ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.06.07 р.
Справа № 9/40пн

Господарський суд Донецької області
у складі судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання
Гутевич С.Ю.

розглянувши у  відкритому судовому засіданні  матеріали справи

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ

до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк

за участю третьої особи без
самостійних вимог на  предмет спору
на  стороні  відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Валми автомотив”

про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою

за зустрічним позовом: Товариства з
обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ

про встановлення земельного
сервітуту ТОВ „Куйбишевське” на безоплатне користування земельною ділянкою

В засіданні брали участь
представники сторін:

від позивача (за первісним
позовом): ОСОБА_2 - довіреність НОМЕР_1 від 05.02.07р.; ОСОБА_3 - довіреність
НОМЕР_1 від 05.02.07р.;

від відповідача (за первісним
позовом): Косенчук В.Ю. - довіреність б/н від 26.02.07р.;

від 3-ї особи: не з'явився;

від БТІ: Малюк Л.В.- довіреність
б/н від 29.05.07р.

З 26.02.2007р. по 05.03.2007р. та

з 15.06.20007р. по 16.06.2007р.

по справі згідно ст.77 ГПК України

оголошувалась
перерва.

Суть спору:

Позивач, Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1, м.Київ звернувся до  господарського  суду Донецької області з позовом до відповідача,
Товариства з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк про усунення
перешкод з боку відповідача у законному праві позивача користуватись земельною
ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому на праві оренди та
зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк
демонтувати ворота та пандус, а також прибрати незаконно збудований проїм у
будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір купівлі-продажу приміщення НОМЕР_2 від 20.12.2002р.,
договір оренди земельної ділянки НОМЕР_3 від 27.12.2005р., рішення Виконавчого
комітету Донецької міської ради НОМЕР_4 від 16.11.2005р., листи, акт комісії
Виконавчого комітету Куйбишевського району у м.Донецьку від 10.01.2007р.

21.03.2007р. позивач надав суду
уточнення до позовних вимог від 21.03.2007р., згідно до яких просить суд
зобов'язати відповідача усунути перешкоди у законному праві позивача
користуватись земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому на
праві оренди, визнати право Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1, м.Київ користуватись земельною ділянкою згідно договору оренди
НОМЕР_3 від 27.12.2005р., визнати, що Товариство з обмеженою відповідальністю
„Куйбишевське”, м.Донецьк порушує право позивача користуватись земельною
ділянкою згідно договору оренди НОМЕР_3 від 27.12.2005р., зобов'язати
відповідача встановити тверді земельні межі, зобов'язати відповідача
демонтувати пандус, як спосіб для відновлення стану земельної ділянки до
порушення Земельного законодавства, зобов'язати відповідача демонтувати ворота,
як гарантія того, що права позивача землекористувача не будуть порушуватись на
даний момент та у майбутньому, а також зобов'язати відповідача звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку.

Відповідно до додаткових пояснень
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ до
позовної заяви, які надійшли на адресу господарського суду 02.04.2007р.,
останній просить суд визнати його право користуватись земельною ділянкою згідно
договору оренди НОМЕР_3 від 27.12.2005р., визнати, що Товариство з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк порушує право позивача користуватись
земельною ділянкою згідно договору оренди НОМЕР_3 від 27.12.2005р., зобов'язати
відповідача (за первісним позовом) демонтувати пандус та ворота, заборонити
відповідачу та орендарям на праві оренди з ТОВ „Куйбишевське” заїзд, проїзд,
парковку та зупинку транспортних засобів керівників, співробітників та
клієнтів, заборонити здійснювати миття автомобілів на земельній ділянці
позивача Товариству з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк та
орендарям на праві оренди з ТОВ „Куйбишевське”.

