розмір позовних вимог, судом згадана заява приймається до розгляду і спір вирішується з її урахуванням.

В ході судового розгляду прокурор та позивач підтримали свої позовні вимоги з урахуванням поданого уточнення, та просили скасувати п.п.3 і 4 рішення від 24.05.07р.

Відповідач проти позову заперечує, стверджуючи, що приймаючи оспорюване рішення обласна рада діяла в межах своїх повноважень, з урахуванням вимог законів України. Крім того відповідач зазначає, що оспорюване рішення не зачіпає та не порушує права і охоронювані законом інтереси позивача, а також відповідач стверджує, що прокурор не навів достатніх правових підстав, виходячи із яких ним заявлений даний позов.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заперечення проти позову з мотивів, викладених у письмових поясненнях.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи прокурора, представників сторін, з’ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, дослідивши надані сторонами докази, суд ВСТАНОВИВ:

24 травня 2007р. на пленарному засіданні десятої сесії п’ятого скликання  Чернігівською обласною радою з метою врегулювання питання щодо управління підприємствами, установами, закладами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, визначення управлінських функцій між обласною радою, обласною державною адміністрацією та управлінням майна обласної ради, прийнято рішення “Про розмежування повноважень щодо управління та розпорядження об’єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області”,  відповідно до пунктів 3 і 4 якого позивачеві делеговані повноваження щодо управління підприємствами, установами, закладами, що є об’єктами права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, згідно з додатком №2, а також визначено, що до повноважень, які делеговані облдержадміністрації по управлінню комунальними підприємствами, закладами, установами, належать: затвердження організаційної структури, штатного розкладу та кошторису; укладення та розірвання контрактів з керівниками за дорученням обласної ради; погодження Статутів комунальних підприємств, закладів, установ та здійснення контролю за їх виконанням та дотриманням статутних вимог; здійснення контролю за фінансово-господарської діяльністю; у випадках, передбачених чинним законодавством, затвердження виробничо-фінансових планів та здійснення контролю за їх виконанням.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст..16 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є  рухоме  і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля,   природні   ресурси,   що   є   у   комунальній  власності територіальних  громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти  їхньої  спільної  власності,  що перебувають в управлінні районних  і  обласних  рад.

Відповідно до ст..327 Цивільного кодексу України майно, яке належить територіальній громаді, є комунальною власністю, управління яким здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею  органи місцевого самоврядування.

Згідно із ст.1 Закону України “Про місцеве самоврядування” право комунальної власності –це право територіальної громади володіти, користуватися та розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах, майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. За таких обставин, обласна рада, як орган місцевого самоврядування, що представляє спільний інтерес  територіальних громад сіл, селищ, міст, є уповноваженим органом на здійснення прав власника комунального майна.

Компетенція та повноваження обласних рад, як органів місцевого самоврядування,  визначена у ст.43 Закону України “Про місцеве самоврядування в України”, в п.п.20,27 ч.1 якої зазначено, що  виключно на пленарних засіданнях обласних рад вирішуються в установленому законом порядку питання щодо управління об’єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні обласних рад, а також  приймаються  рішення щодо делегування місцевим державним адміністраціям окремих повноважень обласних рад.

Повноваження та компетенція органів місцевих державних адміністрацій, яким є позивач у даній справі,  визначені у Законі України “Про місцеві державні адміністрації”.  Відповідно до ст.13 даного Закону  до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією України, належить  вирішення питань, в тому числі управління майном.  В силу ст.15 цього ж Закону в управлінні місцевих державних адміністрацій перебувають  об’єкти державної власності, передані їм в установленому законом порядку, а також об’єкти спільної власності територіальних громад у разі делегування місцевим державним адміністраціям районними чи обласними радами відповідних повноважень. Разом з тим, згідно зі ст.29 Закону України “Про місцеві державні адміністрації”   місцевими державними адміністраціями здійснюються повноваження, делеговані їм обласними чи районними радами відповідно до  Конституції України в обсягах і межах, передбачених ст.44 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.

