КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2007                                                                                           № 13/202

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Букій В.О. (за довір.),

від відповідача - Буряк О.І. (за довір.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтрансавтострой"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.09.2007

у справі № 13/202

за позовом                               ВАТ "Ніжинський жирокомбінат"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтрансавтострой"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 181000 грн. та визнання протиправними дії

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Чернігівської області передані позовнівимоги (враховуючи подану заяву про зміну предмета позову) про:

-          стягнення попередньої оплати в сумі 181 000 грн. за договором №18 від 16.06.2005 р.;

-          визнання акту приймання-передачі від 22.09.2005 р. недійсним

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2007 р.  у справі №13/202  позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду від 27.09.2007 р. скасувати з підстав неповного з’ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, у справі прийняти нове рішення, яким  в позові відмовити.

В обґрунтування власної позиції відповідач посилається на повне виконання ним обов’язків за договором поставки №18 від 16.06.2005 р., що підтверджується наданими суду договорами –розрахунками, укладеними між сторонами у відповідності до п.4.2. договору та положень Інструкції №П-6 про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення товарів народного споживання по кількості, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р.

Крім того, відповідач зазначає, що під час розгляду спору судом першої інстанції не було враховано те, що заявлені позовні вимоги  між тими ж сторонами вже були предметом розгляду  в іншій справі №12/111, під час розгляду якої позивач відмовився від поданого позову, і провадження у справі було припинено.

Розглянувши в судовому засіданні доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, та вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги  є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, спір між сторонами виник з приводу невиконання відповідачем обов’язків щодо поставки ріпаку, придбаного позивачем в кількості 181 тонн на суму 181 000 грн. за договором купівлі-продажу №18, що і стало підставою звернення позивача до суду із відповідним позовом.

В заяві поданої до суду від 29.08.2007 р. позивач змінив предмет позову і просив стягнути з відповідача на підставі ч.2 ст. 693 ЦК України 181 00 грн. в якості повернення сплаченої попередньої оплати в зв’язку з невиконанням умов укладеного договору купівлі-продажу №18 та не передачею продукції позивачу.

Провадження по справі в цій частині позовних вимог підлягає припиненню з наступних підстав:

З наявних у справі матеріалів (копій позовної заяви, ухвали Господарського суду Чернігівської області від 10.05.2007 р. у справі №12/111) вбачається, що позивач раніше звертався  до суду із позовом до відповідача про  стягнення заборгованості  в сумі 181 000 грн., які було перераховано відповідачу як попередня оплата,  та збитків в сумі 23912,89 грн., що виникли в результаті невиконання відповідачем, укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №18 від 16.06.2005 р., що і було предметом розгляду в суді першої інстанції у справі №12/111. В зв’язку із відмовою позивача у відповідності до ст..ст.22, 78 ГПК України від поданого позову, ухвалою господарського суду Чернігівської області від 10.05.2007 р. судом було прийнято подану відмову від позову, а провадження у справі №12/111 було припинено на підставі ст.80 ГПК України. Ця ухвала набрала законної сили.

Судова колегія звертає увагу на те, що у відповідності до положень ст. 78 ГПК України наслідком відмови позивача від позову є не лише припинення провадження у справі, а й процесуальні наслідки щодо недопустимості повторного звернення до господарського суду із спору між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же підстав.

Згідно п. 2  частини 1  ст.80 ГПК України  господарський суд припиняє провадження у справі в разі повторного звернення до господарського суду зі спором між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же підстав.

Колегією було встановлено, що позивач у справі №13/202 звернувся повторно із тим же самим позовом про стягнення заборгованості/попередньої оплати в сумі 181 000 грн. і з тих же підстав – не виконання договору купівлі-продажу  №18 від 16.06.2005 р., що зокрема, було предметом розгляду між тими ж сторонами в іншій справі №12/111, і в якій позивач за власною ініціативою відмовився від поданого позову. За таких обставин  колегія приходить до висновку, що провадження у справі №13/202 в частині стягнення заборгованості/попередньої оплати в сумі 181 000 грн.  підлягає припиненню на підставі  п. 2  частини 1  ст.80 ГПК України.

Посилання представника позивача про те, що по цій справі підстави позову про стягнення 181 000 грн. є іншими колегія не може прийняти до уваги, оскільки ці обставини спростовуються змістом  позовної заяви позивача, яка була подана та розглядалась в справі №  №12/111, ухвалою суду про припинення провадження в цій справі в зв’язку з відмовою від позову та змістом позовних вимог по цій справі. Підстави цих позовних вимог – повернення попередньої оплати в зв’язку з невиконання договору є однаковими.

З приводу заявленої позивачем вимоги щодо визнання недійсним підписаного між сторонами акту приймання-передачі продукції від 22.09.2005 р. судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно наданих представниками сторін в судовому засіданні пояснень колегією з’ясовано, що між сторонами в період з 2004-2005 рр. було укладено сім подібних договорів купівлі-продажу насіння ріпаку.

Предметом дослідження у даній справі №13/202, виходячи із сформульованих позивачем позовних вимог, є лише договір купівлі-продажу №18, укладений сторонами 16.06.2005 р. на поставку 181 тонн ріпаку до 20.07.2005 р. Позивач просить визнати недійсним підписаний сторонами акт приймання-передачі товару від 22.09.2005 р.  на підставі ст..215 ЦК України, як правочину, що було вчинено без наміру створити правові наслідки, вчинений лише для виду, оскільки, як стверджує позивач, вказаний акт прийому-передачі було ним підписано без досягнення кінцевого результату – тобто отримання придбаного насіння ріпаку за договором купівлі-продажу №18.

