СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

30.10.2007

Справа №2-24/9297-2007А

За адміністративним позовом -
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

До відповідача - Первомайської
міжрайонної державної податкової інспекції в АР Крим (АР Крим,
смт.Первомайське, вул.Гагаріна, 18)

про визнання недійсним податкових
повідомлень-рішень

Суддя Г.Г.Колосова

При секретарі Капустіної І.М.

За участю представників:

Від позивача - ОСОБА_2,
представник, довіреність у справі

Від відповідача -  не з'явився

Обставини справи:

Позивач звернувся з
адміністративним позовом до ДПІ в Первомайському районі про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень № /0 від 14.05.2007р. у повному обсязі,
№ /0 від 14.05.2007р. в частині нарахування  штрафних санкцій у розмірі 2763 грн., №
/0 від 14.05.2007р. в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі
1530 грн.

У судовому засіданні 30.07.2007р.
позивач надав заяву про відмову від позовних вимог у частині визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення № /0 від 14.05.2007р.

Ухвалою від 30.07.2007р.
провадження у справі у частині визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення № /0 від 14.05.2007р. закрито.

У судовому засіданні 18.09.2007р.
позивач збільшив позовні вимоги та просить визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення № /0 від 14.05.2007р. в частині нарахування
штрафних санкцій, № /0 від 14.05.2007р. в частині нарахування
штрафних санкцій.

Уточнив позовні вимоги, позивач
просить визнати податкові повідомлення-рішення № /0 від 14.05.2007р.
в частині нарахування штрафних санкцій, № /0 від 14.05.2007р. в
частині нарахування штрафних санкцій нечинними.

Ухвалою від 18.09.2007р. суд
замінив позивача по справі - Державну податкову інспекцію в Первомайському
районі АР Крим на його правонаступника - Первомайську міжрайонну державну податкову
інспекцію в АР Крим.

Позивач позовні вимоги підтримує у
повному обсязі.

Відповідач явку представника до
судового засідання не забезпечив, позовні вимоги не визнає за мотивами, що
викладені у запереченні на позов та просить слухати справу у відсутність його
представника.

Згідно з п. 6 ч. 3 розділу V11
Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України  до початку діяльності окружних
та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі
господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України
1991р. (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні
місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до внесених змін до
Кодексу Адміністративного судочинства України (від 08.09.2005р. № 2875-ІУ)
повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного
засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі,
або за ініціативою суду.

Вказаних вимог від сторін не
надходило.

Суд вважає можливим проведення
судового процесу без здійснення фіксування судового процесу технічними
засобами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, вислухавши пояснення представника  позивача, суд, -

встановив:

Суб'єкт підприємницької  діяльності - фізична особа ОСОБА_1
зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності Первомайською
райдержадміністрацією 29.10.2001р. та поставлений на облік з 29.10.2001р. в
Первомайській міжрайонної ДПІ, яка є правонаступником Первомайського відділення
Красноперекопської ОДПІ та ДПІ в Первомайському районі.

У період з 16.03.2007р. пл.
19.04.2007р. ДПІ в Первомайському районі була проведена  планова виїзна перевірка дотримання вимог
податкового та іншого законодавства СПД ОСОБА_1 за період з 01.01.2005р. по
31.12.2006р., за результатами якої складений акт № 235/17-1/ від
26.04.2007р. (а.с. 12-35).

На підставі вказаного акту перевірки
прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 від 14.05.2007р., яким
СПД ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану
вартість 5724 грн. (основний платіж - 1974 грн., штрафні санкції - 3750 грн.)
за порушення п.п. 7.4.1, 7.4.4 п. 7.4, п.п. 7.8.2 п. 7.8 ст. 7 Закону України №
168/97-ВР від 03.04.1997р. «Про податок на додану вартість» із змінами та
доповненнями» (Закон № 168).

У позовній заяві позивач просить
визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № /0 від 14.05.2007р.
в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 2763 грн., посилаючись на те,
що згідно з п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України № 2181 від 21.12.2000р.
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» із змінами та доповненнями (Закон № 2181) у
випадку, коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового
зобов'язання платника податків, такий платник податків зобов'язаний сплатити
штраф у розмірі 10% від суми недоплати (заниження податкового зобов'язання) за
кожний податковий період, встановлений для такого податку, збору, обов'язкового
платежу, починаючи з податкового періоду, на який на який припадає така
недоплата, та  закінчуючи  податковим
періодом, на який припадає отримання таким   платником
податків    податкового   повідомлення   від контролюючого  органу,
але  не  більше п'ятдесяти відсотків такої суми  та
не  менше  десяти
неоподатковуваних  мінімумів  доходів громадян  сукупно за весь строк недоплати, незалежно
від кількості податкових  періодів,  що
минули.

Оскільки штрафні санкції у розмірі
3750 грн. перевищують 50% суми податкового зобов'язання, позивач вважає, що
штрафні санкції у розмірі 2763 грн. нараховані неправомірно.

