ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 листопада 2007 р.

№ 15/347пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,  Борденюк Є.М.

розглянувши  у відкритому
за участю представників   касаційну
скаргу

судовому засіданні у м. Києві
відповідача -Чмирьової Л.С. та
Костюка С.В. Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1

на постанову

від 27.06.2007

Донецького апеляційного

господарського суду

у справі

№ 15/347пн

господарського суду

Донецької області

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Відкритого акціонерного
товариства "Донецькобленерго" в особі Харцизьких електричних мереж

про

визнання недійсним та скасування
протоколу комісії № 105 від 20.09.2006

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час і місце слухання справи сторони були повідомлені
належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звернулася з позовом до
відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго" в особі
Харцизьких електричних мереж, згідно якого, уточнивши в ході розгляду справи
свої вимоги, просила скасувати рішення комісії, оформлене протоколом № 105 від
20.09.2006, згідно якого вирішено нарахувати грошові кошти по акту порушення
Правил користування електричною енергією.

Рішенням господарського суду Донецької
області від 12.04.2007 у справі № 15/347пн в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 27.06.2007, за тією ж справою, вищезазначене судове
рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову апеляційного господарського суду від 27.06.2007, рішення
господарського суду першої інстанції від 12.04.2007 та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, скаржник посилається на те, що
постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм  матеріального і процесуального права, а саме,
ст.ст. 22, 104 ГПК України та вимоги Правил користування електричною енергією,
затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання
електроенергетики України від 31.07.1996 № 28.

Відзиву на касаційну скаргу
відповідач до Вищого господарського суду України не надіслав.

Заслухавши доповідача, вислухавши
пояснення представників відповідача, перевіривши правильність застосування
апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права,
колегія суддів Вищого господарського суду України знаходить касаційну скаргу
такою, що не підлягає задоволенню.

До такого висновку суд дійшов на
підставі наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 15.06.2005 між сторонами у справі був укладений договір про
постачання електричної енергії, згідно умов якого відповідач зобов'язався
поставляти на адресу позивача електричну енергію, а останній зобов'язався
оплачувати її вартість. Умовами цього ж договору сторони встановили, що по всім
питанням не обумовленим в договорі, сторони керуються чинним законодавством,
зокрема Правилами користування електричною енергією.

Судами також було встановлено, що
представниками відповідача на підприємстві позивача було здійснено перевірку дотримання
останнім Правил користування електричною енергією, в результаті якої
представниками відповідача було складено акт № 020714 від 13.09.2006 про
порушення позивачем зазначених Правил, в якому зазначено, що останній
самовільно підключився до електричної мережі поза розрахункових приладів обліку
електроенергії без порушення схеми обліку, а саме при ретельному описі
порушення зазначено, що від ввідного кабелю здійснена відпайка на автомат, який
знаходиться на стіні під обшивкою, приховано, знайти який при попередніх
перевірках не уявлялося можливим. Автомат знято, опломбовано в пакет пломбою №
5428800. При цьому, оспорюваний акт було підписано керівником підприємства
позивача -ОСОБА_1

Крім того, судами також було
встановлено, що на засіданні комісії відповідача було розглянуто спірний акт та
складено протокол № 105 від 20.09.2006, в якому викладено рішення комісії
здійснити нарахування за актом відповідно до Методики визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами
Правил користування електричною енергією, за період з 18.05.2005 по 13.09.2006
в сумі 6443,81 грн., у зв'язку з чим, позивачу було видано рахунок № 659 від
20.09.2006 для сплати зазначеної суми.

Сукупності встановлених по справі
обставин апеляційний суд дав належну оцінку, і з урахуванням вимог ст. 277 ГК
України, ст.ст. 7, 24, 26 Закону України "Про електроенергетику",
пунктів 6.41, 6.42 Правил користування електричною енергією, дійшов до
правильного висновку про безпідставність заявленого позову. При цьому,
апеляційним судом правомірно не було взято до уваги посилання позивача на те,
що при оформлені спірного протоколу представниками відповідача було допущено
порушення вимог діючого законодавства, зокрема внутрішніх наказів, що є
незаконним і порушує існуючий порядок та вимоги щодо проведення засідань
комісії, а також на те, що протокол підписано не уповноваженою на те особою,
оскільки ці твердження спростовуються матеріалами справи. Так, з матеріалів
справи вбачається, що протокол складений у відповідності до вимог Правил
користування електричною енергією, а доводи про те, що протокол підписаний не
уповноваженими на те особами та не у належній кількості осіб, які повинні
підписати протокол, не є підставою для скасування рішення комісії відповідача,
оформленого відповідним протоколом.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Наведеним вимогам процесуального
закону, а також фактичним обставинам справи апеляційний суд дав належну оцінку
і дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав належних
доказів невідповідності складеного протоколу нормативним актам, в тому висновок
судів про те, що спірний протокол прийнятий з додержанням вимог діючого
законодавства та складений у відповідності до вимог Правил користування
електричною енергією є правильним.

Враховуючи вищезазначене, а також
приймаючи до уваги, що інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду
апеляційної інстанції не спростовують, суд не приймає їх до уваги і вважає, що
оскаржувана постанова відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119-11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 27.06.2007 та рішення господарського суду Донецької
області від 12.04.2007 у справі № 15/347пн залишити без змін.

Головуючий
Остапенко М.І.

Суддя
Харченко В.М.

Суддя
Борденюк Є.М.