ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2007 р.
№ 12/78

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Муравйова О.В. –головуючого
Полянського А.Г.
Фролової Г.М.

за участю представників:

позивача
Горбат Г.Е. –дов. від 25.11.2007 року

відповідача
Колісніченко О.Ю. –дов. від 21.11.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь"

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду

від
29.08.2007 року

у справі
№ 12/78 господарського суду Донецької області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь"

до
Закритого акціонерного товариства "Бахмутський аграрний союз"

про
стягнення збитків у сумі 56 442, 62 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промінь" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Закритого акціонерного товариства "Бахмутський аграрний союз" про стягнення з відповідача на користь позивача 56 442, 62 грн. завданих збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем були порушені вимоги статей 268, 269 Господарського кодексу України при поставці Товариству з обмеженою відповідальністю "Промінь" товару у відповідності з договором поставки від 05.09.2006 року, зокрема вимоги щодо якості та безпечності поставленого товару.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.06.2007 року (суддя: Склярук О.І.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.08.2007 року (судді: Мирошниченко С.В. –головуючий, Колядко Т.М., Скакун О.А.)  у справі №12/78 господарського суду Донецької області у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи судові рішення, господарські суди з посиланням на статті 224, 225, 265, 268 Господарського кодексу України, зазначають про те, що до матеріалів справи додано ветеринарне свідоцтво Г-905 № 168727 видане Закритому акціонерному товариству "Бахмутський аграрний союз", згідно якого племінні кнурці у кількості 15 штук вивозяться з території відповідача, благополучної щодо заразних хвороб тварин. Крім того, суд зазначає, що позивач на порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу України не довів, що поставлені на його адресу кнурці є неякісними, у зв'язку зі зробленим щепленням та не можуть використовуватися за цільовим призначенням.

Не погоджуючиcь з постановою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промінь" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.08.2007 року у справі № 12/78 господарського суду Донецької області, в якій просить постанову у справі та рішення господарського суду Донецької області від 26.06.2007 року скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 268, 269 Господарського кодексу України, статті 20 Закону України "Про ветеринарну медицину", статті 31 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, заявник зазначає про те, що господарськими судами проігноровано фактичні обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить постанову у справі залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові,   колегія   суддів   вважає,   що   касаційне подання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий  господарський  суд  України  переглядає  за  касаційною   скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанції, 05.09.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промінь" та Закритим акціонерним товариством "Бахмутський аграрний союз" укладено договір поставки, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов’язання поставити, а позивач прийняти та сплатити на умовах визначених в договорі племінних кнурців живих, вагою до 83 кг у кількості 15 голів.

22.09.2006 року позивач перерахував відповідачу 31260,00 грн. згідно договору від 05.09.2006 року.

26.09.2006 року відповідач передав позивачу кнурців у кількості 15 голів.

Позивач вважає, що кнурці є неналежної якості та не можуть бути використані для племінної роботи, оскільки 12.09.2006 року тварини були привиті проти лептоспірозу, що є порушенням Інструкції “Про заходи з профілактики та оздоровлення тварин”, приписом від 05.10.2006 року №277 Державного інспектора ветеринарної медицини в Ужгородському районі заборонено використовувати вказане поголів’я як племінне.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарські суди виходили, зокрема, з того, що, відповідно до висновку Інституту Ветеринарної медицини УААН, наявного в матеріалах справи, племінні тварини вакциновані проти лептоспірозу, не втрачають своєї племінної цінності і таких тварин дозволяється використовувати у племінній справі.

Відповідно до роз’яснень, викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Судові рішення даним вимогам не відповідають.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський   суд   оцінює   докази   за  своїм  внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2006 року державним інспектором ветеринарної медицини в Ужгородському районі зроблено припис №277, яким встановлено, що 27.09.2006 року в господарство Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь" були завезені для племінних цілей кнурці в кількості 15 голів та поставлені на карантин в с. Оріховиця (акт постановки на карантин №275 від 27.09.2006 року). Поголів’я свиней, завезене Закритим акціонерним товариством "Бахмутський аграрний союз" Донецької області. Згідно ветсвідоцтва тварини були привиті 12.09.2006 року проти лептоспірозу, що є порушенням пункту 6.1 Інструкції “Про заходи з профілактики та оздоровлення тварин”. Приписано категорично заборонити вводити дане закуплене поголів’я в основне стадо та використовувати їх як племінних.

Також Головним державним інспектором ветеринарної медицини України 08.12.2006 року видано наказ №102, яким встановлено, що під час відправлення у вересні місяці 2006 року 15 голів племінних хряків Закритим акціонерним товариством "Бахмутський аграрний союз" Товариству з обмеженою відповідальністю "Промінь" виявлено порушення як зі сторони покупця так і з боку продавця, а саме під час карантинування тварин перед відправкою не було звернуто уваги державною службою ветеринарної медицини на поодинокі випадки реагування тварин в титрі 1:50 з сероваріантами; тварин щеплено проти лептоспірозу, а потім відправлено за межі Донецької області по ветеринарному свідоцтву, яке підписано головним лікарем ветмедицини господарства, на це не було звернуто уваги управлінням ветеринарної медицини в області, коли давалось погодження на перевезення тварин за межі області.

Однак, зазначеним обставинам справи господарськими судами  належна оцінка надана не була.

Крім того, судами не звернуто належної уваги на положення Інструкції “Про заходи профілактики та оздоровлення тварин від лептоспірозу”, згідно пункту 6.1. якої, вакцинацію проти лептоспірозу проводять згідно з чинними настановами по застосуванню вакцин з тими серотипами і сероварами, які виявлені при діагностиці у тварин даного господарства: в неблагополучних по лептоспірозу господарствах; у  відгодівельних господарствах,  де поголів'я комплектують без обстеження на лептоспіроз; при випасанні тварин на пасовищах в зоні природного вогнища лептоспіроза; при виявленні в господарствах тварин,  сироватка крові яких реагує в РМА.

Вивід   (вивіз)  молодняка  із  господарств,  в  яких  є поодинокі  (до  10  процентів)  тварини  з  позитивною  РМА,   при відсутності  лептоспір  в  сечі  дозволяється  в  межах області за згодою з обласним управлінням державної  ветеринарної  медицини  в господарства з аналогічною ситуацією по лептоспірозу після обробки стрептоміцин-сульфатом (пункту 5.3 Інструкції).

Однак, питання щодо дотримання Закритим акціонерним товариством "Бахмутський аграрний союз" вимог Інструкції “Про заходи профілактики та оздоровлення тварин від лептоспірозу” господарськими судами належним чином не досліджувалось.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків  у  результаті  порушення  її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати,  яких  особа  зазнала  у  зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);  2) доходи,  які  особа  могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 56442,62 грн., однак, як зазначено судами, позивач надав розрахунок збитків, які, з урахуванням коштів, отриманих від реалізації кнурців, складають 44839,82 грн. Також судами не звернуто уваги на те, що загальна вартість договору складає орієнтовано 31250 грн. (пункт 3.2 договору), позивачем сплачено –31260 грн. (платіжне доручення від 22.09.2006 року №36), а видаткова накладна - на суму 33585 грн. Отже, господарськими судами не з’ясовано розмір збитків, які позивач фактично просить стягнути з відповідача.

Крім того, судами не досліджені підстави реалізації позивачем племінних кнурців, придбаних у відповідача, з урахуванням обставин справи.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть  підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Кодексу).

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України, якщо  подані  сторонами  докази є недостатніми, господарський суд   зобов'язаний  витребувати  від  підприємств  та  організацій незалежно  від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для  вирішення  спору.

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не наділена повноваженнями щодо вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирання нових доказів або додаткової перевірки доказів, а також враховуючи, що господарськими судами  порушено вимоги статті 43 Господарського процесуального кодексу України  щодо оцінки доказів на підставі всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, справа - передачі на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

При новому розгляді справи суду слід взяти до уваги наведене, з’ясувати всі обставини справи, і, в залежності від встановленого та у відповідності до діючого законодавства, вирішити спір.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 26.06.2007 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.08.2007 року у справі №12/78 господарського суду Донецької області скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий                                                                              О. Муравйов

Судді                                                                                          А. Полянський

Г. Фролова