донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

05.12.2007 р.
справа №15/160пн

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Стойка  О.В.

суддів

Діброви  Г.І. , Шевкової  Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

не з"явився,

від відповідача1
від  відповідача 2 третя особа-1
третя особа-2  третя особа-3  третя особи-4  третя особа-5  третя особа-6  третя особа-7  третя особа-8  третя особа-9  третя особа-10

ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 за
довіреністю  не з»явився не з»явився не
з»явився не з»явився не з»явився не з»явився не з»явився не з»явився не
з»явився не з»явився  ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_3 м.Слов'янськ Донецької області

на рішення (ухвалу)
господарського суду

Донецької області

від

10.10.2007 року

по справі

№15/160пн (Богатир К.В.)

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_3 м.Слов'янськ Донецької області

до   за участю третіх осіб: третя
особа-1  третя особа-2   третя особа-3   третя особи-4   третя особа-5   третя особа-6   третя особа-7   третя особа-8   третя особа-9   третя особа-10

1.Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_4 м. Слов'янськ Донецької області  2.Відкритого акціонерного товариства
"Донецькобленерго" м. Горлівка Донецької області  Відкрите акціонерне товариство “Слов'янське
автотранспортне підприємство № 11417” м. Слов'янськ Донецької області
Товариство з обмеженою відповідальністю “Север-Юг” м. Слов'янськ Донецької
області Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_5 м. Слов'янськ Донецької
області Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_6 м. Слов'янськ Донецької
області   Приватний підприємиць ОСОБА_7
м. Слов'янськ Донецької області Товариство з обмеженою відповідальністю
“Акант” м. Слов'янськ Донецької області Приватне підприємство “Актінія” м.
Слов'янськ Донецької області Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_8 м.
Слов'янськ Донецької області Товариство з обмеженою відповідальністю “Мираж”
м. Слов'янськ Донецької області Товариство з обмеженою відповідальністю
“Дисса” м. Слов'янськ Донецької області

про

усунення перешкод користування
майном.

В С Т А Н О В
И В:

У травні 2007 року до господарського
суду звернувся Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_3 м.Слов'янськ
Донецької області (далі-Позивач)  до
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 м. Слов'янськ Донецької
області  (відповідач 1) та Відкритого
акціонерного товариства "Донецькобленерго" м. Горлівка Донецької
області (відповідач 2)  за  участю
третіх осіб про  зобов»язання  відповідача 1
забезпечити  вільний  доступ до
обладнання  підстанції та усунути
перешкоди та зобов»язати  відповідача
2  здійснити  відключення
електричної  енергії від
електричної  підстанції ТП-25, яка
розташована за адресою: м. Слов'янськ, вул. Фрунзе, 58 для  забезпечення
безперешкодного  доступу до  обладнання.

Рішенням господарського суду Донецької
області від 10.10.2007р. у задоволенні
позовних  вимог відмовлено у
зв»язку  з  недоведеністю
та  необґрунтованістю.

Позивач, не погодившись із
рішенням  господарського суду, подав   апеляційну
скаргу в  якої  просить
рішення  скасувати  та
задовольнити  позовні  вимоги.

В обґрунтування своїх вимог заявник
скарги посилається на те, що  суд  не
повно з»ясував  обставини, що  мають
значення  для  справи, висновок  суду
не   відповідає  обставинам
справи.

Позивач  до
судового засідання  не  з»явився та надав  клопотання
в  якому  просив
розглянути  справу  без
його  участі.

Відповідач 1  та
відповідач  2  вважають рішення господарського суду законним
та обґрунтованим.

Представники  третіх осіб у судове засідання не з»явилися,
про  причини  не
явки  судову  колегію не
повідомили, хоча  були  належним
чином  повідомлені  про
час  та   місце
слухання  справи у зв»язку  з
чим  судова  колегія вважає  за
можливе  розглянути  справу
у відсутності  не  з»явившихся
3-х осіб  та позивача.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи
із наступного.