Збільшивши позовні вимоги, позивач
просить визнати податкове повідомлення-рішення № /0 від 14.05.2007р.
нечинним в частині нарахування штрафних санкцій, тобто 3750 грн.

Суд не приймає доводи позивача за
наступних підстав.

Як вбачається з акту №
235/17-1/ від 26.04.2007р., при проведенні перевірки встановлено
заниження позивачем податку на додану вартість у розмірі 1974 грн. за період 1
квартал 2005р. - 4 квартал 2006р. (а.с. 26).

Вказане порушення позивачем не
заперечується.

Крім того, при проведенні перевірки
встановлено, що у період з 01.01.2005р. по 30.09.2006р. СПД ОСОБА_1 надавалися
до податкового органу декларації по ПДВ за квартальний податковий період. З
01.10.2006р. платником податків застосовувався місячний податковий період.

Згідно з п.п. 7.8.2 п. 7.8 ст. 7
Закону № 168 у разі,  якщо протягом   будь-якого
періоду   з   початку застосування квартального
податкового періоду обсяг оподатковуваних операцій   платника
податку   перевищує   суму, зазначену  у
підпункті  2.3.1  пункту
2.3 статті 2 цього Закону, такий платник податку зобов'язаний самостійно
перейти на  місячний податковий  період
починаючи  з  місяця,
на  який  припадає таке перевищення,  що зазначається у відповідній податковій  декларації за наслідками такого місяця.

Першій місяць, в якому обсяг
оподатковуваних операцій з продажу товарів позивача перевищив 300 тис. грн., є
липень 2006р. (за період з 01.01.2006р. по 31.07.2006р. обсяг операцій склав
342,8 тис. грн.).

Однак позивачем у порушення п.п.
7.8.2 п. 7.8 ст. 7 Закону № 168 був застосований квартальний податковий період
з 01.07.2006р. по 30.09.2006р., податкові декларації по ПДВ за липень, серпень,
вересень 2006р. до податкового органу не надані.

Вказаний факт позивач не заперечує.

За ненадання податкових декларацій
по ПДВ за липень, серпень, вересень 2006р. до позивача застосовані штрафні
санкції на підставі п.п. 17.1.1. п. 17.1. ст. 17 Закону № 2181 у розмірі 510
грн.

Крім того, відповідно до п.п.
17.1.2 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181 у разі коли
контролюючий орган самостійно визначає суму податкового
зобов'язання  платника  податків
за  підставами, викладеними  у
підпункті  "а" підпункту
4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, додатково до штрафу, встановленого
підпунктом 17.1.1 цього  пункту,  платник  податків
сплачує  штраф у розмірі десяти
відсотків суми  податкового  зобов'язання
за  кожний  повний
або неповний  місяць  затримки
податкової  декларації,  але не більше п'ятдесяти   відсотків
від   суми    нарахованого    податкового зобов'язання   та
не  менше  десяти
неоподатковуваних  мінімумів
доходів громадян.

Тому, згідно з вказаним підпунктом
позивачеві нараховані штрафні санкції у розмірі 2253 грн.

Також, відповідно до п.п. 17.1.3 п.
17.1 ст. 17 Закону № 2181 у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує
суму  податкового  зобов'язання
платника  податків за підставами,
викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту  4.2
статті  4 цього Закону, такий
платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від  суми
недоплати  (заниження  суми податкового   зобов'язання)   за
кожний  з  податкових
періодів, установлених  для  такого
податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи  з податкового періоду, на який припадає така
недоплата, та закінчуючи податковим
періодом,  на  який припадає отримання таким  платником
податків  податкового повідомлення
від контролюючого  органу,  але  не  більше п'ятдесяти відсотків такої суми  та  не
менше десяти неоподатковуваних  мінімумів  доходів громадян  сукупно за весь строк недоплати, незалежно
від кількості податкових  періодів,  що
минули.

Тому за заниження суми податкових
зобов'язань 1974 грн, які заявлені в податкових деклараціях, позивачеві
нараховані штрафні санкції у розмірі 987 грн.

Тобто судом встановлено, що штрафні
санкції у податковому повідомленні-рішенні № /0 від 14.05.2007р.
нараховані ні підставі трьох різних норм чинного законодавства, а тому
посилання позивача на те, що вони не можуть перевищувати 50% суми податкового
зобов'язання згідно з п.п. 17.1.3 п. 17.1. ст. 17 Закону № 2181 суд до уваги не
приймає.

Таким чином, оскільки позивач не
заперечує фактів виявлених порушень, суд вважає, що штрафні санкції до нього
застосовані правомірно.

Також в обгрунтування збільшення
позовних вимог позивач посилається на те, що форми податкових
повідомлень-рішень встановлені Порядком оформлення и направлення податкових
повідомлень-рішень та рішень про застосування штрафних санкцій органами
державної податкової служби України, який затверджений наказом ДПА України №
253 від 21.06.2001р. та зареєстрований в Мін'юсті України 06.06.2001р. за №
567/5758 (Порядок).

