ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.07                                                                                           Справа№ 24/238

За позовом –Прокурора Шевченківського району в інтересах держави в особі Дочірньої компанії „Газ України” НАК „Нафтогаз України” в особі Львівської філії ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України”, м.Львів

До відповідача –Закритого акціонерного товариства „Львівський керамічний завод”, м.Львів

Про стягнення суми 44711,92грн .

Суддя Хабіб М.І.

Секретар Савченко Ю.А.

Представники:

Від прокурора –не з”явився.

Від позивача – Працьовита С.М. –представник;

Від відповідача –Максимець Л.В. - представник

Суть спору: Позов заявлено про стягнення боргу в сумі 44711,92грн. за газ, спожитий в січні 2006 року., в т.ч. 1657,39 грн. боргу за поставлений газ та 43053,96грн.  ПДВ.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договору №1475 від 26.12.2005р. на постачання природного газу, позивачем в січні 2006р. поставлено відповідачеві природний газ в кількості 500 000 куб м. на загальну суму 258325,53грн., який оплачений останнім частково. Заборгованість відповідача складає 44711,92грн. Згідно із договором ціна за 1000 куб м. складає 430,542 грн. Крім того, ПДВ  на вартість газу, визначається згідно із чинним законодавством України. Посилаючись на постанову Вищого господарського суду України у справі 15/164-06-4436, прокурор стверджує, що міжнародних договорів України, на виконання яких би укладалися зовнішньо-економічні контракти НАК „Нафтогаз України” щодо поставок природного газу, не укладалося, а тому відсутні підстави для застосування  ст.8 Закону України „ Про державний бюджет України на 2006рік”, та п.3 постанови Кабінету Міністрів України „ Про забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом” № 1729 від 27.12.2001р., з внесеними до неї змінами постановою Кабінету Міністрів України № 244 від 02.03.2006р., щодо нульової ставки ПДВ та вважає, що позивач зобов”язаний сплатити суму боргу.

Відповідач  визнає позов частково в сумі  1657,39 грн., проти решти позовних вимог заперечує з тих підстав, що згідно із актом передачі- приймання природного газу від 31.01.2006р., позивач поставив йому 500 000м.куб. газу по ціні 422,10 грн. за 1000 м.куб. на суму 211 050,00грн., а з урахуванням цільової надбавки 2% на суму 4 221,00грн., загальна сума до оплати становить 215 271,00грн., ставка ПДВ -0, які він оплатив в сумі 213 613,61 грн. Податкової накладної  за січень 2006р., за якою в майбутньому відповідач міг би відшкодувати ПДВ, позивач йому не надавав і не надсилав.

В судовому засіданні 29.11.2007р. оголошувалась перерва до 20.12.2007р.

Прокурор в судове засідання  20.12.2007р.не з”явився, письмових пояснень не подав.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивачем на відповідачем укладено договір № 1475 на поставку  природного газу від 26.12.2005р. Згідно із п.4.1 договору, ціна за 1000 куб.м. без врахування вартості транспортування газу територією України  для платника ПДВ становить 422,10 грн. Крім того, цільова надбавки до тарифу на газ (2%) становить 8,442 грн., крім того, ПДВ, що визначається згідно з чинним законодавством України.

Разом до сплати за 1000 куб.м. газу –430,542 грн., крім того ПДВ на вартість газу, що визначається згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п.1.2 договору, за даним договором постачається імпортований природний газ, отриманий НАК „Нафтогаз України” за зовнішньо-економічними контрактами, укладеними на виконання міжнародних договорів України та переданий постачальнику за договором купівлі-продажу між НАК „Нафтогаз України” та ДК „Газ України”.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що остаточний розрахунок здійснюється сторонами на підставі акту приймання –передачі газу ( за звітний місяць) до 10 числа наступного за звітним місяця.

