АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем
України

13.11.2007  року                                                                      Справа № 14/282

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Бойченка
К.І.

суддів          Баннової
Т.М.

Семендяєвої І.В.

секретар

судового засідання:                                Наумов Б.Є.

за участю представників:

від  позивача:                               -Гуровська Л.С.,
начальник юридичного відділу,

дов. №01/06-07 від 01.06.07;

від  відповідача:                                -повноважний
представник не прибув;

від органа виконання

судових рішень -

Артемівського відділу

ДВС ЛМУ юстиції:                              -повноважний
представник не прибув;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ

на ухвалу

господарського суду                    Луганської області

від
24.09.07

по справі                                        №14/282 (суддя -Лісовицький Є.А.)

за позовом:
Приватного підприємства „Науково -

виробнича фірма „Поиск”, м. Луганськ

до відповідача:                              Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ

орган виконання судових рішень -Артемівський відділ Державної
виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, м. Луганськ

про
стягнення 12963 грн. 98 коп.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається
з матеріалів даної справи, прізвище ім'я та по батькові відповідача -ОСОБА_1,
які і слід вважати належними.

Господарський суд
Луганської області у даній справі в ухвалах від 24.05.07, від 14.06.07, від
31.07.07, від 06.08.07, від 10.08.07, від 13.08.07, від 20.08.07, від 23.08.07,
від 10.09.07, від 24.09.07, в рішенні від 05.07.07 та в наказі від 20.07.07
помилково зазначив прізвище відповідача „ОСОБА_2”.

У травні 2007
року Приватне підприємство “Науково-виробнича фірма „Поиск”,      м.
Луганськ (далі за текстом -ПП “НВФ „Поиск”, позивач), звернулось до
господарського суду Луганської області з позовною заявою від 23.05.07 №23/05 з
вимогами про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ (далі за
текстом -приватний підприємець ОСОБА_1, відповідач), заборгованості у сумі
12963 грн.    98 коп. за неналежне
виконання договору поставки товару №1152 від 27.12.04, в тому числі: основного
боргу у сумі 10924 грн. 08 коп., пені у сумі 915 грн. 82 коп., індексу інфляції
у сумі 971 грн. 15 коп. та 3% річних у сумі 152 грн. 93 коп.

Господарський суд
Луганської області рішенням від 05.07.07 у справі №14/282 позовні вимоги
позивача задовольнив частково, а саме: стягнув з відповідача на користь
позивача  борг у сумі 10924 грн. 08 коп.,
3% річних у сумі 152 грн. 93 коп., інфляційні нарахування у сумі 971 грн. 15
коп., а також витрати по сплаті державного мита у сумі 120 грн. 48 коп. та на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 109 грн.       74 коп.

На виконання
даного рішення судом першої інстанції був виданий наказ від 20.07.07 №14/282 (з
урахуванням ухвали від 20.08.07 у даній справі, якою виправлено описку щодо
дати видачі цього наказу), який позивач подав до органів виконавчої служби.

Згаданий наказ
суду першої інстанції надійшов до Артемівського відділу Державної виконавчої
служби Луганського міського управління юстиції, м. Луганськ, на виконання
25.07.07, а у відповідності до статті 24 Закону України „Про виконавче
провадження” 26.07.07 державним виконавцем Скидановим І.І. була винесена
постанова про відкриття виконавчого провадження за цим наказом, відповідачу
було запропоновано добровільно виконати рішення господарського суду Луганської
області від 05.07.07 у справі №14/282 у встановлений державним виконавцем
строк, а саме: до 02.08.07, копія постанови виконавчої служби була направлена
сторонам у даній справі простою кореспонденцією, вихідний номер по канцелярії
Артемівського відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління
юстиції, м. Луганськ, №2046 від 26.07.07.

Відповідач
-Приватний підприємець ОСОБА_1, м. Луганськ, подав до суду першої інстанції
заяву від 22.08.07 б/н про оскарження дій державного виконавця,  в якій просить:

-відновити
боржнику -суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1, м.
Луганськ, строк для оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження
від 26.07.07, винесеної державним виконавцем Артемівського відділу державної
виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, м. Луганськ,
Скидановим І.І.;

-відкласти
виконавчі дії на підставі наказу господарського суду Луганської області №14/282
від 20.07.07 на строк до 10 днів, про що зобов'язати державну виконавчу службу
винести відповідну постанову;

-скасувати
постанови державного виконавця Артемівського відділу державної виконавчої
служби Луганського міського управління юстиції, м. Луганськ, Скиданова І.І.,
винесені після відкриття виконавчого провадження, а саме: постанову від 31.07.07
про арешт майна боржника - суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_2, м. Луганськ, постанову від 03.08.07 про стягнення з суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,      м. Луганськ, виконавчого збору.