В даному акті від 22.09.2005 р. зазначено, що відповідачем передано, а позивачем прийнято у власність насіння ріпаку в кількості 181 тонн на суму 181000 грн. відповідно до договору №18 від 16.06.2005 р. Таким чином, сторони, підписавши цей акт визнали факт виконання цього договору.

Суд першої інстанції, визнаючи зазначений акт недійсним послався на те, що відповідач не надав первинної документації щодо виконання договору № 18, а тому за висновком суду спірний акт не відповідає дійсності.

Дослідивши сукупність поданих до справи доказів,  враховуючі характер та обставини правових відносин, які виникли між сторонами, колегія вважає, що зазначені висновки зроблені судом помилково, без врахування усіх обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження поставленої фактичної  кількості продукції, відповідачем  були надані суду складені між сторонами  у відповідності  до до п.4.2. договору та положень Інструкції №П-6 про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення товарів народного споживання по кількості, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р., договори - розрахунки за вересень, які свідчать про передачу позивачу зазначеної кількості насіння ріпаку вартістю 1000 грн. за одну тону.

Висновок суду першої інстанції стосовно того, що ці договори розрахунки не є належними доказами оскільки відсутня домовленість сторін щодо складання таких актів колегія вважає необґрунтованими, оскільки фактично ці договори підписані обома сторонами, що свідчить про те, що така форма ведення обліку переданої продукції погоджена сторонами.

Колегією встановлено, що між сторонами було укладено та виконувалось декілька однорідних договорів щодо поставки насіння ріпаку вартістю 1000 грн. за одну тону  (договори   № 2 від 15.11.2004 р. (який був предметом розгляду у справі №15/101), договір №5 від 27.12.2004 р., №  16 від 05.05.2005 р., № 38 від 28.03.2005 р.  та інші договорі купівлі - продажу  насіння ріпаку).

В судовому засіданні представники сторін пояснили, що  між ними існували такі відносини, по яких при виконанні всіх  зазначених договорів, в первинній бухгалтерський  документації (в договорах розрахунках та накладних) не зазначалось по якому саме із зазначених договорів відповідачем передається а покупцем (позивачем) приймається насіння ріпаку. В первинній документації сторони  зазначали кількість та вартість насіння без зазначення реквізитів договору купівлі – продажу.

Крім пояснень сторін зазначені обставини підтверджуються відповідною первинною документацією щодо виконання зазначених договорів купівлі – продажу насіння ріпаку, яку залучено до матеріалів справи.

Таким чином колегією встановлено, що  позивач, отримавши насіння ріпаку та підписуючи первинну документацію   сам не зазначав по якому з договорів вона передається, після чого  за власною ініціативою, без погодження з продавцем продукції, відносив первинну документацію до одного, чи іншого аналогічного договору купівлі - продажу.

В той же час відповідач посилається на те, що подані ним накладні та договори – розрахунки про передачу позивачу насіння ріпаку вартістю 1000 грн. за тону свідчать про виконання саме договору   № 18, і саме тому,  за підсумком його остаточного виконання   сторони підписали кінцевий документ – акт приймання-передачі товару по договору   № 18  від 22.09.2005 р.

Ці доводи відповідача на думку колегії заслуговують на увагу.

У даному випадку недоліки в оформленні первинної бухгалтерської документації (в накладних та договорах розрахунках від 10, 12, 13, 14, 15, 16, 17 вересня 2005 р.)  які були допущені сторонами усунуті складанням кінцевого документу - акту приймання-передачі товару по договору   № 18  від 22.09.2005 р., із змісту якого вбачається, що передане насіння ріпаку вартістю 1000 грн. за взаємною згодою сторін зараховується як   передача у власність позивача по договору № 18 від 16.06.2005 р. Цей акт належним чином підписано головою правління ВАТ „Ніжинський жиркомбінат”                   Торчинським С.Т.  а підпис скріплено печаткою (а.с.17)

Гарантійний лист № 254 від 24.11.2005 р. на який посилається позивач  не містить в собі ніякої інформації щодо визнання відповідачем боргу по договору № 18. В цьому документі зазначено, що він стосується інших відносин    (угода № 176 від 03.11.2005 р.) (а.с.19)

Підстав вважати, що зазначений акт було підписано сторонами без наміру створити правові наслідки, та він  вчинений лише для виду колегія не вбачає, оскільки позивач на підтвердження цих доводів не надав належних та допустимих доказів.

Підстав для визнання цього акту приймання – передачі недійсним на підставі ст. 203, 215 ЦК України колегія не вбачає.

Враховуючи вищевикладене,  колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є правомірними, і тому підлягають задоволенню. Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтрансавтострой” задовольнити.

2.          Рішення Господарського суду  Чернігівської області від 27.09.2007 р.  у справі №13/202 скасувати.

В позові в частині визнання недійсним акту приймання-передачі від 22.09.2005 р. – відмовити.

Провадження в частині  стягнення  попередньої оплати в сумі 181 000 грн. припинити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Ніжинський жиркомбінат” (16600 м. Ніжин, вул.Прилуцька, 2, р/р 26004000 в КФ АБ „Експрес-банк”  м. Конотоп МФО 337212, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтрансавтострой” (Чернігівський р-н, с. Павлівна, вул.. Кільцева, 5,  р/р 26006554 в АППБ „Аваль” м. Чернігів, МФО 353348, ) 947,50 грн. – держмита за подання апеляційної скарги. Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду Чернігівської області.

3.  Матеріали справи №13/202 повернути Господарському суду Чернігівської області.

Головуючий суддя

Судді