ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 22/27-18/411
11.10.07 р.

За позовом:          ТОВ „Чорна Кам”янка”;

До:                    ТОВ „СК „Альфа – Гарант”;

Про:                     визнання розділу 13 договору добровільного страхування майна юридичних

осіб №11/01-007-00032 від 14.04.2005 р. недійсним.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Копейка Ф.А., представник, довіреність №1/2007 від 15.01.2007 р.;

Від відповідача:            не з”явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2006 р. у справі №22/27 –18/411 позовні вимоги ТОВ „Чорна Кам”янка” до ТОВ СК „Альфа –Гарант” про визнання розділу 13 договору добровільного страхування майна юридичних осіб №11/01-007-00032 від 14.04.2005 р. недійсним залишені без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2007 р. ухвала Господарського суду міста Києва від 20.10.2006 р. у справі №22/27 -18/411 скасована, матеріали справи повернуті до господарського суду для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2007 р. слухання справи призначене на 29.05.2007 р.

Справа, в порядку статті 77 ГПК України, була відкладена слуханням з 29.05.2007 р. до 26.06.2007 р., з 26.06.2007 р. до 18.07.2007 р., про що господарським судом винесені відповідні ухвали від 29.05.2007 р. та від 26.06.2007 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2007 р. строк вирішення спору у даній справі був продовжений на невизначений термін.

На підставі статті 77 ГПК України у справі були оголошені перерви з 18.07.2007 р. до 25.09.2007 р., з 25.09.2007 р. до 11.10.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить визнати недійсним договір №11/01-007-00032 добровільного страхування майна юридичних осіб в частині пункту 13; стягнути з відповідача витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

До початку слухання справи від позивача до господарського суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просить додатково до заявлених позовних вимог у позовній заяві стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 384 750,00 грн.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представники останнього у судових засіданнях позовні вимоги позивача заперечує, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на наведене нижче:

—відповідно до п. 7.1.1. договору страхування страховим випадком є подія, спричинена пожежею. Вказаний страховий випадок передбачений Правилами страхування від вогневих ризиків і стихійних явищ;

—у заяві про укладення договору страхування позивач визначив територією страхування Черкаську область, Маньківський район, с. Іваньки, вул. Заводська, 1. Пунктом 4 договору передбачено, що вигодонабувачем є ТОВ „Укрпромбанк” в межах заборгованості за кредитними договорами №№66/К-04 від 21.06.2004 р., 88/КВ-05 від 10.03.2005 р., 87/КВ-05 від 10.03.2005 р. Договором застави транспортного засобу №66/87/88/Zкв–05-3 від 14.03.2005 р., укладеним між ТОВ „Український промисловий банк” та ТОВ „СЕВ АГРО” (власником бурякозбирального комбайна), яким комбайн марки „Holmer”, 1995 року випуску, заводський №4526295, двигун №9074357, реєстраційний номер 14877 МН переданий в заставу в забезпечення вимог за кредитними договорами №№66/К-04 від 21.06.2004 р., 88/КВ-05 від 10.03.2005 р., 87/КВ-05 від 10.03.2005 р., укладеними між ТОВ „Український промисловий банк” та ТОВ „Чорна Кам”янка”, передбачена умова про знаходження предмета застави на строк дії договору застави за адресою: Черкаська область, Маньківський район, село Іваньки, вул. Заводська, 1 (пункт 1.5. договору застави) та обов’язком заставодавця застрахувати предмет застави на користь заставодержателя (п. 3.1.1. договору застави);

—пунктом 13.1. договору добровільного страхування визначена територія дії страхового покриття: Черкаська область, Маньківський район, с. Іваньки, вул. Заводська, що співпадає з умовами договору страхування. Зазначеним пунктом договору також передбачено, що у випадку, якщо застраховане майно вилучається з вказаної території страхування, страховий захист щодо цього майна припиняється. Повернення пошкодженого за межами території страхування застрахованого майна на вказану територію не є підставою для виплати відповідачем страхового відшкодування. Відповідно до п. 13.2. договору добровільного страхування у випадку зміни території страхування (адреси) страхувальник зобов”язаний повідомити про це страховика, а страховик протягом трьох робочих днів з дати отримання повідомлення повинен прийняти рішення про внесення змін до договору добровільного страхування або його припинення;

