ГОСПОДАРСЬКИЙ  С У Д
Кіровоградської області
У Х В А Л А

"28" листопада 2007 р.                                                              Справа № 3/334

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Н.В. Болгар  розглянув у  судовому засіданні адміністративну справу № 3/334

за позовом: Фермерського  господарства Моніч Руслана Васильовича;

до відповідача: Державного  підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", від імені якого у спірних правовідносинах діє Кіровоградська регіональна філія;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватного підприємства наукової селекційно-насінницької  фірми "Соєвий вік";

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити  певні дії,

за участю:

секретаря судового засідання Кузьмичової О.О.;

представників

позивача - Полтавської Т.П., довіреність № 194 від 18.09.07;

відповідача - юрисконсульта Кіровоградської регіональної філії Парокінного І.А., довіреність № 5-1/240 від 21.09.07.

Фермерське господарство Моніча Руслана Васильовича (далі по тексту - ФГ Моніча Р.В.) звернулося до господарського суду в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою, у якій просило  визнати дії Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України"  протиправними, щодо відмови в реєстрації договорів суборенди земельних ділянок укладених між приватним підприємством "Наукова селекційно-насінницька фірма "Соєвий вік" (далі по тексту - ПП "НСНФ "Соєвий вік") та  ФГ  Моніча Р. В., зобов'язати відповідача  вчинити дії по реєстрації договорів суборенди земельних ділянок укладених між орендарем - ПП НСНФ "Соєвий вік" та суборендарем - ФГ Моніча Р.В. на території Соколівської та Обознівської сільських рад  Кіровоградського району Кіровоградської області.

05.11.07 заявник змінив предмет позову і в "уточненні до позовної заяви" просить визнати протиправними дії Кіровоградської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" щодо відмови в реєстрації договорів суборенди земельних ділянок укладених між ПП НСНФ "Соєвий вік" та ФГ Моніча Р.В. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва:

від 15.03.07 загальною площею 78,51 га ріллі на території Обознівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області;

від 15.03.07 загальною площею 550,55 га ріллі на території Обознівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області;

від 15.03.07 загальною площею 11,71 га ріллі на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області;

від 15.03.07 загальною площею 177,805 га ріллі на території Соколівської сільської ради Кіровоградської області;

зобов'язати державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" вчинити дії, а саме:

зареєструвати договори суборенди земельних ділянок укладених між ПП НСНФ "Соєвий вік" та ФГ Моніча Р.В. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва:

від 15.03.07 загальною площею 78,51 га ріллі на території Обознівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області;

від 15.03.07 загальною площею 550,55 га ріллі на території Обознівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області;

від 15.03.07 загальною площею 11,71 га ріллі на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області;

від 15.03.07 загальною площею 177,805 га ріллі на території Соколівської сільської ради Кіровоградської області

з усіма додатками, що є його невід'ємними частинами, у встановленому порядку.

Відповідач вимоги заявника не визнав, посилаючись у письмових запереченнях на те, що

згідно п. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державний реєстратор у межах своїх повноважень при здійсненні державної реєстрації прав власності, інших речових прав на нерухомість, їх обмежень, правочинів щодо нерухомого майна або відмові в такій реєстрації, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законів та інших нормативно-правових актів, а також відсутність, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на об'єкт нерухомого майна, наявності інших підстав для державної реєстрації прав або відмови в такій реєстрації;

у самому  змісті договору суборенди відсутні відомості щодо погодження питання передачі орендованих у фізичних осіб - власників земельних ділянок цих земельних ділянок у суборенду третім особам (у конкретному випадку - позивачу);

як вбачається з додатків доданих до позовної заяви,  орендарем ніяким чином не було сповіщено фізичних осіб-власників  земельних ділянок (які  передавали в оренду свої земельні ділянки орендарю - ПП НСНФ "Соєвий вік"  про можливість укладання  з третьою особою договору суборенди;

невиконання ПП НСНФ "Соєвий вік" та ФГ Моніча Р.В. вимог частини 1 ст. 8 Закону України "Про оренду землі" виявилось правовим  підґрунтям  не проведення державної реєстрації договору суборенди землі укладеному, але не зареєстрованому у відповідності до ст. 18 Закону України "Поро оренду землі";

законною підставою для не проведення державної реєстрації договору суборенди землі від 15.03.07 стало відсутність відомостей щодо погодження питання передачі орендованих ПП НСНФ "Соєвий вік" у фізичних осіб-власників земельних ділянок цих земельних ділянок у суборенду ФГ Моніча Р.В.

У судовому засіданні 05.11.07 господарським судом на підставі ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України оголошувалася перерва до 09:15 28.11.07.

При дослідженні обставин справи, письмових доказів та заслуховування пояснень представників сторін господарський суд встановив наступне.

Листом за вих. № 115 від 06.06.07 ФГ Моніча Р.В. звернулося до керівника Кіровоградського районного відділу КРФ ДП ЦДКК при Держкомземі України із проханням зареєструвати договори суборенди землі, про які зазначено вище із додатками до кожного - висновку, витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, актом приймання-передачі об'єкту суборенди, актом визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, планом відведення земельної ділянки.

