ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2007 р.
№ 2-26/6565-2005

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,

Волковицької Н.О.,
Рогач Л.І.,

за участю представників сторін:

позивача
Голубєва Н.А. дов. від 28.12.06 № 01/3634

відповідача

третьої особи
не з’явився (про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином)
не з’явився (про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Фонду майна Автономної Республіки Крим

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.11.2005

у справі
№ 2-26/6565-2005

господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
Фонду майна Автономної Республіки Крим

до
Сакської районної державної адміністрації

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору
Приватного сільськогосподарського підприємства “Авангард”

про
визнання недійсними актів
ненормативного характеру

ВСТАНОВИВ:

Фонд майна Автономної Республіки Крим звернувся до господарського суду з позовом до Сакської районної державної адміністрації про визнання недійсними дій відповідача з прийняття розпоряджень від 19.08.1998 № 401, від 13.07.2007 № 417, від 07.08.2000 № 468 “Про зміну власника на будівлі та споруди у с. Штормове Сакського району”, від 23.09.2002 № 77б-р “Про зміну власника на будівлі та споруди у с. Штормове Сакського району” та просив їх скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства та з перевищенням повноважень.

06.06.2005 позивач змінив предмет позову та просив господарський суд визнати недійсними розпорядження Сакської районної державної адміністрації від 19.08.1998 № 401, від 13.07.2007 № 417, від 07.08.2000 № 468 “Про зміну власника на будівлі та споруди у с. Штормове Сакського району”, від 23.09.2002 № 77б-р “Про зміну власника на будівлі та споруди у с. Штормове Сакського району”.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.07.2005 (суддя Проніна О.В.) у позові Фонду майна Автономної Республіки Крим відмовлено.

За результатами апеляційного перегляду прийнятого у справі судового рішення Севастопольським апеляційним господарським судом прийнято постанову від 21.11.2005 (судді: Латинін О.А. –головуючий, Лисенко В.А.,                Котлярова О.Л.), якою рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.11.2005 залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача –без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями, Фонд майна Автономної Республіки Крим подав касаційну скаргу. Втім, ухвалою Вищого господарського суду України від 30.01.2006 в у прийнятті касаційної скарги позивача було відмовлено у зв’язку зі зміною підвідомчості даної справи на підставі Кодексу адміністративного судочинства України, що набув чинності з 01.09.2005.

Оскаржуючи прийняті у справі судові акти, позивач у лютому 2006 р. подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, який                   ухвалою від 17.09.2007 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача з огляду на те, що дану справу Севастопольським апеляційним господарським судом було розглянуто за нормами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України, після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України. Справу було повернуто до Вищого господарського суду України разом з касаційною скаргою позивача від 08.12.2005 № 01/4106.

Визнавши матеріали касаційної скарги достатніми для прийняття до касаційного провадження, Вищий господарський суд України ухвалою від 28.09.2007 прийняв касаційну скаргу позивача до касаційного провадження та призначив її до розгляду.

Від відповідача та третьої особи відзивів не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, які справи підвідомчі господарським судам.

В липні 2005 року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 1 вересня 2005 року.

Згідно пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справою адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функції на основі законодавства в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову у даній справі є вимоги Фонду державного майна Автономної Республіки Крим про визнання недійсними розпоряджень Сакської районної державної адміністрації від 19.08.1998 № 401, від 13.07.2007 № 417, від 07.08.2000 № 468 “Про зміну власника на будівлі та споруди у с. Штормове Сакського району”, від 23.09.2002 № 77б-р “Про зміну власника на будівлі та споруди у с. Штормове Сакського району”.

Під час здійснення перегляду рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.07.2005 у даній справі, апеляційна інстанція дійшла висновку, що розгляд у даній справі повинен провадитися за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Однак, такий висновок є помилковим, оскільки за своїм правовим змістом цей спір не є господарським.

Відповідачем у даній справі є Сакська районна державна адміністрація, яка в силу приписів статті 1 закону України “Про місцеві державні адміністрації” від 09.04.1999 N 586-XIV (зі змінами та доповненнями)                     (далі –Закон), є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади, та в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Главою 1 розділу ІІІ даного Закону визначено повноваження місцевих державних адміністрацій.

Так, відповідно до пункту 4 статті 13 Закону до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань управління майном, приватизації та підприємництва.

Повноваження місцевої держадміністрації в галузі управління майном, приватизації та підприємництва встановлено статтею 19 зазначеного Закону.

Для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації, відповідно до статті 28 Закону, мають право давати згідно з чинним законодавством обов'язкові для виконання розпорядження керівникам підприємств, установ, організацій, їх філіалів та відділень незалежно від форм власності і громадянам з контрольованих питань.

З огляду на те, що позов у даній справі пред’явлений про визнання недійсними розпоряджень держадміністрації, винесених останньою внаслідок виконання своїх функцій суб’єкта владних повноважень, а не у зв’язку із здійсненням ним у спірних правовідносинах господарської діяльності, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) та підвідомча адміністративному суду.

У відповідності з пунктом 7 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні, касаційні скарги та подання розглядаються в порядку встановленому цим Кодексом.

Відтак, Севастопольський апеляційний господарський суд, приймаючи постанову у даній справі за приписами Господарського процесуального кодексу України, вийшов за межі своєї компетенції, у зв’язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд апеляційної інстанції для здійснення судового провадження за правилами Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фонду майна Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.11.2005 у справі № 2-26/6565-2005 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Головуючий - суддя                                                                      Т.Дроботова

Судді                                                                                                    Н.Волковицька

Л.Рогач