ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.
№ 10/165

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Кравчука Г.А.,

суддів:
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Виробничого об'єднання "Брізол"

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2007 р.

у справі
№ 10/165

господарського суду
Донецької області

за позовом
Виробничого об'єднання "Брізол"

до
Відкритого акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод"

про
стягнення заборгованості у сумі 56 838,60 грн., збитків від інфляційних процесів у сумі 5 740,70 грн., 3 % річних у сумі 1 751,87 грн.

в судовому засіданні взяли участь  представники:

позивача:
Хомусько А.В., дов. № 1 від 10.12.2007 р.;
Нужина В.В., дов. № 2 від 10.12.2007 р.;

відповідача:
Гусєва О.А., дов. № 73/5-15 від 27.04.2007 р.;

В С Т А Н О В И В:

У травні 2007 р. Виробниче об'єднання "Брізол" (далі –Об'єднання) звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою, у якій просило стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод" (далі –Товариство) заборгованість у сумі 56 838,60 грн., збитки від інфляційних процесів у сумі 5 740,70 грн. та 3 % річних у сумі 1 751,87 грн.

Позовні вимоги Об'єднання обґрунтовувало тим, що Науково-виробниче приватне підприємство "Нафтохімекологія" (далі –Підприємство) на підставі договору про відступлення права вимоги № 241106 від 24.11.2006 р. (далі –Договір № 241106) уступило йому право вимоги до Товариства за договором № 2201337 від 17.06.2001 р. (далі –Договір № 2201337), у зв'язку з чим останнє має сплатити відповідну заборгованість з урахуванням інфляційних збитків та 3 % річних на підставі норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду Донецької області від 09.07.2007 р. (суддя Приходько І.В.) позовні вимоги Об'єднання задоволено. Рішення прийнято з мотивів, наведених Об'єднанням у позовній заяві.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2007 р. (колегія суддів: Мирошниченко С.В., Колядко Т.М., Скакун О.А.) рішення господарського суду Донецької області від 09.07.2007 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Об'єднання відмовлено. Постанова мотивована тим, що на момент укладення Договору № 241106 минув строк позовної давності щодо виконання зобов'язання за Договором № 2201337.

Об'єднання звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та доповненням до неї, у якій просить постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2007 р. скасувати та залишити в силі рішення господарського суду Донецької області від 09.07.2007 р. Викладені у касаційній скарзі та доповненні до неї вимоги Об'єднання обґрунтовує тим, що господарський суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови, яка оскаржується, надав неправильну юридичну оцінку обставинам справи, помилково обчислив початок перебігу строку позовної давності та не застосував п. 1.25 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Товариство не скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу Об'єднання до Вищого господарського суду України не надіслало, що не перешкоджає касаційному перегляду судових актів, які оскаржуються.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 11.12.2007 р. розгляд касаційної скарги здійснюється Вищим  господарським судом України у складі колегії суддів Кравчука Г.А. –головуючого, суддів Мачульського Г.М. та Шаргала В.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Об'єднання не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

– 24.11.2006 р. між Об'єднанням та Підприємством укладено Договір № 241106, згідно умов якого Об'єднання набуло право вимоги до Товариства за Договором № 2201337, укладеним 17.06.2001 р. між Товариством та Підприємством, у розмірі 56 838,60 грн.;

– за Договором № 2201337 Товариство доручило Підприємству провести налагоджувальні роботи по протинакипній та протикорозійній обробці зворотної води кисневого цеху;

– термін дії Договору № 2201337 –до 31.12.2002 р.;

– п. 2.4 Договору № 2201337 встановлено, що підставою для оплати послуг по ньому є акт прийому виконаних робіт;

– Договір № 2201337 не визначає строків (термінів) проведення розрахунків;

– між Товариством та Підприємством підписані у відповідності до п. 2.4 Договору № 2201337 акти виконаних робіт, зокрема, акт виконаних робіт № 1 за листопад 2002 р. на суму 31 000,00 грн. та акт виконаних робіт № 2 за грудень 2002 р. на суму 48 000,00 грн.;

– Підприємство виставило Товариству рахунки № 29/11 від 28.11.2002 р. на суму 31 000,00 грн. та рахунок № 27/2 від 27.12.2002 р. на суму 48 000,00 грн., які були останнім отримані.

Частина четверта ст. 267 Цивільного кодексу України, який підлягає застосуванню у даному випадку на підставі п. 6 його ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ, передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ст. 257 Цивільного кодексу України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Абзац другий частини п'ятої ст. 261 Цивільного кодексу України визначає, що за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Виходячи з вказаних норм Цивільного кодексу Української РСР і Цивільного кодексу України та враховуючи наведені вище обставини справи щодо підписання між Товариством та Підприємством акта виконаних робіт № 1 за листопад 2002 р. та акта виконаних робіт № 2 за грудень 2002 р., після якого у Підприємства згідно з п. 2.4 Договору № 2201337 виникло право пред'явити до Товариства вимоги про оплату відповідних виконаних робіт, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає обґрунтованим висновок господарського суду апеляційної інстанції про те, що строк позовної давності відносно вимог Підприємства до Товариства за Договором № 2201337 на момент укладення між Підприємством та Об'єднанням Договору № 241106 було пропущено.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом апеляційної інстанції, Товариство у відповідності до частини третьої ст. 267 Цивільного кодексу України заявило про пропуск позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Об'єднання на підставі частини четвертої ст. 267 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2007 р. ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Об'єднання не спростовують висновків господарського суду другої інстанції, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Виробничого об'єднання "Брізол" залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2007 р. у справі № 10/165 господарського суду Донецької області –без змін.

Головуючий суддя                                                       Г.А. Кравчук

Суддя                                                                          Г.М. Мачульський

Суддя                                                                          В.І. Шаргало