16.06.2007р. на адресу
господарського суду надійшла заява Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ №б/н та дати, згідно якої останній на підставі
ст.22 Господарського процесуального кодексу України уточнив позовні вимоги та
просить суд визнати його право користуватись земельною ділянкою згідно договору
оренди НОМЕР_3 від 27.12.2005р.; прийняти рішення про усунення перешкод
відповідачем законному праву позивача користуватись належною йому на праві
оренди земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з боку
Товариства з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк шляхом
заборони останньому та орендарям на праві оренди з ТОВ „Куйбишевське”
заїжджати, проїжджати, паркувати та зупиняти транспортні засоби керівників,
співробітників та клієнтів на орендованій позивачем земельній ділянці;
заборонити відповідачу та орендарям на праві оренди з ТОВ „Куйбишевське”
здійснювати розвантажувально-навантажувальні роботи на орендованій позивачем
земельній ділянці; зобов'язати відповідача демонтувати пандус розміром 5,10 х
3,80 м, який примикає до будівлі магазину „Valmi” за адресою: АДРЕСА_2 та
частково знаходиться на земельній ділянці, орендованій позивачем розміром 4,10
х 3,8; зобов'язати відповідача демонтувати ворота, як гарантія дотримання прав
позивача, як землекористувача.

Відповідач надав суду відзив на позов,
згідно якого позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що ним з боку
міського Голови Лукьянченко А.А. було отримано дозвіл на отримання земельної
ділянки у користування у зв'язку з чим 01.02.2005р. було видано дозвіл на
складання проекту відводу земельної ділянки. Крім того, відповідач зазначає, що
доводи позивача стосовно того, що у зв'язку з самовільним переплануванням
приміщення магазину, доступ до входу у ворота можливий лише через земельну
ділянку Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ не
відповідають дійсності, оскільки ворота, які примикають до приміщення магазину
мали місце і до оформлення оренди землі позивачем.

Ухвалою від 21.03.2007р.
господарський суд на підставі ст.27 Господарського процесуального кодексу
України залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю „Валми автомотив”, м.Донецьк.

Третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю „Валми автомотив”, м.Донецьк в судове засідання не
з'явилась, письмових пояснень по суті спору суду не представила.

03.04.2007р. Товариство з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк на підставі ст.60 Господарського
процесуального кодексу України звернулось до господарського суду Донецької
області із зустрічною позовною заявою до Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ про встановлення земельного сервітуту ТОВ
„Куйбишевське” на безоплатне користування земельною ділянкою (кадастровий номер
НОМЕР_5), що полягає у праві проїзду до будівлі магазину, праві зупинки
транспортних засобів біля будівлі магазину, праві здійснення заїзду до існуючих
воріт через спеціально облаштований в'їзд розміром 5,10 м на 3,80 м та праві
здійснювати інші дії, необхідні для обслуговування будівлі магазину, що
належить ТОВ „Куйбишевське”.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк в обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що ділянка, яка безпосередньо прилягає до будівлі магазину
за адресою: АДРЕСА_2, право власності на яку перейшло до ТОВ „Куйбишевське”,
знаходиться у користуванні Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, м.Київ. Доступ до будівлі магазину ТОВ „Куйбишевське” та проїзд
транспорту із товаром до складу можливий тільки через земельну ділянку, право
користування якою надано первісному позивачу.

Позивач за первісним позовом,
вимоги зустрічного позову не визнає.

Суд розглядає уточнені позовні
вимоги.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали, зібрані по
справі, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,
господарський суд встановив:

20.12.2002р. між Колективним
підприємством „Хід”, м.Донецьк та Суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1, м.Київ був укладений договір купівлі-продажу
приміщення, згідно якого Колективне підприємство „Хід”, м.Донецьк продало, а
позивач (за первісним позовом) купив приміщення філіалу магазину №1 загальною
площею 304,4 м2, розташоване у будинку АДРЕСА_1.