Встановлено, що відповідач 1  є
власником   будівлі трансформаторної
підстанції, яка  розташована за  адресою м. Слов'янськ Донецької області, вул.
Фрунзе, 58.  (літ.Ч-1). Право власності  відповідача 1 підтверджується витягом КП
„БТІ” м. Слов'янська від 20.09.2005 р. про реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням  Слов'янського міськрайонного
суду від 21.12.2006 р., яке набрало законної сили,  визнаний
дійсним  договір купівлі-продажу
№85/0 від 14.06.2006р., укладений  між
позивачем  та ВАТ «Слов»янське АТП-11417»визнано
право  власності  позивача на трансформаторну  підстанцію із
секції №1 тип ЩО-59-2 в кількості
3 штук 1974р. випуску, секції №2 тип ЩО -59-2 в кількості 4 штук
1974р.  випуску, щита  освітлення 1974р. випуску, конденсаторної  установки на 70 квар. 1975 р. випуску, ячейки
КСО 366-6кВТ в кількості 7 одиниць 1975 р випуску,  силового
трансформатору 630/10-04 в кількості 2 одиниці 1975р  випуску вузької направленості, для  первинної
напруги 10 кВт., що розташовані за адресою: м. Слов'янськ Донецької
області, вул. Фрунзе, 58.

Предметом позовних  вимог
є  вимоги про   зобов»язання
відповідача 1  усунути
перешкоди  та забезпечити  вільний
доступ до   обладнання  підстанції,
а також  зобов»язати  відповідача 2
здійснити  відключення
електричної  енергії  від електричної  підстанції ТП-25, яка розташована за адресою:
м. Слов'янськ, вул. Фрунзе, 58 для
забезпечення  безперешкодного  доступу до
обладнання.

Свої  вимоги
позивач  обґрунтовує тим, що  він  не  має
можливості   володіти  та
розпоряджатися  належним йому  майном, оскільки  будівля трансформаторної підстанції в
якої  знаходиться  майно позивача, належить  на
праві  власності  відповідачу 1, який  перешкоджає
вивезти  обладнання  з
будівлі  підстанції. Крім того,
відповідач 2 незаконно та
безоплатно  користується  майном
позивача та  на   його вимоги
про  відключення  підстанції
від  енергопостачання не  реагує.

Відповідачі   проти
заявлених  вимог  заперечують
посилаючись  на  те, що
відповідач 1  є  законним  власником
трансформаторної   підстанції,
але  будь-яких  перешкод
для  доступу до  обладнання
позивачем  відсутні.

Щодо  відключення
трансформаторної  підстанції  від
енергопостачання відповідачі вказують
на  порушення  прав
3-х  осіб, які  приймають
участь  у даній  справі та
яким  здійснюється  постачання
електроенергії  на  підставі
відповідних   договорів через
вказану підстанцію.

Згідно ст.ст. 387, 391 ЦК
України  на  які
посилається  позивач в
обґрунтування  позовних  вимог, власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа
ним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм майном.

Разом  з
тим  позивачем  не  заявлено  позовних
вимог про  витребування майна
із  чужого  незаконного
володіння. Заявлені  вимоги про
спонукання  відповідача 1 усунути
перешкоди та   забезпечити  вільний
доступ до  обладнання не  містять
посилання  на  те в
чому  саме  складаються ці перешкоди, яким  чином
вони  здійснюються   відповідачем
1 та у  який  спосіб вони
мають  бути усунені.

Отже  позивачем
не  заявлено конкретного  способу
захисту    свого  порушеного
права.

Крім того, доводи  про
створення  відповідачем 1  перешкод у
користуванні  позивачем  майном не
підтверджується належними доказами.

Акт
від 12.03.07р. (а.с. 88)  не  може
бути  визнаний у  якості такого
доказу , оскільки  він  не
містить  посилання на  конкретні
перешкоди з  боку  відповідача 1, а також він     підписаний
тільки  2-мя фізичними особами,
як    робітниками  відповідача 2, але  цей акт
не  оформлено  як
такий, що складений  відповідачем
2.

Вимоги  позивача про
зобов»язання відповідача 2
здійснити  відключення  електричної енергії від електричної  підстанції ТП-25 є  також
необґрунтованими за
наступних  підстав.