Обґрунтовуючи
подану в порядку ст. 1212 Господарського процесуального кодексу
України скаргу приватний підприємець ОСОБА_1 посилається на те, що, на його
думку:

-державним
виконавцем Артемівського відділу Державної виконавчої служби Луганського міського
управління юстиції, м. Луганськ, Скидановим І.І. 26.07.07 винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження (далі за текстом -постанова 26.07.07) на
підставі зазначеного наказу місцевого господарського суду, за яким відповідно
до ч.2 ст. 24 Закону України „Про виконавче провадження” встановлено строк для
добровільного виконання рішення місцевого господарського суду у даній справі до
02.08.07;

-фактично
постанова від 26.07.07 була отримана приватним підприємцем ОСОБА_1 06.08.07, що
унеможливило виконати рішення господарського суду Луганської області у
добровільному порядку;

-всупереч  ч. 1 ст. 30 Закону України „Про виконавче
провадження” державний виконавець не пересвідчився чи отримана боржником
(відповідачем у справі) копія постанови від 26.07.07;

-відповідно до ст.
32 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець повинен був
винести постанову про відкладення виконавчих дій;

-несвоєчасність
оскарження постанови від 26.07.07 пов'язана з моральними  стражданнями, загостренням особистих
захворювань внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 близької людини -матері та діями по
її похованню;

-31.07.07
державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника (відповідача у
справі) та оголошення заборони на його відчуження, яка відповідачем фактично
отримана 17.08.07 у зв'язку з порушенням державним виконавцем приписів ст. 55
Закону України „Про виконавче провадження”, яка зобов'язує надіслати копію
постанови про арешт боржнику не пізніше наступного дня після її винесення;

-майно боржника,
на яке звернено стягнення, значно перевищує розміри та обсяги, необхідні для
виконання наказу місцевого господарського суду та стягнення виконавчого збору;

-кошти, які
підлягають стягненню за рішенням місцевого господарського суду по даній справі
не є значними та не потребують забезпечення виконання їх стягнення шляхом
накладання арешту на два об'єкти нерухомого майна: житловий будинок і 1/2
частини нежитлового приміщення;

-накладення арешту
на житловий будинок порушує права членів сім'ї боржника на проживання в ньому;

-діями державного
виконавця, у зв'язку з накладанням арешту на житлове приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, порушені приписи    ч. 8 ст. 50
Закону України „Про виконавче провадження”, яка передбачає, що коли боржник
володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку,
що визначається судом за поданням державного виконавця.

Господарський суд
Луганської області ухвалою від 24.09.07 у справі №14/282  вищезгадану скаргу відповідача за заявою від
22.08.07 б/н про оскарження дій державного виконавця залишив без задоволення.

Згадана ухвала
суду першої інстанції мотивована тим, що:

-строк на
оскарження дій органу виконання судових рішень, встановлений ст. 1212 Господарського
процесуального кодексу України, складає 10 днів і цей строк минув;

-відповідачем
заявлено клопотання про відновлення згаданого строку, але дане клопотання судом
відхилено, оскільки відповідачем не надано господарському суду Луганської
області причин поважності пропуску строку на оскарження постанови про відкриття
виконавчого провадження від 26.07.07, винесеної державним виконавцем
Артемівського відділу державної виконавчої служби Луганського міського
управління юстиції, м. Луганськ, Скидановим І.І., навіть з тієї дати
(06.08.07), яку відповідач зазначив як дату отримання постанови про відкриття
виконавчого провадження;

-наведена
відповідачем підстава -смерть близької людини, не може бути підставою для
відновлення строку, оскільки на цей момент відповідач вже довірив
представництво своїх інтересів у даній справі ОСОБА_3 і не був позбавлений
можливості самостійно захистити свої права;

-про наявність
рішення у справі про стягнення з відповідача коштів та пред'явлення його до
виконання відповідачу було відомо, про що свідчить його заява від 08.08.07 про
визнання наказу таким, що не підлягає виконанню;

-господарський суд
не відкладає виконавчі дії та не скасовує (відміняє) постанови державної
виконавчої служби, дані дії може вчинити орган, якому законом надане таке
право.