На підставі рішення Виконавчого
комітету Донецької міської ради НОМЕР_4 від 16.11.2005р., відповідно до якого
Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 було передано
земельну ділянку загальною площею 0,1014 га (кадастровий номер НОМЕР_5) в оренду
строком на 5 років для експлуатації існуючої будівлі магазину по АДРЕСА_1 із
земель житлової та громадської забудови Донецької міської ради, 27.12.2005р.
між Виконавчим комітетом Донецької міської ради та позивачем (за первісним
позовом) був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки НОМЕР_3.

У позовній заяві Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, м.Київ зазначає, що за
адресою: АДРЕСА_2 знаходиться магазин „Valmi”, який здійснює свою торгівельну
діяльність. Бокова частина будівлі вказаного магазину прилягає до межі
земельної ділянки позивача, при цьому вихід та під'їзний шлях розташовані з
тильного боку магазину „Valmi”.

За доводами позивача (за первісним
позовом), які не спростовані відповідачем (за первісним позовом), у вересні
2005р. без будь-яких законних підстав та дозволів з боку відповідних органів,
вхід з тильного боку магазину було перекрито, а замість нього у боковій частині
приміщення, яке межує з земельною ділянкою позивача (за первісним позовом),
було улаштовано проїм та змонтовано ворота безпосередньо на межі земельних
ділянок сторін. Будь-яке використання цих воріт можливе виключно з
використанням земельної ділянки Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1, м.Київ.

Позивач (за первісним позовом)
посилається на те, що факт незаконного будівництва (без оформлення відповідних
дозволів) був зафіксований комісією Куйбишевської районної у м.Донецьку ради,
про що свідчить лист від 20.09.2005р. НОМЕР_6, направлений останньою на адресу
Головного управління архітектури та містобудування Донецького міського
виконавчого комітету Інспекції Державного архітектурного будівельного контролю
(копія наявна у матеріалах справи).

На думку Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ, відповідач (за первісним позовом)
вказаними діями грубо порушив права позивача (за первісним позовом), як
законного користувача спірної земельної ділянки, що й стало причиною звернення
останнього до господарського суду.

Згідно до ст.152 Земельного кодексу
України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення
будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих
збитків.

Виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками,
що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей (ч.2 ст.158
Земельного кодексу України).

Позивач (за первісним позовом) у
своєму позові просить суд визнати його право користуватись земельною ділянкою
згідно договору оренди НОМЕР_3 від 27.12.2005р.

Господарський суд зазначає, що за
приписом ст.125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст.126 Земельного
кодексу України, право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право оренди землі оформляється
договором, який реєструється відповідно до закону.

Як вже було зазначено вище, у
матеріалах справи наявний договір оренди спірної земельної ділянки (загальною
площею 1014 м2, кадастровий номер НОМЕР_5) НОМЕР_3 від 27.12.2005р., укладений
між позивачем (за первісним позовом) та Виконавчим комітетом Донецької міської
ради, підписаний обома сторонами та завірений відповідними печатками. Сторонами
вказаний договір не розірваний, у судовому порядку недійсним не визнаний.

З огляду на вищенаведене, суд робить
висновок, що право Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, м.Київ користуватись земельною ділянкою згідно договору оренди НОМЕР_3
від 27.12.2005р. є безспірним, тобто відповідачем (за первісним позовом) не
оспорюється.

Таким чином, суду не доведено факту
порушення існуючого права, а тому воно не потребує судового захисту. За таких
обставин, позовні вимоги Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, м.Київ в частині визнання його права користуватись вказаною земельною
ділянкою є безпідставними, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

У своєму позові суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, м.Київ просить суд також
зобов'язати відповідача (за первісним позовом) усунути перешкоди у законному
праві позивача користуватись належною йому на праві оренди земельною ділянкою,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом заборони ТОВ „Куйбишевське” та
орендарям на праві оренди з ТОВ „Куйбишевське” заїжджати, проїжджати, паркувати
та зупиняти транспортні засоби керівників, співробітників та клієнтів на
орендованій позивачем земельній ділянці, а також заборонити відповідачу (за
первісним позовом) та орендарям на праві оренди з останнім здійснювати
розвантажувально-навантажувальні роботи на орендованій позивачем (за первісним
позовом) земельній ділянці.