—акт технічного обстеження комбайна фірми „Хольмер” тип „Классік”, заводський номер 4526295 та оцінка вартості його ремонту від 04.10.2005 р. №245/05 не містить даних, які б свідчили про наявність таких обставин, як вартість фактично виконаних ремонтних робіт, а тому відповідача вважає, що зазначений акт не належним доказом у даній справі;

—відповідач вважає, що належними доказами вартості відновлювального ремонту у разі його проведення є первинні документи бухгалтерського обліку (накладні, акти виконаних робіт, тощо).

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

14.04.2005 р. між сторонами укладений договір №11/-01-007-00032 добровільного страхування майна юридичних осіб, об’єктом страхування якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов’язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим майном.

Застрахованим майном, відповідно до вищезазначеного договору, є комбайн марки „Holmer”, 1995 року випуску, заводський номер 4526295, двигун 9074357, реєстраційний номер 14877 МН.

02.10.2005 р. із застрахованим майном стався страховий випадок, а саме, пожежа, в результаті якої комбайн згорів.

Листом №0310 від 02.10.2005 р. позивач (страхувальник) повідомив відповідача про настання страхового випадку.

Відповідач листом №608 від 10.10.2005 р. відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на пункт 13.1. договору.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наведеного нижче.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України „Про страхування” предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем бурякозбиральний комбайн марки „Holmer”, 1995 року випуску, заводський номер 4526295, двигун 9074357, реєстраційний номер 14877 МН був отриманий на підставі договору оренди №0702/1 від 07.02.2005 р., укладеним між ТОВ „СЕВ –Агро” та позивачем.

Розділом 2 Правил страхування наземного транспорту (крім залізничного) №06, затверджених ТОВ „Страхова компанія „Альфа –Гарант” 01.08.2003 р. (далі –Правила  страхування №06), передбачено, що об’єктом страхування згідно з даними Правилами є майновий інтерес страхувальника, який не суперечить законодавству України, пов’язаний з володінням, користуванням, розпорядженням засобами наземного транспорту, їх обладнанням та устаткуванням.

На страхування приймається транспортний засіб у справному стані, що пройшов технічний огляд у встановлені строки.

Пунктом 8.2. Правил страхування №06 передбачено, що договір страхування діє на території України, якщо інше не передбачено договором страхування. Страховиком можуть встановлюватись обмеження по території договору страхування, та інші обмеження, зазначені у договорі страхування.

Слід зазначити про те, що пункт 13 оскаржуваного договору страхування не визначає дію договору страхування, а визначає „територію дії страхового покриття”. При цьому, відповідачем не надане визначення цього терміну в договорі, а Правила страхування №06 не містять визначення такого терміну.

Сторонами в пункті 17 договору страхування наданий повний перелік підстав, на підставі яких страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування. Зазначені положення не визначають такої підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування як вилучення об’єкту страхування з території дії страхового покриття. Не міститься у пункті 17 договору страхування також посилання на пункт 13 договору.

Крім того, умовами Правил страхування №06 не передбачено такої підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування як вилучення майна з території дії страхового покриття.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України „Про страхування” договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 17 Закону України „Про страхування” передбачено, що правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування.

Правила страхування повинні містити:

—предмет договору страхування;

—порядок визначення розмірів страхових сум та (або) розмірів страхових виплат;

—страхові ризики;

—виключення із страхових випадків і обмеження страхування;

—строк та місце дії договору страхування;

—порядок укладення договору страхування;

—права та обов'язки сторін;

—дії страхувальника у разі настання страхового випадку;

—перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків;

—порядок і умови здійснення страхових виплат;

—строк прийняття рішення про здійснення або відмову в здійсненні страхових виплат;

—причини відмови у страховій виплаті або виплаті страхового відшкодування;

—умови припинення договору страхування;

—порядок вирішення спорів;

—страхові тарифи за договорами страхування іншими, ніж договори страхування життя;

—страхові тарифи та методику їх розрахунку за договорами страхування життя;

—особливі умови.

