ПОСТАНОВА

"24" жовтня 2007 р.
Справа № 12/11-70

15 год. 10 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання

Розглянувши матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стимул», м. Тернопіль

до відповідача: Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль

про: скасування податкового повідомлення-рішення від 17.07.2006р. №/0/51539.

За участю представників сторін:

позивача: Панчишин В.Б. –представник, довіреність №62 від 24.10.2007р.

відповідача: Ткач І.Я. –начальник юридичного відділу, довіреність №61298/7/10-015

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стимул», м. Тернопіль, надалі позивач, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль, про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.07.2006р. №/0/51539.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на правомірність включення суми податку на додану вартість до податкового кредиту, оскільки для цього були всі необхідні документи, які вимагаються Законом України «Про податок на додану вартість». В підтвердження викладеного додає Акт Тернопільської ОДПІ від 09.08.2006р. №23-430/30750336 «Про результати виїзної планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ «Стимул»за період з 01.04.2003р. по 31.03.2006р.», податкове повідомлення-рішення від 17.08.2006р. №/0/51539, договір постачання товарів від 09.06.2005р. №29, додаток від 09.06.2005р. до договору №29 від 09.06.2005р., договір купівлі-продажу від 26.09.2005р. №35, накладну від 03.10.2005р. №0310-01, платіжне доручення від 11.10.2005р. №381, податкову накладну від 03.10.2005р. №30, довіреність від 01.06.2005р. на представництво УПП «Укртехмаш».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, у  поданому заперечені на адміністративний позов від 29.01.2007р. №5237/7/10-015 зазначає, що під час проведення перевірки працівниками податкового органу встановлені порушення ТОВ “Стимул” норм Закону України “Про податок на додану вартість”, Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність”, Порядку заповнення податкової накладної, що послугувало прийняття оспорюваного податкового рішення про нарахування штрафних санкцій.

Разом з тим, представник позивача в судовому засіданні подав суду клопотання від 24.10.2007р. №63 про зупинення провадження у даній справі до розгляду касаційної скарги  ТОВ «Стимул»на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.08.2007р. Суд відмовляє у задоволенні поданого клопотання, враховуючи набрання законної сили судовим рішенням та не подання позивачем доказів про факт порушення Вищим Адміністративним Судом України провадження по розгляду касаційної скарги.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено.

09 серпня 2006 року працівниками Тернопільської ОДПІ була проведена перевірка діяльності позивача, за результатами якої складений Акт №23-430/30750336 «Про результати виїзної планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ «Стимул»за період з 01.04.2003р. по 31.03.2006р.», надалі Акт перевірки.

Перевіркою встановлено та зафіксовано в Акті перевірки порушення ТОВ «Стимул»п. 11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме перевіряючими встановлено факт завищення товариством податкового кредиту з податку на додану вартість по спеціальній декларації з податку на додану вартість в сумі 44083 грн. Відповідно було занижено суму, яка підлягала перерахуванню з поточного рахунку на окремий рахунок, яка повинна була використовуватися за цільовим призначенням.

17 серпня 2006 року Тернопільською ОДПІ було прийняте податкове повідомлення-рішення №/0/51539, яким згідно п.п. «б» п.п. 4.2.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п. 4 Постанови КМУ «Про Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками –платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини», на підставі Акту перевірки від 09.08.2006р. №14307/23-430/30750336 за встановленні порушення п. 11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість»товариству з обмеженою відповідальністю «Стимул»визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на додану вартість в сумі 44083 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

ТОВ «Стимул»дане податкове повідомлення-рішення оскаржувалося в адміністративному порядку. Рішенням Тернопільської ОДПІ від 09.09.2006р. №58034/7/25-001 «Про результати розгляду первинної скарги», рішенням ДПА в Тернопільській області від 28.11.2006р. №13773/10/25-007 «Про результати розгляду повторної скарги»податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ від 17.08.2006р. №/0/51539 залишено без змін.

Дане податкове повідомлення-рішення оскаржуються позивачем в судовому порядку.

Дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Стаття 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” (пункт 11)  надає право органам державної податкової служби застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Податковий кредит в розумінні Закону України “Про податок на додану вартість”, надалі Закон №168/97, - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п. 7.4 Закону №168/97 податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема у зв’язку з придбанням або виготовленням товарів ( у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 7.5.1 встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

-- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) –в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

-- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, пункт 7.4.5 Закону №168/97 зазначає, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) –актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт.

Згідно положень Постанови КМУ від 26.02.1999р. №271, якою затверджений «Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками –платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини»-на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, крім операцій з продажу переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності, подають її до органів державної податкової служби. Одночасно з декларацією з податку на додану вартість за відповідний звітний період сільськогосподарські товаровиробники подають до органу державної податкової служби за місцем реєстрації довідку про цільове використання сум податку на додану вартість за попередній звітний період,  форма та зміст якої визначається Державною податковою адміністрацією за погодженням із Міністерством аграрної політики.

Залишок податкових зобов'язань відповідно до декларації з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, тобто різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, перераховується сільськогосподарськими товаровиробниками з поточного рахунка на окремий рахунок у терміни, передбачені для перерахування суми податку на додану вартість до бюджету. Не перераховані на окремий рахунок зазначені кошти вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням, і підлягають стягненню до державного бюджету у безспірному порядку.