У підтвердження зазначених
перешкод, які здійснені відповідачем (за первісним позовом), позивач представив
суду фототаблиці, відповідно до яких зафіксовано використання земельної ділянки
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ (а.с.
27-36 у 1-му томі). Відповідачем (за первісним позовом) зазначені доводи не
спростовано.

Частиною 3 ст.125 Земельного
кодексу України передбачено, що приступати до використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує
право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Як вбачається з п.„б” ч.1 ст.211
Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну,
адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за
такі порушення, як самовільне зайняття земельних ділянок.

Власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа
ним (ст.387 Цивільного кодексу України).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.212
Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат,
понесених за час незаконного користування ними.

Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за рішенням суду (ч.3 ст.212 Земельного кодексу
України).

Відповідно до ст.4-3 Господарського
процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється
на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які
вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Представлені Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1, м.Київ докази по справі
підтверджують факт незаконного користування Товариством з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк земельною ділянкою за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить позивачу (за первісним позовом) на праві користування.

Так, 10.01.2007р. комісією
виконавчого комітету Куйбишевської районної у м.Донецьку ради по розгляду
подання прокурора Куйбишевського району м.Донецька про незаконне перепланування
нежитлового приміщення з приладом завантажувальних воріт та пандусу у будівлі
магазину лит. А-1 ТОВ „Куйбишевське” по АДРЕСА_2 у присутності відповідача (за
первісним позовом) було складено акт (копія наявна у матеріалах справи).

В результаті складання даного акту
було встановлено, перепланування та переобладнання магазину лит.А-1, яке
належить ТОВ „Куйбишевське” виконані без оформлення у встановленому порядку
відповідного дозволу, а також не оформлений договір оренди земельної ділянки
під існуючу будівлю магазину.

Зокрема, з даного акту вбачається,
що у поповерховий план внесені наступні зміни: прилад дверного прорізу у
зовнішній капітальній стіні у приміщенні №2 з пандусом (документи, які
підтверджують дозвіл будівельних робіт не представлені), у приміщенні №1
(торгівельний зал) обладнані два приміщення №12, №13, що призвело до зменшення
загальної площі будівлі на 1,7 м2, загальна площа складає - 564,3 м2. Крім
того, при візуальному обстеженні комісією підтверджено наявність
завантажувальних воріт розміром 3,0 х 3,0 м та прибудованого пандусу, розміром
3,5 х 6,0 м.

Як випливає з листа прокурора
Куйбишевського району м.Донецька радника юстиції №352ж/06 від 12.01.2007р.,
інспекцією ДАБК за фактом виявлених порушень щодо встановлення воріт та пандусу
було направлено ТОВ „Куйбишевське” лист-припис від 10.01.2007р. про виклик до інспекції
для застосування штрафних санкцій у відповідності з вимогами діючого
законодавства.

Крім того, позивачем (за первісним
позовом) представлено суду висновок спеціаліста будівельно-технічних досліджень
НОМЕР_7 за листом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
м.Київ б/н від 12.06.2007р. про наявність пандуса на орендованій ним території,
який складено 14.06.2007р., та з якого вбачається, що досліджений пандус
розташований частково (розміром 3 800 х 4 100 мм) на території земельної
ділянки, яка орендується позивачем (за первісним позовом) та частково (розміром
3 800 х 1 000 мм) на території земельної ділянки, яка відноситься до будівлі
магазину „Valmi” за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, відповідно до технічного
паспорту на магазин за адресою: АДРЕСА_2 станом на 18.12.2000р. - пандус та
ворота на плані поверхів громадського будинку відсутні, а як вбачається з
технічного паспорту вказаного магазину станом на 08.12.2006р. - пандус та
ворота на плані поверхів громадського будинку наявні.

