ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 р.

№ 9/189-б/54-б (5/156б)

Судова колегія Вищого господарського суду України у
складі :

Полякова Б.М., -головуючого
(доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.

Заріцької А.О.

розглянувши касаційну скаргу

гр. ОСОБА_1

на постанову  та постанову

від 14.05.2007 р. Київського
апеляційного господарського суду  від
01.02.2007 р. господарського суду Чернігівської області

у справі

№ 5/156б (9/189б/54б) господарського
суду Чернігівської області

за заявою боржника

ВАТ “Остерський завод
“Радіодеталь”,  м. Остер Козелецького
району Чернігівської області

про

банкрутство

арбітражний керуючий

ОСОБА_2

голова комітету кредиторів

УПФ України в Козелецькому р-ні
Чернігівської області

у судовому
засіданні взяв участь:

гр. ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду
Чернігівської області знаходиться справа № 5/156б (9/189б/54б) про
банкрутство ВАТ “Остерський завод “Радіодеталь”.

Постановою господарського суду
Чернігівської області від 31.07.2006 р. визнано ВАТ “Остерський завод
“Радіодеталь” банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута
призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2

Постановою Вищого господарського
суду України від 19.12.2006 р. касаційні скарги арбітражного керуючого ОСОБА_3
та ТОВ "Енергохім-Плюс" задоволено, постанову господарського суду
Чернігівської області від 31.07.2006 р. скасовано, а справу передано на новий
розгляд до господарського суду Чернігівської області.

При новому розгляді справи
постановою господарського суду Чернігівської області від 01.02.2007 р. (суддя
Соломатін В.Д.) повторно визнано ВАТ “Остерський завод “Радіодеталь” банкрутом
та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором банкрута
призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.05.2007 р. (судді: Коваленко В.М. -головуючий,
Вербицька О.В., Пантелієнко В.О.) апеляційну скаргу гр. ОСОБА_1 залишено без
задоволення, а постанову господарського суду Чернігівської області від
01.02.2007 р. -без змін.

Не погоджуючись з винесеними
судовими рішеннями, кредитор боржника -гр. ОСОБА_1 звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати
постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2007 р. і
постанову господарського суду Чернігівської області від 01.02.2007 р. та
передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На думку заявника касаційної скарги,
судами першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та
процесуального права, зокрема  ст. ст.
528, 598, 599 Цивільного кодексу України, ст. 16 Закону України “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі
-Закон).

Заслухавши пояснення учасника
судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
визнаючи боржника банкрутом та відкриваючи відносно нього ліквідаційну
процедуру, судом першої інстанції не було враховано клопотання кредиторів про
виключення їх грошових вимог з реєстру вимог кредиторів у зв'язку з погашенням
заборгованості боржника перед ними третьою особою (зокрема, а.с. № № 31 - 37,  58, 61 -63, 66 -67, 70 -71 том ІІІ).

Залишаючи без змін вказану
постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в
матеріалах справи також наявні клопотання такої третьої особи - гр. ОСОБА_1 про
внесення змін до реєстру вимог кредиторів та докази, що підтверджують його
правонаступництво стосовно грошових вимог до боржника, проте дані вимоги, на
думку суду апеляційної інстанції, є поточними, враховуючи їх виникнення після
порушення справи про банкрутсво.

Втім, такий висновок суду апеляційної
інстанції не заснований на чинному законодавстві з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 528
Цивільного кодексу України виконання обов'язку може бути покладено боржником на
іншу особу. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване
за боржника іншою особою.

Частиною 3 вказаної статті
передбачено, що інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди
боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право
застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому
разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов'язанні і застосовуються
положення статей 512 - 519 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу
України внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою кредитор у
зобов'язанні заміняється іншою особою.

При цьому, саме зобов'язання не стає
поточним відповідно до ст. 1 Закону, оскільки час виникнення зобов'язання не
змінюється.

Отже, внаслідок виконання обов'язку
боржника третьою особою здійснюється лише заміна кредитора у зобов'язанні, а
відповідне зобов'язання залишається конкурсним.

Тому без розгляду вищезазначених
клопотань кредиторів боржника та внесення відповідних змін до реєстру вимог
кредиторів не можна було проводити засідання комітету кредиторів з розгляду
питання щодо введення наступної судової процедури.

Відповідно, прийняте таким
комітетом кредиторів рішення про звернення до суду з клопотанням про визнання
боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури не може бути враховано
судом та покладено в основу судового рішення, прийнятого за наслідками
підсумкового засідання в процедурі розпорядження майном боржника.

Крім того, при винесенні постанови
про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в суді
повинен бути доведений факт неоплатності боржника, як того вимагає ст.  205 Господарського кодексу України,
відповідно до положень ч. 4 якої суб'єкт господарювання може бути оголошений за
рішенням суду банкрутом, у разі неспроможності суб'єкта господарювання через
недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів.

Також, відповідно до приписів абз.
4 ст. 1 Закону суб'єкт господарської діяльності може бути визнаний банкрутом
тільки в разі встановлення господарським судом його неспроможності  відновити свою платоспроможність та
задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування
ліквідаційної процедури.

Отже, визнаючи боржника банкрутом,
суд має встановити його неоплатність.

У зв'язку з чим, у підсумковому
засіданні суду в обов'язковому порядку повинен бути з'ясований актив і пасив
боржника та здійснений їх аналіз.

Як вбачається з оскаржуваної
постанови, зазначені обставини справи взагалі не досліджувались судом першої
інстанції.

Тобто, постанова про визнання
боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури винесена судом першої
інстанції без урахування вимог ч. 4 ст. 205 Господарського кодексу України.

За таких обставин оскаржувані
постанови суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції не можна визнати
такими, що відповідають приписам чинного законодавства, тому вони підлягають
скасуванню, а справа -направленню на новий розгляд на стадію розпорядження
майном боржника.

При новому розгляду справи суду
необхідно врахувати викладене та розглянути справу відповідно до вимог чинного
законодавства.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 512, 528 Цивільного кодексу України, ст. 205 Господарського
кодексу України, ст. ст. 1, 16, 23 -25 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 43, 1115,
1117, 1119 -11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу гр. ОСОБА_1
задовольнити.

2.          Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 14.05.2007 р. та постанову господарського суду
Чернігівської області від 01.02.2007 р. у справі № 5/156б (9/189б/54б) скасувати.

3.          Справу № 5/156б (9/189б/54б) передати
на новий розгляд до господарського суду Чернігівської області на стадію розпорядження
майном боржника в іншому складі суду.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
Л.Й. Катеринчук

А.О. Заріцька