ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом
До

Про
Товариства з обмеженою відповідальністю «УТН - Восток»
Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно - виробниче підприємство «Сфера 7»
стягнення 10121,67 грн

Суддя  Кондратова І.Д.

Представники сторін:

Від позивача Лазаренко І.В. -  представник за довіреністю № б/н від 15.08.2007 рок;

Від відповідача   не з’явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УТН -Восток" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно виробниче підприємство "Сфера 7"  про стягнення 10121,67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2007 р. порушено провадження у справі № 37/374, розгляд справи було призначено на 20.07.2007 р. о 12-15.

Представник позивача в призначене судове засідання 20.07.2007 р. не з"явився з невідомих причин, заяв, клопотань в канцелярію суду не подав та не надіслав на адресу Господарського суду міста Києва, вимог ухвали Господарського суду міста Києва  від 09.07.2007 р. № 37/374 не виконав.

Представник відповідача в призначене судове засідання 20.07.2007 р. не з"явився з невідомих причин, заяв, клопотань в канцелярію суду не подав та не надіслав на адресу Господарського суду міста Києва, вимог ухвали Господарського суду міста Києва  від 09.07.2007 р. № 37/374 не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2007 року № 37/374 розгляд справи було відкладено відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач через канцелярію Господарського суду міста Києва 02.08.2007 року подав суд письмові пояснення, відповідно до яких повідомляє, що борг перед позивачем в розмірі 9960,32 грн. 09.07.2007 року повністю погашений, проте доказів на підтвердження вищевикладеного суду не надав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2007 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача 20.09.2007 р. в судовому засіданні заявив усне клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 9960,32 грн. на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України, а також просить суд стягнути з відповідача 26,89 грн. – три проценти річних від простроченої суми, 134,46 грн. - пені.

Представник відповідача 20.09.2007 року в судове засідання не з’явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.97. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, оскільки підтверджені довідкою, наданою позивачем, про включення Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно - виробниче підприємство «Сфера 7» до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УТН- Восток»(Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно виробниче підприємство «Сфера 7»(Відповідач) був укладений договір купівлі-продажу пального та його відпуску за електронною карткою № СК 288/3010 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору позивач передає певну кількість пального у власність відповідача, а Відповідач зобов’язується прийняти та оплатити поставлений товар.

Відповідно до п. 4.1 договору сплата вартості пального за Стандартною схемою здійснюється на умовах 100% попередньої оплати нафтопродуктів (тобто до моменту їх фактичного отримання) шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця або шляхом внесення готівкових коштів до каси продавця на підставі наданого продавцем рахунку на оплату. Рахунок на оплату нафтопродуктів сплачується протягом 2 календарних днів з моменту надання рахунку покупцеві, у відповідності до п. 8.5 договору.

Позивач зазначає про те, що на виконання умов договору позивач здійснив поставку партії товару відповідачу на суму 217330,32 грн., що підтверджується довіреностями на отримання ТМЦ серія ЯМК № 952217 від 31.12.2006р., серія ЯМК № 952213 від 30.11.2006р., серія ЯМК № 952211 від 08.11.2006р., ЯМК №952215 від 18.12.2006р. та видатковими накладними, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідач в порушення вимог договору зобов’язання щодо оплати вартості отриманого пального виконав частково, сплативши лише суму у розмірі 207370,00 грн., в наслідок чого станом на 15.05.07 р. у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 9960,32 грн. за період з 19.04.2007 р. по 15.05.2007р.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до  статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «УТН - Восток»доказів вбачається, що позивач виконав свої зобов’язання, покладені на нього договором, в повному обсязі.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як вбачається з наданого відповідачем платіжного доручення №330 від 09.07.2007р. та виписки із Філії Акціонерного банку “Південний” в м. Києві: останній після порушення провадження у справі сплатив суму основного боргу у розмірі 9960,32 грн., а тому, приймаючи до уваги, що на момент вирішення спору по суті відповідач повністю сплатив заборгованість за отримане пальне, суд вважає, що провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Крім того, статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов’язань.

Відповідно до частин 1,3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 10.1 договору за несвоєчасне виконання його умов передбачена пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період такої несвоєчасної сплати за кожен день прострочення виконання зобов’язання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 134,46 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того позивач, посилаючись на статтю 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути на свою користь 3% річних з простроченої суми в розмірі 26,89 грн.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу особа, яка порушила зобов’язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов’язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов’язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи 3% відсотки річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Оскільки, матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем грошового зобов’язання, з нього, на підставі статті 625 Цивільного кодексу  України, підлягають стягненню 26,89 грн. - три проценти річних від простроченої суми,  розмір яких визначений за обґрунтованим розрахунком позивача.

Відповідно до статті  49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 192, 193, 233 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИ Р І Ш И В:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УТН - Восток» задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно - виробниче підприємство «Сфера 7» (01010м. Київ,  Печерський р-н, Пров. Січневий, 1/25, кв. 5;  ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УТН - Восток»(83050, м. Донецьк, пр. Ватутіна, 5, кв. 38;  ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження 26 (двадцять шість) грн. 89 коп. –3 % річних від простроченої суми,   134 (сто тридцять чотири) грн. 46 коп. –пені, 102 ( сто дві ) грн. 00  коп. - державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення основного боргу в сумі 9960 грн. 32 коп. провадження припинити на підставі п. 1-1 статті 80 ГПК України.

4.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя                                                                                                 І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 02.10.2007 р.