За таких обставин, враховуючи те,
що факт користування Товариством з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”,
м.Донецьк земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, без оформлення
правоустановчих документів на землю та визначення меж в натурі підтверджено
наявними у матеріалах справи документами, а також з огляду на те, що дії
останнього по користуванню вказаної земельної ділянки порушують законне право
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ на
самостійне господарювання на даній земельній ділянці, суд вважає позовні вимоги
позивача (за первісним позовом) в частині зобов'язання відповідача демонтувати
пандус розміром 5,10 х 3,80 м, який примикає до будівлі магазину „Valmi” за
адресою: АДРЕСА_2 та частково знаходиться на земельній ділянці, орендованій
позивачем розміром 4,10 х 3,8 обґрунтованими, доведеними належним чином та
такими, що підлягають задоволенню.

Суб'єкт підприємницької діяльності
- фізична особа ОСОБА_1, м.Київ просить суд також зобов'язати відповідача
демонтувати ворота, як гарантія дотримання прав позивача (за первісним
позовом), як землекористувача.

Господарським судом встановлено, що
Орендному торговельно-виробничому підприємству „Куйбишевське” м.Донецька
Донецьким регіональним відділенням Фонду державного майна України було видано
свідоцтво про власність від 06.05.1994р. за НОМЕР_8 на підставі договору
купівлі-продажу НОМЕР_9 від 15.12.1993р. (копії залучено до матеріалів справи).

Оскільки Товариство з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк було створено шляхом реорганізації
виробничо-комерційного акціонерного товариства закритого типу „Куйбишевське” та
відповідно до Статуту є його правонаступником, до останнього перейшло право
власності на будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 564,2 м2.

Крім того, господарський суд
зазначає, що відповідно до технічного паспорту та експлікації до нього, які
були виготовлені Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації
м.Донецька 18.12.2000р., власником магазину площею 566,1 м2, по АДРЕСА_2 є
Товариство з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк.

Відповідно до технічного паспорту
та експлікації до нього, виготовлених 08.12.2006р., власником магазину №22
площею 564,2 м2 по АДРЕСА_2 є також Товариство з обмеженою відповідальністю
„Куйбишевське”, м.Донецьк.

Наведене свідчить про той факт, що
право власності відповідача (за первісним позовом) на магазин по АДРЕСА_2 є
безспірним та підтверджується представленими сторонами матеріалами справи.

Факт права власності Товариства з
обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк на будівлю магазину за
адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 564,2 м2 - не оспорюється.

Частина 2 ст.328 Цивільного кодексу
України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ст.4 Закону України
„Про власність”).

Зі ст.56 вказаного Закону
вбачається, що жодний державний орган не має права втручатись у здійснення
власником його правомочностей щодо володіння, користування й розпорядження
своїм майном або встановлювати не передбачені законодавчими актами України
додаткові обов'язки чи обмеження.

На підставі вищенаведеного, з
огляду на те, що право власності ТОВ „Куйбишевське” на магазин за адресою:
АДРЕСА_2, підтверджено матеріалами справи, вимоги позивача (за первісним позовом)
щодо зобов'язання ТОВ „Куйбишевське” демонтувати ворота, як гарантія дотримання
прав позивача (за первісним позовом), як землекористувача господарський суд
вважає неправомірними, такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а
відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Як вже було зазначено вище,
03.04.2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк
звернулось до господарського суду Донецької області із зустрічною позовною
заявою до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ
про встановлення земельного сервітуту ТОВ „Куйбишевське” на безоплатне
користування земельною ділянкою (кадастровий номер НОМЕР_5), що полягає у праві
проїзду до будівлі магазину, праві зупинки транспортних засобів біля будівлі
магазину, праві здійснення заїзду до існуючих воріт через спеціально
облаштований в'їзд розміром 5,10 м на 3,80 м та праві здійснювати інші дії,
необхідні для обслуговування будівлі магазину, що належить ТОВ „Куйбишевське”.

