ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 листопада 2007 р.

№ 13/2пн

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  -головуючого,

Є. Чернов В. Цвігун

за участю представників:

ТОВ "Татася"

Бут Д.В. -(дор. від 18.11.2007)

фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

ОСОБА_2 -(дор.ВСТ№ 689225 від 03.05.2006)

розглянув касаційну скаргу

ТОВ "Татася"

на постанову

Луганського апеляційного
господарського суду  від 10 серпня 2007
року

у справі

№ 13/2пн господарського суду
Луганської області

за позовом

ТОВ "Татася"

до

фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

про

звільнення земельної ділянки та
знесення будівлі

В
С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Луганської області від 20.02.2006 (суддя: Б.Яресько) позовні вимоги задоволені,
відповідача зобов'язано звільнити земельну ділянку площею 86 кв.м., розташовану
на ринку мирний за адресою м. Луганськ згідно генплану ринку для розміщення
металевих споруд -торгівельних павільйонів з позначкою 22, 23.

Відповідача зобов'язано за власний
рахунок демонтувати металеву конструкцію -кафе "Корсар", складське
приміщення із шлакоблоку, яке має позначку 23, знести недобудовану
одноповерхову будівлю на ринку з позначкою 22.

Рішення суду мотивовано тими
обставинами, що відповідач здійснив самочинне будівництво нерухомого майна та
згідно частин другої, четвертої ст. 376 ЦК України не набуває право власності
на це майно, надані відповідачем договори оренди не стосуються об'єктів, які є
предметом спору, свідчать про оренду торгівельної площі за іншою адресою.

Постановою Луганського апеляційного
господарського суду від 10.08.2007 рішення місцевого господарського суду скасовано,
в задоволенні позову відмовлено, так як відповідач згідно проведеного
обстеження фактично користувався торгівельними місцями на ринку мирний, який
немає поштової адреси, ТОВ "Татася" у 2002-2006 немало можливості
надавати в оренду земельні ділянки, оскільки спірна земельна ділянка передана
позивачу для розміщення ринку та автостоянки.

Апеляційною інстанцією встановлено,
що відповідач, за винятком декількох місяців 2003, 2005, 2006 не сплачує
орендну плату, що дає право позивачу відмовитися від договору найму і вимагати
повернення речі, як це передбачено ст. 782 ЦК України.

Вищий господарський суд України у
відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної
скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно державного акту від
27.04.2001 Луганська міська рада передала ТОВ "Татася" у постійне
користування земельну ділянку згідно плану землекористування за адресою кв.
Мирний, що передбачає право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває
у державній або комунальній власності без встановленого строку.

Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена
для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно (частина третя ст. 376 ЦК України).

Якщо власник земельної ділянки
заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці або якщо це порушує
права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне
будівництво або за її рахунок.

Касаційна інстанція приходить до
висновку, що земельна ділянка відповідачу не надавалася, апеляційною інстанцією
безпідставно здійснено ототожнення договору оренди торгової площі, до того ж за
іншою юридичною адресою, з договором оренди земельної ділянки.

Зазначене ґрунтується на ст. 79
Земельного кодексу України, яка передбачає встановлення меж земельної ділянки,
наявність відповідних межевих знаків, зазначення категорії земель, порядку
використання землі, її правового статусу, тощо.

Дотримання цих умов є необхідними
при укладені договору оренди земельної ділянки, на якій планується забудова.
Договір оренди торгової площі, який міститься у матеріалах справи, передбачає
надання території для торгівельної діяльності без права будівництва
нерухомості, будь-який проект будівництва з відповідними державними органами не
погоджувався.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу
України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації
забороняється.

Відповідачем державна реєстрація
договору оренди земельної ділянки не здійснювалася, межі земельної ділянки не
встановлювалися, дозвіл на виконання будівельних робіт, погодження відповідних
документів не проводилося, як це передбачено ст. 23 Закону України "Про
основи містобудування" від 16.11.92.

Зокрема, зазначеною нормою закону
встановлено, що забудова земельної ділянки здійснюється після одержання дозволу
на виконання будівельних робіт.

Будь-які документи на збудоване
відповідачем складське приміщення, конструкцію кафе "Корсар",
металеві споруди в матеріалах справи відсутні.

Факт самовільної побудови
нерухомості додатково підтверджено ухвалою судової колегії з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Луганської області від 23.05.2007      № 22-1520/07, приписом Державної
інспекції архітектурно-будівельного контролю від 22.06.2005, відсутністю
обставин, пов'язаних із відведенням відповідачу земельної ділянки згідно з
кадастровим планом та правовстановлюючими документами на землю, які дають
підстави вважати встановленим факт передачі в оренду земельної ділянки, не
дотриманням відповідачем вимог ст.ст. 6, 8, 14 Закону України "Про оренду
землі" від 06.10.98.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119,
11111  ГПК України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Луганського апеляційного
господарського суду від 10.08.2007 у справі
№ 13/2пн господарського суду Луганської області скасувати.

Рішення господарського суду
Луганської області від 20.02.2006 у цій справі залишити без змін.

Витрати по сплаті державного мита, в
тому числі за перегляд судових рішення в касаційному порядку, віднести на
відповідача. Доручити господарському суду Луганської області видати відповідний
наказ.

Головуючий
В. Овечкін

судді                                 Є. Чернов

В.
Цвігун