ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.07                                                                                           Справа  № 14/244

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                  Давид Л.Л.

Суддів                                                                      Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Тала»за вих. №95 від 19.10.2007 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 28.09.2007 року

у справі № 14/244 (суддя –Кітаєва С.Б.)

за позовом Національного університету харчових технологій в особі Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій, м. Львів

до відповідача Українсько-польського спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Тала», м. Львів

про стягнення 14 081,28 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Рісна Ю.Б. –юрисконсульт (довіреність за №46-1/06 від 25.01.2006 року);

від відповідача: не з‘явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.09.2007 р. у справі №14/244 задоволено позовні вимоги Національного університету харчових технологій в особі Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості Національного університету харчових технологій, м. Львів (надалі –Позивач) до Українсько-польського спільного підприємства ТзОВ «Тала», м. Львів (надалі –Відповідач) про стягнення 14 081,28 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що у відповідності до вимог ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму, наймач зобов‘язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов‘язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Відповідачем (наймачем) не звільнено в установлений договором час приміщення, в зв‘язку з чим позовні вимоги про стягнення неустойки за період з 01.11.2006 р. по 30.06.2007 р. в сумі 14081,28 грн. є обґрунтованими та підлягають до стягнення.

Відповідач –Українсько-польське спільне підприємство ТзОВ «Тала» - не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу за вих. №95 від 19.10.2007 р. та доповнення до апеляційної скарги за вих. №105 від 23.11.2007 р., в яких покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням обставин справи. Судом помилково, на думку скаржника, встановлено, що Відповідач станом на час подання позову і станом на час прийняття рішення продовжував протиправно займати спірне приміщення, оскільки згідно договору суборенди від 01.12.2003 р. та акту приймання-передачі від 01.12.2003 р. зазначене приміщення передане ТзОВ «Галицький легіон», що судом не досліджено. В підтвердження даної обставини, скаржник покликається на призначення до розгляду Господарським судом Львівської області судового засідання (справа №22/354) на предмет визнання недійсним договору суборенди та виселення з незаконно займаних приміщень. Таким чином, на думку скаржника, суд виносячи рішення не дослідив всіх істотних доказів у справі та прийняв передчасне рішення без участі представника Відповідача.

Вищезазначені обставини, на думку скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, та прийняття нового, яким останній просить в позові відмовити.

Представник Позивача у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте у відповідності до норм чинного законодавства, з повним дослідженням матеріалів та обставин справи, просить в задоволенні апеляційної скарги СП ТзОВ «Тала»відмовити, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 р. розгляд апеляційної скарги СП ТзОВ «Тала»призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.11.2007 р. В судове засідання 14.11.2007 р. представник Відповідача не з‘явився, подавши клопотання про відкладення розгляду справи, яке судовою колегією задоволено, та відкладено розгляд справи на 26.11.2007 р., участь представників сторін визначено на власний розсуд.

В судове засідання 26.11.2007 р. представник Відповідача не з‘явився, причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 14.11.2007 р., про що свідчить поштові повідомлення про вручення за № 2736171, №2736163.

Враховуючи наведене, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Статтею 526 ЦК України та ст. 193 ГК України визначено, що зобов‘язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто, кожна сторона по договору, як одну з підстав виникнення господарських зобов’язань, повинна вчинити певну дію господарського характеру (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо). При наявності господарського спору, що виник внаслідок невиконання чи неналежного виконання господарського зобов’язання кожна зі сторін повинна довести шляхом подання належних і допустимих доказів свої вимоги та заперечення.

01.11.2003 р. Львівським державним коледжем харчової і переробної промисловості («Орендодавцем») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тала» («Орендарем») укладено договір оренди нежитлових приміщень (а.с.37-41)

У відповідності до п.1 договору оренди нерухомого майна від 01.11.2003 р. Львівський державний коледж харчової і переробної промисловості передає, а ТзОВ «Тала»приймає в строкове платне користування нерухоме майно, що знаходиться на балансі Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості. Об‘єктом оренди є приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Хімічна, 49 А, загальною площею 77,2 м. кв., на першому поверсі відповідно до даних технічного паспорта БТІ, що складається з приміщень: №15-4 площею 14,3 м. кв., 15-5 площею 13,9 м. кв., 15-6 площею 13,4 м. кв., 15-7 площею 10,8 м. кв., 15-1 площею 19,3 м. кв., 15-2 площею 3,3 м. кв., 15-3 площею 2,2 м. кв.

Пунктом 4.3. даного Договору визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Вищезазначений договір продовжено ще на один рік, проте 1 листопада 2005 р. дія цього Договору припинена, оскільки Позивачем 24.11.2005 р. надіслана Відповідачу вимога про звільнення приміщень.

Відповідач в добровільному порядку приміщення не звільнив, як це передбачено п.9.1. та п.9.2. Договору.