В обґрунтування своїх вимог
відповідач (за первісним позовом) посилається на той факт, що доступ до будівлі
магазину ТОВ „Куйбишевське” та проїзд транспорту із товаром до складу можливий
тільки через земельну ділянку, право користування якою надано первісному
позивачу.

Господарський суд зазначає, що
згідно ч.1 ст.98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це
право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або
безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Право користування чужим майном
(сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних
ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом (ч.1 ст.401
Цивільного кодексу України). Сервітут може належати власнику (володільцеві)
сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі
(особистий сервітут).

Відповідно до ч.1 ст.402 Цивільного
кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом
або рішенням суду.

Частина 1 ст.404 Цивільного кодексу
України встановлює, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим
нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну
ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і
трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Відповідно до ст.99 Земельного
кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати
встановлення таких земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на
велосипеді;

б) право проїзду на транспортному
засобі по наявному шляху;

в) право прокладання та
експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних
комунікацій;

г) право прокладати на свою
земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну
ділянку;

ґ) право відводу води зі своєї
земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної
водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до
природної водойми;

е) право поїти свою худобу із
природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону
худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному
шляху;

ж) право встановлення будівельних
риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та
споруд;

з) інші земельні сервітути.

Стаття 100 Земельного кодексу
України встановлює порядок встановлення земельних сервітутів, а саме власник
або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення
земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки.

З наведеного випливає, що
положеннями чинного законодавства передбачено виключне право власника або
землекористувача земельної ділянки вимагати встановлення земельного сервітуту,
з чого вбачається, що право вимагати встановлення земельного сервітуту на
безоплатне користування земельною ділянкою (кадастровий номер НОМЕР_5), яка
належить позивачу (за первісним позовом) на праві користування має тільки
особа, яка є власником або землекористувачем земельної ділянки.

Ухвалами від 29.05.2007р.,
04.06.2007р. та 16.06.2007р. господарський суд неодноразово зобов'язував
Товариство з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк надати суду
документи, що підтверджують його право власності (користування) на земельну
ділянку (АДРЕСА_2, загальною площею 564,2 м2).

Відповідач (за первісним позовом)
вимог суду не виконав, витребуваних документів не представив, на підставі чого
господарський суд робить висновок про відсутність у останнього законного права
власності на земельну ділянку площею 564,2м2, на якій розташована будівля
магазину відповідача (за первісним позовом) або права користування нею.

Згідно до ст.116 Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених даним
Кодексом.

Як вже було зазначено вище, право
власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною
ділянкою відповідно до положень вказаного Кодексу посвідчується державними
актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право
оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

За таких обставин, враховуючи те,
що Товариством з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк не
доведено суду, що він є власником або землекористувачем земельної ділянки, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 564,2 м2, останній
відповідно до норм чинного законодавства позбавлений права вимагати встановлення
земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки.

Крім того, суд зазначає, що згідно
зі ст.402 Цивільного кодексу України, земельний сервітут може бути встановлений
договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем)
земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає
державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на
нерухоме майно.

У разі недосягнення домовленості
про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом
особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

З урахуванням вимог вказаної
статті, зверненню власника або землекористувача земельної ділянки до суду з
вимогою про встановлення земельного сервітуту має передувати звернення
останнього до власника (володільця) земельної ділянки з метою укладення
відповідного договору.

Суттєвими умовами такого договору,
у свою чергу, є об'єкт сервітутного права та плата за користування чужим
майном.

Товариством з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк не представлено суду проекту
договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку, яка
належить Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1, м.Київ
на праві користування, а також не представлено доказів звернення відповідача
(за первісним позовом) до позивача (за первісним позовом) з вимогою укласти
такий договір.