Відповідно до акту передачі-приймання від 31.01.2006р., підписаного двома сторонами, в січні 2006р. позивач поставив відповідачеві  на умовах договору № 1475 природний газ в кількості 500 000м.куб. по ціні 422,10 грн. за 1000 м.куб. на суму 211 050,00грн., а з урахуванням цільової надбавки 2% на суму 4 221,00грн., ставка ПДВ -0,  загальна сума до оплати становить 215 271,00грн. В акті вказано, що відповідачем прийнято імпортований природний газ в кількості 500,000 тис. куб.м, отриманий НАК „Нафтогаз України” за зовнішньо-економічними контрактами, укладеними на виконання міжнародних договорів України та переданий постачальнику за договором купівлі-продажу між НАК „Нафтогаз України” та ДК „Газ України”.

На підставі названого акту відповідач оплатив газ в сумі 213 613,61 грн. Даний факт позивач підтверджує в своєму розрахунку..

Як вбачається із матеріалів справи та розрахунку суми позовних вимог, 43 053,96грн. –це сума ПДВ на  вартість поставленого газу.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з вимогою про сплату суми 43 053,96 грн., жодних повідомлень чи податкової накладної  відповідачеві не надсилав, змін до договору та  акту передачі-приймання природного газу від 31.01.2006р. не вносив.

Дослідивши всі обставини справи, заслухавши представників сторін та оцінивши подані докази , суд дійшов висновку , що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст.712 ЦК України).

Згідно із ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для оплати газу є акт приймання –передачі природного газу. Матеріалами справи підтверджено, що сторонами був підписаний акт  приймання-передачі природного газу за січень 2006р, в якому позивач визначив згідно із умовами договору вартість оставленого газу в сумі 215 271,00грн., яку відповідач оплатив частково в сумі 213 613,61 грн. Отже, заборгованість становить1657,39грн., яка підлягає до задоволення.

Щодо стягнення 43053,96 грн. ПДВ, позов належить залишити без розгляду з огляду на наступне.

В силу ст.ст. 1, 2, 29 ГПК України, підприємства, установи організації, суб”єкти господарської діяльності,  мають право звертатися до господарського суду за захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Прокурорам також надано право звертатися до суду з позовами в інтересах держави в особі відповідних юридичних осіб за захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів цих осіб.

Однак, в частині стягнення суми ПДВ прокурором та позивачем не доведено порушення відповідачем прав чи інтересів позивача на момент подання позову та на момент вирішення спору, оскільки  з умов договору та з акту приймання-передачі не вбачається обов”язку відповідача для сплати цієї суми.  На вимогу суду подати докази звернення до відповідача з вимогою про сплату донарахованого ПДВ в сумі 43 053,96грн, яка не була вказана в акті приймання-передачі, та доведення до відома відповідача підстав  донарахування цієї суми,  чи будь- яких інших належних доказів, які підтверджують, що на момент звернення до суду право позивача було порушене в  цій частині позовних вимог, таких доказів ні прокурор, ні позивач суду не подали. Поданий позивачем витяг з журналу реєстрації вихідної кореспонденції за 06.04.2006р., в якому за порядковим номером 967 зареєстрований лист „Про зміну умов закупівлі газу”, суд не може вважати належним доказом, оскільки не подано  самого листа та доказів його відправлення ( поштових квитанцій) чи надання відповідачеві.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 22, 29, 33, 34, 38, 43, 49, 77, п.5 ст.81, 82-85, 115-118 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.  Позов задоволити частково.

Стягнути  із Закритого акціонерного товариства „Львівський керамічний завод”,  ідент. код 00293605, адреса: 79052,м.Львів, вул. Сяйво,12 на користь Дочірньої компанії „Газ України” НАК „Нафтогаз України” в особі Львівської філії ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України”, ідент. код 25559381, адреса: 79039, м.Львів, вул.. Ярошенка,28  - 1657,39 грн. боргу.

2. Стягнути  із Закритого акціонерного товариства „Львівський керамічний завод”,  ідент. код 00293605, адреса: 79052,м.Львів, вул. Сяйво,12 в доход державного бюджету 102,00 грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 43 053,96грн, позов залишити без розгляду.

Суддя