Частиною 3 статті 16 Закону України „Про страхування” передбачено, що договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Таким чином, як випливає з приписів частин 1, 3 статті 16 Закону України „Про страхування”, угода між страхувальником та страховиком має укладати відповідно до правил страхування.

Враховуючи вищезазначені обставини, господарський суд дійшов до висновку, що пункт 13 договору добровільного страхування майна юридичних осіб №11/01-007-00032 не відповідає вимогам Правил страхування №06 та Закону України „Про страхування”, у зв”язку з чим підлягає визнанню недійсним.

Матеріали справи свідчать про те, що 02.10.2005 р. із застрахованим майном стався страховий випадок, передбачений п. 7.1.1. договору, а саме, пожежа, в результаті якої комбайн згорів, що знайшло відповідне відображення в акті про пожежу від 03.10.2005 р.

Позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку листом №0310 від 02.10.2005 р. Представником відповідача був складений акт огляду пошкодженого майна від 04.10.2005 р.

06.10.2005 р. відповідачу була направлена заява про виплату страхового відшкодування, у відповіді на яку відповідач листом №608 від 10.10.2005 р. відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на п. 13.1. договору страхування.

Пунктом 7 договору страхування визначений перелік страхових випадків, до яких віднесена пожежа (виникнення вогню, що може самостійно розповсюджуватись поза межами місць, спеціально відведених для його розведення і підтримання, за будь-яких обставин) (п. 7.1.1. договору).

Статтею 1 Закону України визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страховим випадком, відповідно до частини 2 статті 8 Закону України „Про страхування”, є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 14.4.3. договору страхування відповідач зобов’язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у строк та на умовах, визначений п. 16 договору.

Пунктом 16.7. договору страхування передбачено, що відповідач здійснює виплату страхового відшкодування в термін не більше п’ятнадцяти робочих днів з дня отримання всіх документів, що підтверджують факт настання страхового випадку на підставі страхового акту безготівковим рахунком.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач, відповідно до вимог п. 14.2.8. договору страхування, повідомив відповідача про настання страхового випадку з застрахованим майном.

Відповідно до акту технічного обстеження комбайну, виданого ДП „Холмер –Україна” №245/05 від 04.10.2005 р. вартість відновлювального ремонту застрахового майна складається з вартості запасних частин та вартості ремонтних робіт та становить 956 978,51 грн.

Пунктами 16.9 та 16.10 договору страхування визначено, що страхове відшкодування виплачується страховиком в розмірі фактичного збитку (частини збитку), але не більше страхової суми за мінусом безумовної франшизи, що вказані в договорі страхування.

Пунктом 9.1. договору страхування страхова сума визначена у розмірі 405 000,00 грн. Безумовна франшиза по кожному і будь-якому страховому випаду визначену у розмірі 5% від страхового суми.

Виходячи з вищезазначеного та умов договору страхування, сума страхового відшкодування, яка належить до виплати позивачеві складає 384 750, 00 грн. ( 405 000,00 грн. (сума страхового відшкодування) –20 250,00 грн. (безумовна франшиза)) = 384 750,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати недійсним пункт 13 договору добровільного страхування майна юридичних осіб №11/01-007-00032, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „Чорна Кам”янка” (інд. 20122, Черкаська область, с. Чорна Кам”янака, вул. Т.Шевченко, 83, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Страхова компанія „Альфа –Гарант” (інд. 01133, м. Київ, бул. Л.Українки, 26, ).

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Страхова компанія „Альфа –Гарант” (інд. 01133, м. Київ, бул. Л.Українки, 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Чорна Кам”янка” (інд. 20122, Черкаська область, с. Чорна Кам”янака, вул. Т.Шевченко, 83, ) 384 750 (триста вісімдесят чотири тисячі сімсот п’ятдесят) грн. страхового відшкодування, 3 932 (три тисячі дев’ятсот тридцять дві) грн. 50 коп. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
О.В. Мандриченко