Окрім зазначеного, Товариством з
обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк не надано суду також
доказів того, що нормальне господарче використання земельної ділянки, яка за
твердженням останнього належить йому на праві користування неможливе без
обтяження сервітутом чужого нерухомого майна, зокрема Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ, а також того, що задоволення
потреб сервітуарія (відповідача за первісним позовом) неможливо здійснити
яким-небудь іншим способом.

На підставі вищенаведеного,
враховуючи зміст ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України,
суд дійшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ є необґрунтованими, безпідставними
та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст.49
Господарського процесуального кодексу України, підлягають розподілу між
сторонами.

На підставі вищенаведеного,
керуючись ст.ст.98-100, 211-212, 125-126, 152, 158 Земельного кодексу України, ст.ст.328,
387, 401-404 Цивільного кодексу України ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49,
82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк про визнання його права
користуватись земельною ділянкою згідно договору оренди НОМЕР_3 від
27.12.2005р.; усунення перешкод відповідачем у законному праві позивача
користуватись належною йому на праві оренди земельною ділянкою, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, шляхом заборони останньому та орендарям на праві оренди з
ТОВ „Куйбишевське” заїжджати, проїжджати, паркувати та зупиняти транспортні
засоби керівників, співробітників та клієнтів на орендованій позивачем
земельній ділянці; заборону відповідачу та орендарям на праві оренди з ТОВ
„Куйбишевське” здійснювати розвантажувально-навантажувальні роботи на
орендованій позивачем земельній ділянці; зобов'язання відповідача демонтувати
пандус розміром 5,10 х 3,80 м, який примикає до будівлі магазину „Valmi” за
адресою: АДРЕСА_2 та частково знаходиться на земельній ділянці, орендованій
позивачем розміром 4,10 х 3,8м; зобов'язання відповідача демонтувати ворота, як
гарантія дотримання прав позивача, як землекористувача - задовольнити частково.

Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське”, (вул.Воїнська, 16, м.Донецьк, 83096) усунути
перешкоди у законному праві Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_3) користуватись належною йому на праві оренди земельною
ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з боку Товариства з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк, шляхом заборони Товариству з
обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк та орендарям на праві
оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк
заїжджати, проїжджати, паркувати та зупиняти транспортні засоби керівників,
співробітників та клієнтів на орендованій Суб'єктом підприємницької діяльності
- фізичною особою ОСОБА_1, м.Київ земельній ділянці.

Заборонити Товариству з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське”, (вул.Воїнська, 16, м.Донецьк, 83096) та
орендарям на праві оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю
„Куйбишевське”, м.Донецьк здійснювати розвантажувально-навантажувальні роботи
на орендованій Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1,
м.Київ земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське”, (вул.Воїнська, 16, м.Донецьк, 83096)
демонтувати пандус розміром 5,10 х 3,80 м, який примикає до будівлі магазину
„Valmi” за адресою: АДРЕСА_2, та який частково знаходиться на земельній
ділянці, орендованій Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_1, м.Київ за адресою: АДРЕСА_1, розміром 4,10 х 3,8 м.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське” (за адресою: вул.Воїнська, 16, м.Донецьк,
83096, )на користь Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 (за адресою: АДРЕСА_3, ІНН НОМЕР_10) витрати по сплаті
державного мита в сумі 42грн.50коп. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі 59грн.00коп.

Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

В іншій частині первісного позову
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ -
відмовити.

У зустрічному позові Товариства з
обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”, м.Донецьк до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ про встановлення
земельного сервітуту ТОВ „Куйбишевське” на безоплатне користування земельною
ділянкою (кадастровий номер НОМЕР_5), що полягає у праві проїзду до будівлі
магазину, праві зупинки транспортних засобів біля будівлі магазину, праві
здійснення заїзду до існуючих воріт через спеціально об лаштований в'їзд
розміром 5,10 м на 3,80 м та праві здійснювати інші дії, необхідні для
обслуговування будівлі магазину, що належить ТОВ „Куйбишевське” - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано
22.06.2007р.

Суддя