З
матеріалів  справи  вбачається, що  будівля
трансформаторної  підстанції, яку
позивач  вимагає  відключити
від  електропостачання,  знаходиться у
власності  відповідача 1, що  знаходиться з
відповідачем 2  в  договірних
відносинах з  приводу  постачання
електричної  енергії. Дію   цього
Договору №7053 від 27.07.06 (а.с. 106 Т.1) не  припинено, його не  визнано
недійсним, позивач  не  є
стороною за  цим  Договором, тому   вимоги
про   припинення  його
виконання  відповідачем 2   є
безпідставними.

Крім  того, як
вбачається  з  матеріалів
справи, треті  особи
знаходяться  в  договірних
правовідносинах з   відповідачем 2
з  приводу  постачання
електричної  енергії через  спірну
трансформаторну  підстанцію.
Вказані  договори  були
укладені до  відчуження  трансформаторної  підстанції
третьою  особою ВАТ «Слов»янське
АТП №11417», що  володіла  нею, як
цілостною  спорудою. Оскільки на
момент придбання спірного обладнання воно не було демонтовано, а було діючою
частиною електромереж основного  споживача,  виходячи з специфіки цього майна та  вимог діючого Закону України “Про
електроенергетику” та Правил користування електричною енергію   затверджених Постановою НКРЕ України № 1497
в редакції від 22.11.2006р., (далі Правила), при вирішенні питань  щодо постачання  електричної
енергії третім особам, позивач підпадає під дію Правил  у якості
“основного споживача” (п.1.2. Правил).

Виходячи із змісту договорів на
постачання електричної енергії,  що є
в  матеріалах  справи, обладнання ТП-25, як частини
електричної  мережі використовується
третіми особами,  як субспоживачами, а не
відповідачем 2.

Відповідно до п.1.7. Правил, у разі
використання технологічних електричних мереж основного споживача субспоживачем,
відносини між споживачем та субспоживачем, у тому числі їх взаємна
відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних
електричних мереж споживача, що укладається між ними на основі типового договору.
Основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка
здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, субспоживачам або
постачальникам електричної енергії у разі дотримання ними вимог цих Правил в
укладенні (переукладенні) договорів про спільне використання технологічних
електричних мереж споживача або про технічне забезпечення електропостачання
споживача.

В п. 7.5 Правил передбачено
вичерпний перелік випадків щодо обов'язку відповідача 2 припинити
енергопостачання споживачам, але  ці
підстави межами  даної позовної  заяви
не охоплюються.

Спір  між
позивачем  та  третіми
особами в  межах  даної
справи також відсутній.

Законних   підстав
для  відключення  всіх
споживачів  від  енергопостачання  в
матеріалах справи  не міститься.

Отже,  судова колегія  вважає, що задоволення  позовних
вимог  позивача  про
відключення  електричної  підстанції
від  енергопостачання  поза вимогами
законодавства про
електроенергетику є
незаконним  та   порушує
права  3х осіб.

Доводи апеляційної  скарги
про недоведеність  висновку  суду  першої  інстанції
про неподільність  ТП-25, як
споруди, не  приймається судовою  колегією
до  уваги, оскільки
дослідження  цього  факту в межах
заявлених   позовних  вимог не
має  значення  для
вирішення  спору.

Отже  висновок
суду  першої  інстанції
про  відмову  у задоволенні
позовних  вимог  є
вірним.

З урахуванням вищевикладеного,
судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу
України  рішення господарського суду
Донецької області від 10.10.2007р.у справі №15/160пн ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве
значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального
права, тому рішення Господарського суду слід залишити    без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

У відповідності  до ст.
49 ГПК України  судові витрати
по  апеляційній скарзі покласти на
позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103,
105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3 м.Слов'янськ Донецької області на рішення
господарського суду Донецької області від 10.10.2007р.у справі №15/160пн
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Донецької області від  10.10.2007р.у
справі №15/160пн без змін.

Головуючий          О.В.
Стойка

Судді:          Г.І.
Діброва

Т.А.
Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС