КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2007                                                                                           № 2/608-35/294

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Іваненко  Я.Л.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача Бугай А.Г., дов. № 86 від 22.08.2007 року

від відповідача Заставнюк В.Ф. – наказ №1 від 01.03.2002 року-

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудпрогрес"

на рішення Господарського суду м.Києва від 03.10.2007

у справі № 2/608-35/294

за позовом                               Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Солом"янського р-ну м.Києва

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбудпрогрес"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  виселення та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року Комунальне підприємствоа по утриманню житловогогосподарства Солом’янського району міста Києва (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою та уточненням до неї до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрбудпрогрес” (далі-відповідач) про виселення останнього з нежитлового приміщення загальною площею 99,4 кв.м. в будинку №13 по вул. Єреванська в м. Києві та повернення зазначеного приміщення у зв'язку з закінченням строку дії договору оренди №1218 від 03.04.2003 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2007 року у справі №2/608 позов задоволено повністю.

Виселено відповідача з нежилого приміщення загальною площею 99,4 кв.м. в будинку №13 по вул. Єреванській в м. Києві, повернувши зазначене приміщення позивачу.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

26.01.2007 року на виконання рішення суду виданий наказ №2/608.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2007 року №2/608 касаційну скаргу відповідача задоволено частково. Рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2007 року у справі №2/608 скасовано. Справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2007 року у справі № 2/608-35/294 позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом’янського району міста Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрбудпрогрес”  про  виселення та повернення майна задоволено повністю.

Виселено відповідача з нежилого приміщення загальною площею 99,4 кв.м. в будинку №13 по вул. Єреванській в місті Києві, повернувши зазначене приміщення позивачу.

Стягнуто з відповідача на користь позивача державне мито в сумі 85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення  Господарського суду міста Києва від 03.10 2007 року у справі № 2/608-35/294 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволені його вимог  в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 року вказану апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.11.2007 року.

В судове засідання 22.11.2007 року з’явився представник позивача та надав відзив на апеляційну скаргу.  Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.77 ГПК України, суд відклав розгляд справи на 06.12.2007 року в зв’язку з нез’явленням в засідання представника скаржника.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 03.04.2003 року між позивачем та  відповідачем було укладено договір оренди нежилого приміщення №1218, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв в орендне користування нежиле приміщення загальною площею 99,4 кв.м. для розміщення складських потреб, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Єреванська,  буд. 13.

Відповідно до п. 2.1 договору строк дії договору встановлено з 03.04.2003 до 03.04.2006 року.

Частиною 2 ст.17 ЗУ “Про оренду державного та комунального майна” передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто зі змісту наведеної статті вбачається, що підставою продовження терміну дії договору, є відсутність такої заяви на протязі місяця після закінчення терміну договору.

03.04.2006 року на адресу відповідача було надіслано лист №1380/38 від 03.04.2006р., з пропозицією добровільно у десятиденний термін звільнити орендоване приміщення, передати його по акту прийому передачі, оплатити заборгованість по орендній платі та інші передбачені договором платежі по день фактичної здачі приміщення.

Посилання скаржника на те, що він не отримував від позивача лист про припинення договору від 03.04.2006 року, апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки в матеріалах справи міститься належний доказ відправлення відповідачу листа №1380/38 від 03.04 2006 року. Крім того, лист направлявся на адресу, яка вказана в договорі оренди №1218 від 03.04.2004 року безпосередньо самим орендарем в Розділі 10 договору “Адреси сторін та реквізити”.

Твердження скаржника про те, що лист позивача від 03.04 2006 року не можна вважати належною заявою про припинення договору оренди через те, що він був надісланий в останній день строку цього договору, а не на протязі одного місяця після його закінчення, є помилковим, оскільки заявлення про припинення договору оренди обмежується одним місяцем після закінчення терміну дії договору, однак раніше подана заява не змінює правового навантаження такого документу, як і не змінює термін дії договору.

Частиною 2 ст. 26 ЗУ “Про оренду державного та комунального майна” передбачено, що договір оренди припиняється в разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- приватизації об’єкта оренди орендарем (за участю орендаря);

- банкрутства орендаря;

- загибелі об’єкта оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗУ “Про оренду державного та комунального майна” термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Пунктом 8.7.1 договору оренди передбачено припинення його дії в разі закінчення строку, на який його було укладено, якщо не було письмової угоди сторін про його продовження.

Згідно із п. 2.2 договір припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Питання про надання дозволу на продовження строку договору оренди та його умови вирішується на підставі письмового звернення відповідача до голови Солом’янської в місті Києві РДА, поданого не пізніше як за три місяці до закінчення строку його дії. Продовження терміну договору оформлюється письмовою угодою сторін, яка є додатком до цього договору оренди, або укладанням нового договору. При цьому, у разі, якщо звернення орендаря не надійшло або орендар не отримав дозволу на продовження оренди приміщення, орендар повинен звільнити приміщення по закінченню терміну дії договору оренди та передати орендодавцю нежитлове  приміщення по акту прийому – передачі.

Докази того, що до закінчення терміну дії договору оренди відповідач вчиняв передбачені п. 2.2 договору дії, спрямовані на продовження стоку договору оренди, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ “Про оренду державного та комунального майна” у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов’язаний  повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди, а згідно з п. 3.10 договору,  у випадку закінчення строку дії договору, орендна плата та інші, передбачені договором платежі сплачуються орендарем по день фактичної здачі приміщення (будинку) по акту представникам орендодавця.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач безпідставно займає спірне нежитлове приміщення.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні в матеріалах справи докази, дав їм належну оцінку, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2007 року у справі                     № 2/608-35/294  залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрбудпрогрес” без задоволення.

2.Матеріали справи № 2/608-35/294 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

11.12.07 (відправлено)