ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.11.07
Справа № 2/170-07.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Топаз», м. Суми

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства Виробничо-енергетичної компанії «Сумигазмаш», м. Суми

Про стягнення: 112 652 грн. 48 коп.

СУДДЯ           СОП‘ЯНЕНКО О.Ю.

при секретарі судового засідання Зеленецькому Д.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Ященко В.В.

Від відповідача:  Садиков В.В.

Суть спору: позивач просив стягнути з відповідача 112 652 грн. 48 коп., в т.ч. 92304 грн. боргу, 10583 грн. 20 коп. пені, 7910 грн. 89 коп. збитків від інфляції, 1854 грн. 39 коп. – 3% річних, а також судові витрати, пов‘язані з розглядом справи.

Позивач з дотриманням вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України надав заяву про уточнення позовних вимог б/н від 07.11.2007р. та просить стягнути з відповідача 92304 грн. основного боргу, 7828 грн. 48 коп. пені, 7910 грн. 89 коп. збитків від інфляції, 3% річних в сумі 1854 грн. 39 коп., а також судові витрати, пов‘язані з розглядом справи.

В судовому засіданні 08.11.2007 р. позивач зазначив, що у заяві про уточнення позовних вимог сума основного боргу вказана помилково без урахування проведеної відповідачем оплати і просить стягнути 72304 грн. основного боргу.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просить відмовити та зазначає, що основним документом для визначення ціни, кошторису витрат та проведення розрахунку за підрядні роботи є форма КБ-3в, яка повинна була підписуватися Замовником після надання форми КБ-3в Підрядником. Між сторонами по справі був підписаний акт за формою КБ-2в за квітень 2006 р., який не є доказом існування виконаних робіт за договором підряду № 1 від 10.01.2006р.

Ухвалою суду від 25.06.2007 р. провадження у справі було зупинено до розгляду пов’язаної з нею справи № 3/257-07.

22.10.2007 р. провадження у справі поновлено.

Відповідач надав доповнення до відзиву і зазначає, що позивачем не надано доказів пред‘явлення відповідачу вимоги відповідно до ч.3 ст. 530 ЦК України про здійснення розрахунку за актом виконаних робіт форми КБ-2в, тому вимоги в частині стягнення інфляційних втрат, пені, 3% річних є необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Між сторонами по справі 10.01.2006р. був укладений договір підряду №1, відповідно до якого позивач зобов’язався виконати підрядні роботи по утепленню цеху № 1 відповідача, який розміщується в с. Торопилівка Сумського району, та передати у власність відповідача результати роботи, а останній в свою чергу зобов’язався прийняти та оплатити результати робіт в порядку та строки, встановлені договором.

Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору оплата по договору здійснюється на банківський рахунок позивача в наступному порядку:

а) 50% загальної вартості договору за матеріали авансовим платежем на протязі 7 банківських днів з моменту підписання сторонами договору;

б) 50% суми, що залишилася, - щомісячні платежі в розмірі вартості Акта виконаних робіт, зазначеної у затвердженій сторонами формі КБ-3в не пізніше 15 числа наступного місяця;

в) остаточний розрахунок за договором проводиться замовником не пізніше 30 днів після повного закінчення робіт, включаючи виявлені у процесі приймання недоліки, на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт.

За загальними умовами виконання зобов’язань, встановленими ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивачем роботи за договором виконані в повному обсязі та у встановлений п. 4,3 договору строк. У квітні 2006 р. між сторонами по справі підписаний Акт прийому виконаних підрядних робіт за формою № КБ-2в, що узгоджується з вимогами пунктів 3.1, 6.1 договору, згідно якого вартість виконаних робіт становить 92304 грн.

В порушення умов договору відповідач розрахувався частково, після порушення провадження у справі сплатив 20000 грн. основного боргу, що повністю підтверджується матеріалами справи, в зв‘язку з чим провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Майнова відповідальність за несвоєчасне виконання зобов’язань по зазначеному договору передбачена п. 7.1 вказаного договору, тому позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 7828 грн. 48 коп., нарахованої із застосуванням приписів Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» та ч. 6 ст. 232 ГК України, правомірні і підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1854 грн. 39 коп. та 7810 грн. 89 коп. збитків від інфляції правомірні та підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача, викладені ним у відзиві та у доповненні до відзиву, спростовуються наведеним вище та матеріалами справи.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті державного мита в сумі 1104 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст.  44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Провадження у справі в частині стягнення 20000 грн. – припинити.

3.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Виробничо-енергетичної компанії «Сумигазмаш» (40030, м. Суми, пл. Незалежності, 15; р/р 2212 в СОФ АКБ Укрсоцбанк, МФО 337018, код 04542778) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Топаз» (40030, м. Суми, вул. Черепіна, 82/А, кв. 7; р/р 3 в СОУ ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 337568, код 32778704) 72304 грн. боргу, 7828 грн. 48 коп. пені, 7910 грн. 89 коп. збитків від інфляції, 1854 грн. 39 коп. – 3% річних, 1104 грн. 00 коп. витрат по державному миту, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу.

4.          В іншій частині в задоволенні позовних вимог – відмовити.

5.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.