Не погоджуючись з
ухвалою господарського суду Луганської області від 24.09.07 у справі №14/282,
відповідач подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну
скаргу, у якій просить згадану ухвалу скасувати та задовольнити скаргу
відповідача щодо оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від
26.07.07, винесеної державним виконавцем Артемівського відділу державної
виконавчої служби Луганського міського управління юстиції Скидановим І.І., у
повному обсязі.

В апеляційній
скарзі апелянт посилається на те, що, на його думку:

-оскаржувана
ухвала господарського суду Луганської області підлягає скасуванню у зв'язку з
невідповідністю висновків, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи;

-господарський суд
Луганської області не дав належну оцінку тому, що боржник несвоєчасно одержав
документ виконавчого провадження, внаслідок чого був позбавлений можливості
використати надані йому права, передбачені ст. 32 Закону України „Про виконавче
провадження”, про відкладення виконавчих дій та надання строку для
добровільного виконання рішення господарського суду;

-обгрунтовані
вимоги боржника (відповідача у справі) не були прийняті судом першої інстанції
до уваги, чим порушені його права та інтереси;

-посилання суду
першої інстанції на те, що боржник був в змозі своєчасно оскаржити дії
державної виконавчої служби, оскільки вже довірив представництво своїх
інтересів ОСОБА_3, безпідставне та неприйняття судом першої інстанції
поважності причин щодо несвоєчасності оскарження боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження є, на думку скаржника, порушенням прав та
інтересів боржника, який згідно з вимогами ст. 1 Господарського процесуального
кодексу України  звернувся до
господарського суду за захистом своїх інтересів;

-місцевим
господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали порушені приписи ст. ст.
30, 32 Закону України  „Про виконавче
провадження”, ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України;

-господарський суд
Луганської області не оцінив докази боржника (відповідача у справі) про
запізнення отримання письмового виклику, зробленого виконавчою службою 27.07.07
та відправленого боржнику згідно відтиску штампу на конверті 01.08.07, для
вирішення питання про сплату боргу на 9 годину 30.07.07, а також не врахував,
що запізнені дії виконавчої служби по виклику боржника та неупереджений вихід
за адресою його мешкання з метою оцінки його майнового стану у період
добровільного виконання рішення суду порушують права боржника і не можуть
вважатися об'єктивними доказами щодо виконання виконавчої служби приписів ч. 1
ст. 30 Закону України „Про виконавче провадження”;

-в порушення вимог
ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судом першої інстанції
надано перевагу доказам виконавчої служби, а докази та доводи боржника
безпідставно та необґрунтовано не були враховані, що призвело до прийняття
ухвали, яка не відповідає фактичним матеріалам справи.

Позивач подав до
апеляційної інстанції відзив без дати та номеру на апеляційну скаргу
відповідача, в якому зазначив, що, на його думку, дії державного виконавця є
правомірними, суд першої інстанції дав належну оцінку всім доводам сторін у
сукупності з іншими доказами, а тому просить залишити оскаржувану ухвалу без
змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Артемівський
відділ Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, м.
Луганськ, заперечив проти доводів відповідача, викладених у апеляційній скарзі,
за  відзивом без дати на номеру, який
подав до Луганського апеляційного господарського суду, та просить оскаржувану
ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача
-без задоволення.

Згідно зі ст.
28 Закону України “Про судоустрій України” розпорядженням голови Луганського
апеляційного господарського суду від 09.10.07 для розгляду апеляційної скарги
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ, на ухвалу господарського суду
Луганської області від 24.09.07 у справі №14/282 була призначена судова колегія
у складі: головуючий суддя -Парамонова Т.Ф., суддя -Баннова Т.М., суддя
-Семендяєва І.В.

У зв'язку з виходом з відпустки судді Бойченка К.І.,
розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від
17.10.07, відповідно до ст. 28 Закону України „Про судоустрій України”, ст. 46
Господарського процесуального кодексу України, головуючого суддю Парамонову
Т.Ф. виключено із складу колегії суддів по розгляду апеляційної скарги у справі
№14/282 та введено до складу колегії головуючого суддю Бойченка К.І.

Повноважні представники відповідача та виконавчої служби у судове
засідання не прибули, хоча усі сторони та учасники у справі №14/282 були
належним чином повідомлені Луганським апеляційним господарським судом про час,
дату та місце її розгляду належним чином, про що свідчать матеріали даної
справи.