Позивач звернувся в Господарський суд Львівської області з позовною вимогою про звільнення незаконно займаних Відповідачем приміщень. Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.02.2006 р. у справі №1/1276-28/429 позовні вимоги Позивача задоволено у повному обсязі, а саме: зобов‘язано Відповідача звільнити незаконно займані приміщення за адресою: м. Львів, вул. Хімічна, 49-А на першому поверсі загальною площею 77, 2 кв. м. (а.с.74-75). Дане рішення набрало законної сили 23.10.2006 р.

Однак, СП ТзОВ «Тала» в добровільному порядку рішення суду не виконало.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов‘язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до вимог ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов‘язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов‘язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

У зв‘язку з невиконанням Відповідачем рішення суду від 07.02.2006 р. у справі №1/1276-28/429 та умов договору про своєчасне звільнення приміщень після закінчення строку дії договору оренди (п.9.1., 9.2. Договору), 13.02.2007 р. Господарським судом Львівської області винесено рішення про стягнення з Відповідача на користь Позивача неустойки у розмірі 19 361,76 грн. за період з 01.12.2005 р. до 01.11.2006 р. (а.с.53-55). Дане рішення набрало законної сили 18.07.2007 р.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника Позивача, Відповідач продовжує протиправно займати вищевказане приміщення.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.02.2006 р. у справі №1/1276-28/429, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського від 23.10.2006 р. та постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2006 р., встановлено, що Позивач є правонаступником орендодавця –Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Преюдиціальність –це обов‘язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти звільняються від доказування тому, що їх з істинністю вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 13.02.2007 р у справі №4/2668-17/366 (а.с.53-55) (яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2007 р. (а.с.56-60)) стягнено з Відповідача на користь Позивача неустойку у розмірі 19 361,76 грн. за період з 01.12.2005 р. до 01.11.2006 р. за безпідставне користування Відповідачем приміщеннями Позивача, які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Хімічна, 49А.

Станом на час розгляду даного спору місцевим господарським судом, Відповідач не звільнив займані приміщення та не повернув їх Позивачу.

Відповідач не подав ні суду першої інстанції, ні в апеляційній інстанції обґрунтованих заперечень по суті позовних вимог, доказів оплати боргу чи належних доказів звільнення спірних приміщень або доказів, які б підтверджували правомірність користування приміщеннями Позивача за адресою: м. Львів, вул. Хімічна, 49 А за період з 01.11.2006 р. по 30.06.2007 р.

Враховуючи наведене вище, Позивачем правомірно нараховано Відповідачу неустойку за період з 01.11.2006 по 30.06.2007 р. у розмірі 14 081,28 грн. за прострочення звільнення спірних приміщень.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що на час винесення рішення, згідно договору суборенди від 01.12.2003 р. та акту приймання-передачі від 01.12.2003 р. спірне приміщення, передане ТзОВ «Галицький легіон». В підтвердження даної обставини, скаржник покликається на призначення до розгляду Господарським судом Львівської області судового засідання (справа №22/354) на предмет визнання недійсним договору суборенди та виселення з незаконно займаних приміщень.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, зазначає, що статтею 101 ГПК України передбачено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв‘язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги , що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи рішення у справі винесено 28.09.2007 р., яке оскаржується, а ухвала про порушення у справі №22/354 предметом спору, якого є визнання недійсним договору суборенди та виселення з незаконно займаних приміщень, винесена судом 28.10.2007 р. Отже, на час винесення рішення судом першої інстанції не могла бути відома вищезазначена обставина, і відповідно дана обставина й не могла вплинути на прийняття рішення місцевим господарським судом, яке і є предметом оскарження.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення на час винесення його місцевим господарським судом.

Крім цього, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що опорюване рішення є незаконним та необґрунтованим оскільки, таке прийняте у відсутності представника Відповідача. Як вбачається з матеріалів справи №14/244, така місцевим господарським судом порушена 21.08.2007 р. (а.с.1), а рішення по справі винесено 28.09.2007 р.(а.с.84-87). Відповідно до цього, Відповідач мав час та можливість ознайомитись з матеріалами справи та подати додаткові докази і заперечення в обґрунтування своїх вимог.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чого Відповідачем не зроблено.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевий господарський суд в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об‘єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, вірно застосував до них норми чинного законодавства та підставно прийшов до висновку про задоволення вимог Позивача.

Оцінивши докази в їх сукупності судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного матеріального та процесуального права, дійсним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.    Рішення Господарського сулу Львівської області від 28.09.2007 року у справі №14/244 залишити без змін, апеляційну скаргу Українсько-польського спільного підприємства ТзОВ «Тала»- без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.        Справу №14/244 повернути Господарському суду Львівської області.

Головуючий суддя                                                                      Л.Л.Давид

Суддя                                                                                          Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                          Х.В.Мурська