В ст.44 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” наведений перелік повноважень обласних рад, які можуть бути делеговані обласній державній адміністрації.   Даний перелік є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає. Аналіз вказаної статті показує, що в ньому не передбачено право обласних рад на делегування місцевим державним адміністраціям повноважень щодо управління та розпорядження об’єктами спільної власності  територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Відповідно до ч.4 ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” управління об’єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що задовольняють спільні потреби територіальних громад,  від імені цих  територіальних громад здійснюють саме обласні ради.

За загальними правилами управління майном полягає у здійсненні юридичних та фактичних дій щодо розпорядження цим майном. Виходячи із змісту ст.317 Цивільного кодексу України зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження майном, а тому суд вважає, що управління майном є однією із складовою частин здійснення  правомочності власника. Згідно з ч.5 ст.60 Закону України “Про  місцеве самоврядування в Україні” саме органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об’єктами права комунальної власності, а тому і управління такими об’єктами має здійснюватися обласною радою, що і встановлено у п.20 ст.43 цього ж Закону.

Отже, виходячи із  приписів наведених вище  норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що обласні ради, як органи місцевого самоврядування, самостійно здійснюють повноваження по управлінню об’єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, і передача (делегування) таких повноважень іншим органам законодавством не передбачена.

За таких обставин суд приходить до висновку, що п.3 рішення Чернігівської обласної ради від 24.05.07р. “Про розмежування повноважень щодо управління та розпорядження об’єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області” не відповідає вимогам чинного законодавства.

Оскільки  чинним законодавством делегування обласною радою належних їй повноважень по управлінню об’єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області обласній державній адміністрації в цілому не передбачається,  суд приходить до висновку, що не можуть бути передані (делеговані) і окремі, визначені у п.4 спірного рішення,  повноваження по управлінню комунальними підприємствами, закладами, установами Чернігівської області. А тому, п.4 рішення  Чернігівської обласної ради від 24.05.07р. “Про розмежування повноважень щодо управління та розпорядження об’єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області” також не відповідає вимогам чинного законодавства.

Є безпідставними заперечення відповідача щодо пред’явлення даного позову Першим заступником прокурора Чернігівської області, оскільки відповідно до ст.19 Закону України “Про прокуратуру” предметом  нагляду прокурора  за додержанням і застосуванням законів є, в тому числі   відповідність   актів,  які  видаються  всіма  органами, підприємствами,  установами,  організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України  та чинним законам. Згідно ст.36-1 цього ж Закону представництво прокуратурою інтересів держави  в   суді  полягає  у  здійсненні  прокурорами  від  імені  держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва  у суді інтересів держави є  наявність  порушень  або  загрози  порушень економічних,  політичних  та  інших  державних інтересів внаслідок протиправних  дій  (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються  у  відносинах між ними або з державою. Оскільки процесуальним законом передбачено право прокурора звертатися до адміністративного суду із адміністративним позовом про захист прав та інтересів інших осіб, п.3 і п.4 оспорюваного рішення  стосуються, в тому числі,  прав та повноважень позивача в частині здійснення ним функцій по управлінню майном, що перебуває у спільної власності територіальних громад, суд вважає, що  заперечення відповідача в цій частині не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та відхиляються судом.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України “Про місцеве самоврядування в України”, Законом України “Про місцеве державні адміністрації”, Цивільним кодексом України, ст.ст.2,51,60,71,158,160-163,167,186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити  повністю.

Скасувати пункти 3 та 4 рішення Чернігівської обласної ради (десята сесія п’ятого скликання) від 24.05.07р. “Про розмежування повноважень щодо управління та розпорядження об’єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області”.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного  суду через господарський суд Чернігівської області в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у  двадцятиденний строк,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не  скасовано,  набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Судді                                                                  Т.Г.Оленич

І.А.Фетисова

Ю.В.Федоренко

Постанова в повному обсязі виготовлена та підписана 18 грудня 2007 року.

Судді                                                                  Т.Г.Оленич

І.А.Фетисова

Ю.В.Федоренко