Відповідно до
ч. ч. 1, 2  ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України ухвали місцевого господарського суду можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених Господарським
процесуальним кодексом України та Законом України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Апеляційні скарги
на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно з ч. 2 ст.
99  Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.
101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний
господарський суд не зв'язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє
законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному
обсязі.

Розглянувши
матеріали даної справи, заслухавши пояснення та доводи   представника позивача у судовому засіданні,
обговоривши доводи апеляційної скарги, оцінивши надані сторонами докази у
сукупності, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення частково, з огляду на
наступне.

Стаття 1212
Господарського процесуального кодексу України встановлює порядок оскарження дій
чи бездіяльності органів державної виконавчої служби у процедурі виконання
рішення господарського суду.

Процедуру
оскарження дій посадових осіб Державної виконавчої служби встановлено також у
ст. 85 Закону України „Про виконавче провадження”.

Частиною 1 статті
1212 Господарського процесуального кодексу України визначено, що
скарга на дії органів державної виконавчої служби подається впродовж 10-ти днів
з дати вчинення оскаржуваної дії або з дня, коли виконавча дія мала бути
вчинена.

Встановлений у
частині першій статті 1212 Господарського процесуального кодексу
України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним, а тому
відповідно до вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України
може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску.

Судова колегія
вважає, що наведені скаржником доводи в обґрунтування відновлення пропущеного
10-ти денного строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого
провадження від 26.07.07 аргументовані і є такими, що виключають можливість їх
залишення поза увагою.

За таких обставин,
судова колегія задовольняє клопотання приватного підприємця ОСОБА_1 щодо
відновлення строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого
провадження від 26.07.07.

Згідно з частиною
1 статті 24 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу Державної виконавчої служби за належним
місцем виконання рішення.

Згідно з частиною
2 статті 24 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець у
3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний
виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів.

Постанова про
відкриття виконавчого провадження від 26.07.07 відповідає наведеним нормам Закону
України „Про виконавче провадження”.

Копія постанови  про
відкриття  виконавчого  провадження
не пізніше наступного дня надсилається стягувачу,  боржнику та органу (посадовій особі), який
видав виконавчий документ (ч. 5 ст. 24 Закону України „Про виконавче
провадження”).

Державним виконавцем порушені ці вимоги, оскільки копія постанови
про відкриття виконавчого провадження від 26.07.07 направлена приватному
підприємцю ОСОБА_1 лише 01.08.07.

Згідно з частиною 6 Закону України „Про виконавче провадження” за
заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення,
державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі
накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його
відчуження.

Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може
провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

Державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен
пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого
провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення
у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону (ч. 1 ст.
30 Закону України „Про виконавче провадження”).

Державним виконавцем вимог цієї норми Закону не дотримано.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України „Про виконавче
провадження” у разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження
одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості
добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за
письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання
вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у
порядку, встановленому ст. 32 цього Закону, та поновлює боржнику строк для
добровільного виконання рішення.

Вирішення питання щодо відкладення виконавчих дій є компетенцією
державної виконавчої служби, а не суду.

Приватним підприємцем ОСОБА_1 не доведено, що вона зверталась до
державного виконавця з заявою в порядку ч. 2 ст. 30 Закону України „Про
виконавче провадження” про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно частини 3 статті 30 Закону України „Про виконавче
провадження”, якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем у
порядку, встановленому статтею 24 цього Закону, накладено арешт на майно
боржника, за погодженням з державним виконавцем боржник має право у строк,
встановлений для добровільного виконання рішення, реалізувати належне йому
майно в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим
документом. У цьому разі покупець майна боржника повинен внести кошти за
придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк,
встановлений для добровільного виконання рішення. Після внесення покупцем
коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного
виконавця.

Як вбачається з матеріалів даної справи ПП „НВП ”Поиск” звернулось
до Артемівського відділу Державної виконавчої служби Луганського міського
управління юстиції, м. Луганськ, із заявою від 24.07.07 №24-1/07-07 про
відкриття виконавчого провадження та накладання арешту на майно боржника.

Державний виконавець за правилами ч. 6 ст. 24 Закону України „Про
виконавче провадження” був вправі накласти арешт на майно боржника та оголосити
заборону на його відчуження, як вищевказано, одночасно з винесенням постанови
про відкриття виконавчого провадження від 26.07.07, але використав це право
пізніше, про що виніс окрему постанову від 31.07.07 про арешт боржника та оголошення
заборони на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний
виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим
Законом.

09.08.07 Державною податковою інспекцією в Артемівському районі м.
Луганська повідомлено, що ОСОБА_1 обліковується в Державній податковій
інспекції у Артемівському районі м. Луганська як приватний підприємець з
19.10.99 та на її ім'я відкрито два розрахункових рахунка.

09.08.07 державним виконавцем винесено постанову про арешт грошових
коштів боржника, копії якої направлено стягувачу та боржнику для відома, а до
ФЗАТ КБ „Приватбанк” для виконання.

Згідно ч.1 ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження”
звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилучені та
примусовій реалізації.

Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження”
стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти
боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на
рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних
організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

За змістом ч. 5 ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження”
у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.
Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається
державним виконавцем.

Частиною 8 статті 50 Закону України „Про виконавче провадження”
визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах,
необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на
виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє
майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що
визначається судом за поданням державного виконавця.

В матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про фактичне
звернення стягнення на майно боржника.

За змістом статті 46 Закону України „Про виконавче провадження”
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків стягується від фактично стягненої суми
або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим
документом.

Така позиція висловлена і Верховним Судом України у пункті 20
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.03 у справі №14 „Про
практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів та
посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого
провадження”.

Державний виконавець безпідставно, в порушення положень ст. 46
Закону України „Про виконавче провадження”, не враховуючи зазначену позицію
Верховного Суду України, без фактичного виконання рішення місцевого
господарського суду у даній справі, виніс 03.08.07 постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору у розмірі 1227 грн. 84 коп.

Згідно з частиною 7 пункту 8 Роз'яснень Президії Вищого
господарського суду України №04-5/365 від 28.03.02 „Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України” (із змінами,
внесеними згідно з Рекомендаціями Президії Вищого господарського суду України
N04-5/212 (v_212600-04) від 10.02.04; N04-5/144 (v0144600-05) від 25.04.05;
N04-5/103 (v5_10600-07) від 31.05.07) за результатами розгляду скарги  виноситься
ухвала,  в  якій господарський  суд
або  визнає  доводи
заявника  правомірними  і залежно від їх змісту визнає постанову
державного  виконавця  щодо здійснення  заходів
виконавчого провадження недійсною,
чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган
Державної виконавчої   служби   здійснити
певні  виконавчі  дії,
якщо  він ухиляється від їх
виконання  без  достатніх
підстав,  або  визнає доводи скаржника неправомірними і
скаргу відхиляє.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського
апеляційного господарського суду дійшла висновку про:

-скасування ухвали господарського суду Луганської області від
24.09.07 у справі №14/282;

-часткове задоволення скарги Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Луганськ, від 22.08.07 б/н, поданої до господарського суду Луганської області в
порядку ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України;

-визнання недійсною постанови державного виконавця Артемівського
відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, м.
Луганськ, Скиданова І.І. від 03.08.07 про стягнення з боржника виконавчого
збору у розмірі 1227 грн. 84 коп.;

-в решті скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1,                   м. Луганськ, від 22.08.07
б/н, подану до господарського суду Луганської області в порядку ст. 1212
Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.

У судовому
засіданні за згодою представника позивача оголошені вступна та резолютивна
частини даної постанови.

Керуючись ст. ст. 43, 85, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст.
104, ст. 105, ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, Луганський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1,        м. Луганськ, на ухвалу господарського
суду Луганської області від 24.09.07 у справі №14/282 задовольнити частково.

2.Ухвалу
господарського суду Луганської області від 24.09.07 у справі                №14/282 скасувати.

3.Скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ, від 22.08.07
б/н, подану до господарського суду Луганської області в порядку ст. 1212
Господарського процесуального кодексу України, задовольнити частково.

4.Визнати недійсною постанову державного виконавця Артемівського
відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, м.
Луганськ, Скиданова І.І.,  від 03.08.07
про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1227 грн. 84 коп.

5.В решті скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1,                   м. Луганськ, від 22.08.07
б/н, подану до господарського суду Луганської області в порядку ст. 1212
Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.

Відповідно ч. 3,
ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає
законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий
суддя
К.І. Бойченко

Суддя                                                                                Т.М.
Баннова

Суддя
І.В. Семендяєва