Відповідачем було направлено
позивачеві податкове повідомлення-рішення форми «Р», яке, відповідно до
Порядку, повинно містити посилання на пункт і статтю нормативно-правового акту,
який є підставою для здійснення розрахунку або перерахунку суми податкового
зобов'язання, застосування штрафних (фінансових) санкцій, а також вид штрафних
санкцій.

Однак, у податковому
повідомленні-рішенні № /0 від 14.05.2007р. відсутні посилання на
пункти та статті податкового та іншого законодавства, на підставі якого були
нараховані штрафні санкції, а також не вказаний вид штрафних санкцій.

Дійсно, у вказаному податковому
повідомленні-рішенні вказані лише норми закону, які порушив позивач, норми, на
підставі яких нараховані штрафні санкції, не вказані.

Однак, як вбачається з акту
перевірки, у ньому вказані усі нормі права, згідно з якими позивачеві
нараховані штрафні санкції.

Крім того, як встановлено  судом, штрафні санкції застосовані позивачу
правомірно за порушення, які  мали місце,
що не оспорюється позивачем.

Тому суд дійшов висновку про те, що
вказане формальне порушення не може бути підставою для визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення № /0 від 14.05.2007р. у частині
застосування 3750 грн. штрафних санкцій, тому у позові у цій частині
відмовлено.

Також на підставі акту №
235/17-1/ від 26.04.2007р. було прийняте податкове
повідомлення-рішення № /0 від 14.05.2007р., яким позивачу визначено
1747,7 грн. податкових зобов'язань зі збору за забруднення навколишнього
природного середовища (47,7 грн. основного платежу та 1700 грн. штрафних
санкцій) за порушення п. 6.2 розділу 6, п. 7.2 розділу 7 Інструкції про порядок
обчислення і сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища,
яка затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного
середовища і ядерної безпеки України, ДПА України від 19.07.1999р. № 162/379 та
зареєстрована Мінюстом України 09.08.1999р. за № 544/3837.

Позивач просить визнати нечинним
податкове повідомлення-рішення № /0 від 14.05.2007р. у частині
застосування штрафних санкцій 1700 грн.

Як вбачається з акту перевірки,
позивачем не був обчислений збір за забруднення навколишнього природного
середовища, тому йому нараховано 47,70 грн. вказаного збору за третій  та четвертий квартал 2006р.

Факт наявності вказаного порушення
позивач не заперечує.

Крім того, за період з 1 кварталу
2005р. по 4 квартал 2006р. позивачем не надавались до податкової інспекції
розрахунки збору за забруднення навколишнього природного середовища, що він
також не заперечує.

За ненадання розрахунків збору за
забруднення навколишнього природного середовища за період з 1 кварталу 2005р.
по 4 квартал 2006р. позивачу на підставі п.п. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону №
2181, яким передбачено, що платник податків,
що не подає податкову декларацію у строки,  визначені законодавством, сплачує штраф у
розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів  громадян  за
кожне  таке неподання або її
затримку, нараховані санкції у розмірі 1360 грн.

Також згідно з п.п. 17.1.2 п. 17.2
ст. 17 Закону № 2181 позивачу нараховані штрафні санкції у розмірі 340 грн.,
тобто не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний
період.

У позовній заяві позивач вказує на
те, що сума штрафних санкцій 1700 грн. значно перевищує 50% суми податкового
зобов'язання 47,70 грн., а тому вона нарахована неправомірно, посилаючись на
п.п. 17.1.2 ст. 17 Закону № 2181.

Однак, по-перше, штрафні санкції
нараховані позивачеві на підставі двох підпунктів п. 17.1. ст. 17 Закону № 2181
- 17.1.1 та 17.1.2, а по-друге п.п. 17.1.2
встановлений як максимальний розмір штрафних санкцій - не більше 50% від
суми нарахованого зобов'язання, так і мінімальний розмір - не менше десяти  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
у відповідності з яким і були нараховані штрафні санкції.

Тому суд дійшов висновку про те, що
штрафні санкції у розмірі 1700 грн. нараховані відповідачем правомірно.

Посилання позивача на те, що
відповідачем порушена встановлена форма податкового повідомлення-рішення суд не
приймає до у уваги у зв'язку з вищевизначеним, оскільки в акті перевірки
вказані усі нормі права, згідно з якими позивачеві нараховані штрафні санкції.

З урахуванням викладеного, вимоги
позивача щодо визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № /0
від 14.05.2007р. у частині застосування штрафних санкцій 1700 грн.  задоволенню не підлягають, у позові у цій
частині відмовлено.

У судовому засіданні
оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова складена у повному
обсязі   05.11.2007 року.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст. ст. 94, 98,160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд -

П О С Т А Н О В И В :

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її
проголошення.

Якщо після подачі заяви про
апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну
силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства
України  до Севастопольського
апеляційного господарського суду.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Колосова Г.Г.