Листом від 10.07.07 № 1-3/153, підписаним заступником Кіровоградської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" - директором департаменту інформації та державної реєстрації, керівника ФГ Моніча Р.В. повідомлено про відмову в реєстрації договорів суборенди земельних ділянок на території Обознівської і Соколівської сільських рад, у зв'язку з їх невідповідністю абзацам першим та другим ст. 8, абзацу четвертого ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

Позивач свої вимоги ґрунтує на твердженні про те, що відповідач у своїй роботі керується Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України  від 25.12.1998 р. № 2073, у якому відсутні підстави, за якими відмовлено у державній реєстрації договорів суборенди , тому відмова є неправомірною.

Господарський суд прийшов до висновку про те, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає держаній реєстрації лише у випадках, встановлених законом; такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації; перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Абзацом п'ятим ст. 8 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

"Порядок державної реєстрації договорів оренди землі", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 р. № 2073, на який посилається позивач, визначає єдині умови реєстрації договорі оренди та договорів суборенди земельних ділянок, державна реєстрація яких проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.03 № 1088 "Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру" визначено держателем Державного реєстру прав на землю та нерухоме майно Державний комітет по земельних ресурсах, який забезпечує створення і функціонування цього Реєстру; установлено, що адміністратором Державного реєстру прав на землю та нерухоме майно є Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах, який здійснює його ведення. Названою постановою на Центр державного земельного кадастру після створення Державного реєстру прав на землю та нерухоме майно покладено проведення державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них шляхом внесення записів до названого реєстру.

Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) є одним із видів речових прав на чуже майно, перелік яких містить п. 3 ч. 1 Цивільного кодексу України.

Правові, економічні, організаційні засади створення у складі державного земельного кадастру єдиної системи державної реєстрації речових прав на земельні ділянки та інше нерухоме майно, обмежень цих прав визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", який регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 названого Закону, місцеві органи державної реєстрації прав є відділеннями державної госпрозрахункової юридичної особи з консолідованим балансом (центру державного земельного кадастру), які проводять реєстрацію прав  на нерухоме майно, їх обмежень, правочинів щодо нерухомості або відмовляють у реєстрації. За визначенням, що містить ст. 2 Закону, до об'єктів нерухомого майна входять і земельні ділянки.

Державним реєстратором прав, дія та бездіяльність якого можуть бути оскаржені до керівництва органів державної реєстрації прав та (або) в судовому порядку згідно із ч. 4 ст. 8, ст. 30  Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" є посадова особа з вищою юридичною освітою, яка пройшла стажування в органах державної реєстрації прав протягом шести місяців, склала кваліфікаційний іспит, отримала свідоцтво державного реєстратора прав та печатку встановленого зразка, які видаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначений у ч. ч. 1, 2 ст. 17 названого Закону, і до нього входить також відмова в державній реєстрації речових прав.

Виключні підстави відмови у державній реєстрації прав викладені у ч. 1 ст. 24 зазначеного вище Закону. В абзаці четвертому частини першої цієї статті підставою відмови у державній реєстрації є невідповідність поданих документів вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону, відмова в державній реєстрації із таких підстав не позбавляє особу права повторно звернутися із заявою за умови усунення підстав для відмови у державній реєстрації.

Фактично на вирішення господарського суду в порядку адміністративного судочинства України переданий не спір  стосовно дій чи бездіяльності державного реєстратора прав як посадової особи, а спір щодо права ПП НСНФ "Соєвий вік" передати в суборенду ФГ Моніча Р.В. земельні ділянки, щодо яких ПП НСНФ "Соєвий вік" уклало договори оренди із фізичними особами - власниками земельних ділянок.

Відповідач такого права не визнає, вважаючи, що орендовані земельні ділянки можуть передаватися в оренду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця, а оскільки договори оренди, якими передбачено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися в оренду, або письмова згода орендодавця до договорів суборенди не додавалися, у нього були законні підстави для не проведення державної реєстрації договорів суборенди землі від 15.03.07. Ст. 20 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" визначені вимоги до документів, що подаються на державну реєстрацію прав, і за ч. 1 такої статті документи, що встановлюють виникнення, припинення, перехід прав на нерухоме майно та подаються для державної реєстрації прав на нерухоме майно, повинні відповідати цьому Закону, Цивільному кодексу України, іншим нормативно-правовим актам.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визнання права, в тому числі права на суборенду земельної ділянки, є способом захисту цивільних прав за ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.

Наявність у позивача права на суборенду земельних, яке оспорюється відповідачем, є не публічно-правовими відносинами, а є цивільно-правовими відносинами. Захист цивільного права, виходячи із суб'єктного складу сторін, має здійснюватися судом в порядку господарського судочинства. встановленого Господарським процесуальним кодексом України.

Провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судові витрати по справі покладаються на позивача.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 165, п. 6 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Закрити провадження у справі.

2. Копії ухвали направити сторонам (відповідачу за адресою Кіровоградської регіональної філії) та третій особі

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом п'яти днів з дня отримання особою, яка оскаржує ухвалу, копії ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя                                                                                        Н. В. Болгар