ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.07
Справа №АС2/646-07.

За позовом: Державного підприємства «Кролевецьке лісомисливське

господарство», Сумська область, м. Кролевець

до відповідача:    Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому

районі, Сумська область, м. Кролевець

про визнання нечинним рішення

Суддя Соп’яненко О.Ю.

При секретарі судового засідання Петен Я.Л.

За участю представників сторін:

від позивача – Ахроменко О.О.

Від відповідача – не з’явився

Суть спору: Позивач просить визнати нечинним рішення начальника Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі № 577 від 23.11.2007р. про застосування фінансових санкцій до Державного підприємства «Кролевецьке лісомисливське господарство» в сумі 1745 грн. 38 коп. за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески.

Відповідач в судове засідання не з’явився, хоча про час і місце засідання був повідомлений належним чином, не подав відзиву на позовну заяву для з’ясування його позиції по справі. Тому справа розглядається за наявними в ній доказами, відповідно до п. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив:

З 06.11.2007р. по 16.11.2007р. головним спеціалістом відділу надходження доходів Демченко І.В., на підставі посвідчення, виданого управлінням Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі № 109 від 06.11.2007р., відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26.06.1997р., Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21.12.2000р., Закону України «Про здійснення контролю за сплатою збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та збору на обов'язкове соціальне страхування»  № 700-ХІV від 21.05.1999р., Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003р. проведена планова документальна перевірка Державного підприємства «Кролевецьке лісомисливське господарство» з питань правильності, повноти нарахування, своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду України за період з 01.03.2005р. по 31.10.2007р. За результатами перевірки складено акт відповідної форми.

На підставі акту № 36 від 16.11.2007р. перевірки правильності повноти нарахування, своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду Державним підприємством «Кролевецьке лісомисливське господарство» 23.11.2007р. відповідач виніс рішення № 577 про застосування фінансових санкцій до позивача в розмірі 1745 грн. 38 коп. за приховування (заниження) сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески, відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 07.09.2003р.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що у разі самостійного виявлення платником заниження сум страхових внесків у поданих ним звітах за попередні звітні періоди, страхувальник має можливість відобразити донараховані суми у рядку 6 Розрахунку «Сума, на яку збільшено внески у зв’язку з виправленням помилки у період після 01.01.2004р.». Причину збільшення та суму фонду оплати праці необхідно зазначити у рядку Розрахунку «Зміст помилки».

Позивач у позовних вимогах зазначає, що Державне підприємство «Кролевецьке лісомисливське господарство» помилково своєчасно не нарахувало та не сплатило за жовтень 2005р. та листопад 2005р. загальну суму страхових внесків в розмірі 248 грн. 21 коп.,  виявивши помилки при розрахунку суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за жовтень 2005р. та листопад 2005р., підприємство самостійно виправило ці помилки та перерахувало страхові внесків до пенсійного фонду України в розмірі 248 грн. 21 коп. 15.02.2006р.

Таким чином, як вважає позивач, він не приховував (занижував) суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові платежі, а відповідач виніс спірне рішення помилково.

Разом з тим суд вважає, що вимоги позивача не можуть бути задоволені із наступних підстав:

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003р., визначає принципи та структуру системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими   внесками.   Зміна   умов   і   норм щодо загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до вказаного Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 зазначеного Закону, позивач є страхувальником і зареєстрований як платник страхових внесків в управлінні Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми.

Ч. 2 ст. 17 вказаного вище Закону, встановлені обов'язки страхувальників, серед яких нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески: подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Ч. 6 ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003р., визначає, що законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Нарахування страхових внесків здійснюється у відповідності до ст. 19 вказаного Закону, за якою об'єктом нарахування внесків до Пенсійного фонду для позивача є суми фактичних витрат на оплату праці працівників.

Стаття 106. зазначеного закону, визначає, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно з п. 3 ч. 9 ст. 106 зазначеного Закону, за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, накладається штраф у розмірі всієї суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу), а в разі повторного протягом року такого порушення - штраф у триразовому розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу).

В судовому засіданні встановлено, що під час документальної перевірки позивача відповідачем виявлено факти заниження суми виплат, на які нараховуються страхові внески, а саме: за жовтень 2005р. на суму 280 грн. та за листопад 2005р. на суму 488 грн. 46 коп., що відображено в акті перевірки правильності повноти нарахування, своєчасності сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду № 36 від 16.11.2007р., копія якого приєднана до матеріалів справи, а оригінал досліджено судом у судовому засіданні.

Згідно п. 3 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003р. та пп. 9.3.3 п. 9.3 розділу 9 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2001р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, із змінами та доповненнями за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, накладається штраф у розмірі всієї суми прихованої (заниженої") заробітної плати (виплат, доходу), а в разі повторного протягом року такого порушення - штраф у триразовому розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу). При цьому складається рішення за формою згідно з додатком 15 цієї Інструкції.

Підставою для прийняття такого рішення є акт документальної перевірки або акт звірки з органами податкової служби.

Крім того, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003р. не передбачено звільнення від фінансової відповідальності за умови виправлення помилки чи усунення порушення. Також, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обов'язок доказування управлінням факту свідомих, навмисних дій страхувальника з метою приховування (заниження) сум заробітної плати, як це зазначає позивач у адміністративному позові. Підставою щодо застосування фінансової санкції є сам факт, який встановлюється перевіркою.

Суд, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення повноважних представників сторін, дійшов висновку, що рішення відповідача № 577 від 23.11.2007р. про застосування фінансових санкцій прийняте Управлінням Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі в межах його компетенції та відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки вони суперечать вимогам чинного законодавства України і матеріалам справи, і суд у позові відмовляє.

Тому, керуючись ст. ст. 158, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

2. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

3. Згідно ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

4. Згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                                  СОП‘ЯНЕНКО О. Ю.