Зазначений окремий рахунок сільськогосподарський товаровиробник повинен відкрити протягом одного звітного періоду. Залишок податкового кредиту відповідно до згаданої декларації, тобто від'ємна різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, зараховується сільськогосподарським товаровиробникам на зменшення податкових зобов'язань наступних звітних періодів.

Відповідно до п. 11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість»для новостворених сільськогосподарських товаровиробників різних форм власності питома вага сільськогосподарської продукції в загальній сумі валового доходу підприємства в поточному році визначається за даними звітного періоду.

Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку.

За матеріалами перевірки встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ по спеціальній декларації з податку на додану вартість в сумі 44083 грн., відповідно було занижено суму, яка підлягала перерахуванню з поточного рахунку на окремий рахунок та повинна була використана за цільовим призначенням та на вказану суму було занижено суми, які підлягають цільовому використанню на придбання ресурсів матеріально-технічного призначення.

Як вбачається із матеріалів справи та за твердженням позивача сума податку на додану вартість для включення до податкового кредиту в розмірі 44083,33 грн. у товариства виникла на підставі виконаного господарського зобов’язання згідно умов договору купівлі-продажу від 26.09.2005р. №35, укладеного між ТОВ «Стимул»та УПП «Укртехмаш».

В підтвердження правомірності включення суми податку до податкового кредиту позивач подав накладну від 03.10.2005р. №0310-01 на суму 264500 грн., в тому числі ПДВ –44083,33 грн., платіжне доручення про сплату коштів від 11.10.2005р. №381 та податкову накладну, видану УПП «Укртехмаш»від 03.10.2005р. №30 на суму 264500 грн., ПДВ –44083,33 грн.

Суми податку на додану вартість в розмірі 44083,33 грн. по зазначеній податковій відображено в реєстрі отриманих податкових накладних та включенні до податкового кредиту за жовтень 2005 року згідно декларації по податку на додану вартість.

Разом з тим, господарським судом Тернопільської області розглядалася справа №9/300-4296 за позовом Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції до унітарного приватного підприємства «Укртехмаш»та товариства з обмеженою відповідальністю «Стимул», предметом якої було визнання недійсними як таких, що укладені з порушенням  спеціальної правосуб’єктності, які здійснені на виконання  договору №35 від 26.09.2005р. –господарського зобов’язання по передачі унітарним приватним підприємством «Укртехмаш»товариству з обмеженою відповідальністю «Стимул»комбайну бурякозбирального “Матрот М-41” 1997 року випуску, на загальну суму  264500 грн., у тому числі 44083,33 грн. ПДВ, та господарського зобов’язання по оплаті товариством з обмеженою відповідальністю «Стимул»унітарному приватному  підприємству «Укртехмаш»коштів у сумі 264500 грн., у томі числі 44083,33 грн. ПДВ., постановою якого від 19.02.2007р. у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.08.2007р. постанову господарського суду Тернопільської області від 19.02.2007р. у справі №9/300-4296 скасовано і прийнято нову постанову, якою визнано недійсними як такі, що укладенні з порушенням спеціальної правосуб’єктності господарські зобов’язання по передачі унітарним приватним підприємством «Укртехмаш»товариству з обмеженою відповідальністю «Стимул»комбайну бурякозбирального на суму 264500 грн. і господарське зобов’язання по оплаті товариством з обмеженою відповідальністю «Стимул»унітарному приватному підприємству «Укртехмаш»коштів в сумі 264500 грн. на підставі договору купівлі-продажу №35 від 26.09.2005р.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено під час розгляду справи №9/300-4296 між ТОВ «Стимул»та УПП «Укртехмаш»26 вересня 2005 року був укладений договір купівлі-продажу №35, за умовами якого УПП «Укртехмаш»зобов’язувався поставити у власність ТОВ «Стимул»комбайн бурякозбиральний «Матрот М-41»1997 року випуску, а ТОВ «Стимул»зобов’язувався його прийняти та оплатити на умовах зазначеного Договору. Сторони в п. 6 Договору встановили ціну, а саме 264500 грн., в тому числі 44083,33 грн.

Сторони по договору свої зобов’язання виконали належним чином, що підтверджується накладною від 03.10.2005р. №0310-01, платіжним дорученням від 11.10.2005р. №381, податковою накладною від 03.10.2005р. №30.

Враховуючи те, що господарське зобов’язання по передачі унітарним приватним підприємством «Укртехмаш»товариству з обмеженою відповідальністю «Стимул»комбайну бурякозбирального “Матрот М-41” 1997 року випуску, на загальну суму  264500 грн., у тому числі 44083,33 грн. ПДВ, та господарське зобов’язання по оплаті товариством з обмеженою відповідальністю «Стимул»унітарному приватному  підприємству «Укртехмаш»коштів у сумі 264500 грн., у томі числі 44083,33 грн. ПДВ, за наслідками якого і на підставі виданих сторонами документів ТОВ «Стимул»включило 44083,33 грн. ПДВ до податкового кредиту (податкова накладна від 03.10.2005р. №30) відбулося з порушенням норм законодавства і визнано судом недійсним з моменту його вчинення, у ТОВ «Стимул»не могли виникнути правові підстави для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

У відповідності до статті 71 Кодексу Адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У відповідності із ст. 94 КАС України судовий збір позиву не відшкодовується.

На підставі наведеного, куруючись статтями 69-71, 86, 94, 99, 104, 158-163 Кодексу Адміністративного судочинства України, Прикінцевими та перехідними положеннями Кодексу Адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі «____»______________ 2007 року до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом двадцяти днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя