ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" грудня 2007 р.
Справа  № 30/304-07-8353

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Файн»

До відповідача: Приватного підприємства інвалідів війни «Благоуст»

Про визнання права власності та розірвання договору

Суддя                         Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: Фірсов Д.О.- довіреність від 12.10.2007р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Файн», звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до Приватного підприємства інвалідів війни (далі - ПП) «Благоуст»про розірвання договору підряду від 06 червня 2007 року,  укладеного між сторонами по справі, та про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, а саме: будинок відпочинку, загальною площею 22 кв.м. та будинок відпочинку, загальною площею 37 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89/16.

Представник позивача позовну заяву підтримує,  наполягає на її задоволенні.

Відповідач про місце та час судових засідань  був повідомлений за адресою, наявною у матеріалах справи, але, згідно повідомлень пошти за даною адресою ПП „Благоуст” не зареєстроване.

Згідно п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006р. №01-81228 та п.11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. №01-8123  до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб- учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

06 червня 2007 року між ТОВ „Файн” (Замовник) та ПП „Благоуст” (Підрядник)  був укладений договір підряду, згідно умов якого Підрядник зобов’язався власними силами чи за допомогою одного чи декількох субпідрядників виконати будівельно-монтажні роботи по будівництву будинку відпочинку, загальною площею 22 кв.м. та будинку відпочинку, загальною площею 37 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89/16 і здійснити ввід в експлуатацію об’єкти будівництва відповідно до діючого законодавства України.

Згідно зазначеного договору підряду від 06.06.2007р. Підрядник  виконав свої зобов’язання перед Замовником у частині будівництва будинку відпочинку, загальною площею 22 кв.м. та будинку відпочинку, загальною площею 37 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89/16, з передачею вказаних нежитлових будинків позивачу, в зв’язку з чим, ТОВ „Файн”  виконало свої зобов’язання передбачені Розділом 5 «Сума договору та порядок розрахунків»договору підряду від 06.06.2007р. у повному обсязі, що підтверджується актом виконаних робіт від 03.09.2007р. та платіжними дорученнями №76 від 22.08.2007р. та №75 від 15.08.2007р.

В зв’язку з нездійсненням Підрядником  вводу в експлуатацію вказаних об’єктів нерухомості, що передбачено п. 1.1. договору підряду від 06.06.2007р., Замовник- ТОВ „Файн” направив відповідачу лист від 05.10.2007р. з вимогою про належне виконання умов договору у повному обсязі.

У відповідь на лист позивача, відповідач листом від 15.10.2007р. відмовився від виконання свого обов’язку за договором, щодо введення об’єктів нерухомості до експлуатації посилаючись на те, що вартість здійснених відповідачем будівельних робіт значно перевищує суму обумовлену договором, яку ТОВ „Файн”, на думку ПП „Благоуст” повинен сплатити але не сплатив. Крім того, відповідач зауважив, що він здійснить оформлення на себе право власності на збудоване нерухоме майно визначене договором підряду , що на думку позивача є порушенням умов договору підряду, що обумовило  звернення ТОВ „Файн” до  суду  за захистом своїх прав як сторони по договору, так і власника новозбудованого майна на підставі ст. 16 Цивільного кодексу  України та ст. 20 Господарського кодексу  України.

Виходячи з викладеного вище позивач просить суд про розірвання договору підряду від 06 червня 2007 року,  укладеного між сторонами по справі , та про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, а саме: будинок відпочинку, загальною площею 22 кв.м. та будинок відпочинку, загальною площею 37 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89/16.

Розглянувши матеріали справи,  суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ „Файн” з таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу  України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Частиною 2 ст. 509 Цивільного кодексу  України встановлено, що зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу  України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 875 Цивільного кодексу  України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 червня 2007 року між  позивачем та відповідачем було укладено договір підряду, відповідно до умов якого сторони прийняли на себе певні обов’язки та мають відповідні права за цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею                629 цього ж Кодексу  встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного вище договору підряду  відповідач зобов’язався власними силами чи за допомогою одного чи декількох субпідрядників виконати будівельно-монтажні роботи по будівництву будинку відпочинку, загальною площею 22 кв.м. та будинку відпочинку, загальною площею 37 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89/16, і здійснити ввід в експлуатацію об’єкти будівництва відповідно до діючого законодавства України.

Як свідчать матеріали справи, відповідач виконав свої зобов’язання перед позивачем у частині будівництва будинку відпочинку, загальною площею 22 кв.м. та будинку відпочинку, загальною площею 37 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89/16, з передачею вказаних нежитлових приміщень позивачу, в зв’язку з чим, позивач виконав свої зобов’язання передбачені Розділом 5 «Сума договору та порядок розрахунків»договору підряду від 06.06.2007р. у повному обсязі, що підтверджується актом виконаних робіт від 03.09.2007р. та платіжними документами. Проте, відповідач не здійснив ввід в експлуатацію нежитлових приміщень.

Частина 1. ст. 193 Господарського кодексу  України, вказує на те, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Отже, відповідач,  зобов’язавшись за договором підряду від 06.06.2007р. здійснити ввід в експлуатацію побудовані будинки відпочинку, повинен був виконати своє зобов’язання, але не виконав.  Статтею 526 Цивільного кодексу  України, передбачено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що відповідачем виконано не було.

Статтею 638 Цивільного кодексу  України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно п. 1.1. договору підряду від 06.06.2007р., його предметом є виконання відповідачем будівельно-монтажних робот по будівництву будинку відпочинку, загальною площею 22 кв.м. та будинку відпочинку, загальною площею 37 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89/16, а також здійснення вводу в експлуатацію об’єкти будівництва відповідно до діючого законодавства України. Тобто, умови за договором підряду від 06.06.2007р. про введення побудованих будинків відпочинку до експлуатації є істотними і при укладенні цього договору позивач розраховував на те, що відповідач введе ці об’єкти нерухомості до експлуатації.

Отже, враховуючи положення ст. 638 Цивільного кодексу України, п. 1.1. договору підряду від 06.06.2007р., суд погоджується з доводами позивача, що умови за договором підряду від 06.06.2007р. про введення побудованих будинків відпочинку до експлуатації є істотними і при укладенні цього договору позивач розраховував на те, що відповідач введе ці об’єкти нерухомості до експлуатації.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу  України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач в супереч п. 1.1. договору підряду від 06.06.2007р. до дійсного часу не ввів побудовані будинки відпочинку до експлуатації, на що розраховував позивач, договором передбачена можливість його розірвання у судовому порядку та передбачено право Замовника у випадках встановлених договором та діючим законодавством України достроково розірвати договір (п. 8.1. договору),  у суду є всі підстави для задоволення вимоги позивача про розірвання договору підряду від 06.06.2007р., укладеного між позивачем та відповідачем.

Відповідно до ст. 177 Цивільного кодексу  України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші, цінні  папери,  інше  майно,  майнові  права,  результати  робіт, послуги,   результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Статтею 329 Цивільного кодексу  України встановлено, що юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом. Згідно п. 2 ст. 331 цього ж Кодексу  право власності на новостворене нерухоме майно житлові будинки, будівлі, споруди тощо, виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Матеріали справи свідчать про узгодженість наміру сторін щодо будівництва будинку відпочинку, загальною площею 22 кв.м. та будинку відпочинку, загальною площею 37 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89/16. Про належне виконання ТОВ „Файн” своїх обов'язків за вказаним договором, а також про фактичну передачу новоствореного (збудованого) майна від підрядника замовнику свідчить акт виконаних робіт від 03.09.2007р. року та надані позивачем докази про оплату договору підряду від 06.06.2007р.

Таким чином, нерухоме майно, а саме будинок відпочинку, загальною площею 22 кв.м. та будинок відпочинку, загальною площею 37 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89/16, є об'єктом цивільних прав, збудовані відповідачем за кошти позивача, передано згідно умов договору і діючого законодавства позивачу, та відповідно, саме позивач є його належним власником, але відповідач відмовившись від повного виконання своїх договірних обов’язків чинить перешкоди позивачу  в реалізації прав власника.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу  України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, але як свідчать матеріали справи відповідач в супереч названим нормам закону створив реальні умови, які обмежують права позивача у здійсненні ним своїх прав на новозбудоване майно.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу  України, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння майном.  Також ст. 392 цього ж Кодексу  передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Крім того, згідно ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу  України –кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, зокрема шляхом визнання права.

За таких обставин, вимога позивача щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно, а саме на будинок відпочинку, загальною площею 22 кв.м. та будинок відпочинку, загальною площею 37 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89/16, відповідає передбаченим ст. 16 Цивільного кодексу  України, ст. 20 Господарського кодексу  України засадам відновлення порушених прав суб'єкта господарювання та підлягає задоволенню.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Файн»задовольнити повністю.

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Файн»() право власності на нерухоме майно, а саме на будинок відпочинку, загальною площею 22 кв.м. та будинок відпочинку, загальною площею 37 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89/16.

3.Розірвати договір підряду від 06 червня 2007 року,  укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Файн»() та Приватним підприємством інвалідів війни «Благоуст»().

4.Стягнути з Приватного підприємства інвалідів війни «Благоуст» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Файн»() державне мито у сумі 85  грн.  та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі  118  грн.

Рішення набирає законної сили протягом 10-денного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписане 24 грудня 2007р.

Суддя                                                                                       Рога Н. В.