ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.07
Справа № 6/212

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Грици Юрія Івановича при секретарі Цюрак А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом  Коломийської ОДПІ  вул. Б.Хмельницького,3,Коломия,78200

до відповідача  ТзОВ "Реліна"  Горького, 5,Руська Поляна,Черкаський район, Черкаська область,19602

до відповідача  ТзОВ "АБО-Мікс"  вул. Наливайка,3, м. Коломия, Івано-Франківської області, 78200

про визнання недійсним господарського зобов"язання між ТзОВ "Реліна" та "ТзОВ "Або-Мікс" від 05.09.05 року.

Представники:

Від позивача:  Тропець В.В., (довіреність № б/н від 26.04.07 начальник юридичного відділу )

Від відповідача:  Плекан Ю.В., (довіреність № 1 від 01.03.07 представник )

Від відповідача: ТзОВ "Реліна" не з"явився

СУТЬ СПОРУ: про визнання недійсним господарського зобов"язання між ТзОВ "Реліна" та "ТзОВ "Або-Мікс" від 05.09.05 року.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 25.10.07.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник   відповідача- ТзОВ "Реліна" в судове засідання не з"явився,  подав суду заперечення  на позов, в якому проти позову заперечив, посилаючись на його безпідставність. В обгрунтування вказує, що  ним виконано умови договору  купівлі-продажу від 05.09.05, що підтверджується накладною №54 від 05.09.05 та платіжним дорученням №5 від 07.09.05.

Представник відповідача -  ТзОВ "АБО-МІКС"  подав суду відзив на позов, в якому проти позову заперечив, посилаючись на те, що при укладанні оспорюваної угоди відсутня мета -приховати від оподаткування прибутки і доходи, оскільки при виконанні угоди, ТзОВ "АБО-МІКС" всі податки були нараховані та сплачені в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив, що Коломийською оДПІ проведено  перевірку   ТзОВ "АБО-МІКС" з питань дотримання вимог податкового  законодавства  Перевіркою встановлено, що  ТзОВ "АБО-МІКС" 05.09.05 уклало договір купівлі-продажу з ТзОВ "Реліна". Відповідно до даного договору ТзОВ "Або-Мікс" отримало від ТзОВ "Реліна" товар (кукурудзу) на суму 197349 грн 49 коп згідно податкової накладної  №54 від 05.09.05 та оплатило його платіжним дорученням №5 від 07.09.05.

В обгрунтування заявленого позову позивач посилається на  відповідь ДПІ в Черкаському районі, з якої вбачається, що ТзОВ "Реліна" взято на податковий облік 24.07.03. Актом перевірки щодо знаходження суб"єкта підприємницької діяльності  за юридичною адресою від 30.03.06 встановлено, що за юридичною адресою підприємство не знаходиться, посадові особи суб"єкта господарської діяльності відсутні, активи та майно відсутні. Згідно інформаційної довідки, наданої ДПІ в Черкаському районі, податкову декларацію за вересень 2005 року до податкового органу ТзОВ "Реліна" не подано, податки та обов"язкові платежі до бюджету не сплачує.

На думку Коломийської оДПІ, при укладанні договору купівлі-продажу  від 05.09.05 відповідач по справі - ТзОВ "Реліна"  діяло з метою суперечною інтересам держави і суспільства, а саме, мало на меті приховування від оподаткування доходів, отриманих від ТзОВ "Або-Мікс", а тому позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним господарського зобов"язання між ТзОВ "Реліна" та "ТзОВ "Або-Мікс" від 05.09.05 року.

Відповідно до ч.1 ст.207 Господарського кодексу України -господарське   зобов'язання,   що  не  відповідає  вимогам закону,  або вчинено з метою,  яка завідомо  суперечить  інтересам держави  і  суспільства,  або  укладено  учасниками  господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної  правосуб'єктності),  може  бути  на вимогу однієї із сторін,  або відповідного органу  державної  влади  визнано  судом недійсним повністю або в частині.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є  недодержання  в  момент вчинення  правочину  стороною  (сторонами) вимог,  які встановлені частинами першою - третьою,  п'ятою та  шостою  статті  203  цього Кодексу.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи,  спрямована на набуття,  зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.  Статтею 203 вищевказаного кодексу передбачено, що зміст  правочину  не може суперечити цьому Кодексу,  іншим актам  цивільного  законодавства,  а   також   моральним   засадам суспільства.  Особа,  яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що оспорюваний договір  купівлі- продажу був вчинений для купівлі товару (кукурудзи) в кількості 533,37 т на загальну суму 197349 грн 49 коп, в т.ч. ПДВ на суму 32891 грн 58 коп. Сторони, між якими був укладений договір, на момент його укладення, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, тобто були належним чином зареєстровані в ЄДРПОУ та були платниками ПДВ, про що свідчать матеріали справи. Крім того, договір був укладений, в письмовій формі та скріплений печатками та підписами сторін, як того вимагає ЦК України.  Про те, що такий договір укладався та виконувався сторонами свідчать: податкова накладна  №54 від 05.09.05 та  платіжне дорученням №5 від 07.09.05, що не заперечує і сам позивач.

Отже, суд вважає, що відповідачами по справі при укладенні оспорюваного договору,  дотримано  вимоги  ст.203 ЦК України, а тому підстав для визнання недійсним правочину відповідно до ст.215 ЦК  немає.

Крім того, як вбачається з інформаційної довідки №5022/23/032 від 15.12.06 ДПІ в Черкаському районі Черкаської області, наданої позивачем,  ТзОВ "Реліна" станом на 15.12.06 перебувала на податковому обліку та була платником ПДВ.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і заперечення.

Подані позивачем докази не дають підстав для висновку щодо спрямованості дій сторін угод на досягнення мети, суперечної інтересам держави і суспільства, зокрема на приховування від оподаткування доходів, використання всупереч закону колекетивної, державної, або чиєїсь приватної власності з корисливою метою.   Позивачем  не доведено факт ухилення сторонами  угоди від сплати податків, а факт неподання ТзОВ "Реліна податкової звітності сам по собі не є таким, що безпосередньо випливає з даної угоди та є її наслідком. Також позивач не подав доказів того, що відповідач- ТзОВ "Реліна"  вступив у зобов"язальне правовідношення і при цьому вийшов за межі своїх цілей і завдань, встановлених установчими документами.

Відповідно до п.4 перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний   кодекс  України  застосовується  до  цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Оскільки, оспорюваний договір купівлі-продажу укладався 05.09.05, тому підстав для застосування ст.49 Цивільного кодексу УРСР та постанови Пленуму ВГС України від 25.07.02 немає.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача  не грунтуються на чинному законодавстві, а тому підстав для їх задоволення із застосуванням наслідків, передбачених статтею 208 ГК України немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.124 Конституції України, п. 3 ст. 215, п. 3 ст. 216, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, ст.49, 82- 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ                                                                                 ГРИЦА Ю.І.

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

Рочняк О.В.___________