ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  9/150

24.07.07

За позовом             Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Укркалій»

До                                 Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця»

Про                 стягнення 16819.20 грн.

Суддя  Жирнов С.М.

Представники:

від позивача:      Кузьменко П.М.  –довіреність № б/н від 01.07.07 р.

від відповідача:  Волік А.М. –довіреність № 1962-НЮ від 19.07.07 р..

Обставини  справи:

Позов заявлений про стягнення з відповідача 16819,20 грн. основного боргу на підставі Договору № 823/640 від 06.05.2001 р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2007 р. порушено провадження у справі № 9/150 та призначено її до розгляду на 24.07.2007 р.

Позивачем у судовому засіданні 24.07.2007 р. подані документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі, оригінали Договору № 823/640 від 06.05.01 р. і Доповнень № 1 від 13.09.01 р. до останнього.  Позивач підтримав позов у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні подав відзив на позовну заяву № 79 від 23.07.07 р., відповідно до якого позовні вимоги заперечував повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва,  -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2001 р. між Державним територіально-галузевим об»єднанням «Південно-Західна залізниця»(відповідач), визначеним як Підприємство, та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Укркалій»(позивач), визначеним як Замовник,  був укладений Договір № 823/640 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

(надалі за текстом «Договір»).

Згідно з п. 1.1. Договору Підприємство (відповідач) зобов»язалось надавати Замовнику (позивачу) послуги, пов»язані з  перевезенням вантажів, та проводити розрахунки за ці послуги (надалі за текстом –Послуги).

Відповідно до п. 2.4. Договору, Замовник (позивач) зобов»язався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під»їзній колії, на рахунок Підприємства (відповідача) № 5 у банку АБ Експрес-Банк м. Конотоп МФО 337212, код за , одержані кошти Підприємство зараховує на особовий рахунок замовника. Розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначаються Замовником виходячи із очікуваного обсягу перевезень та послуг на підставі діючих тарифів (п. 3.1. Договору).

Всі зміни й доповнення з виконання умов цього договору оформлюються у письмовій формі, підписуються сторонами і стають 7.1. невід»ємною частиною договору після підписання (п. 7.1. Договору).

Пунктом 7.2. Договору сторони передбачили термін дії останнього –один рік. При цьому, в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору на протязі одного місяця до закінчення його дії, цей договір вважається продовженим на той самий термін. Кожна сторона вправі розірвати Договір до закінчення терміну його дії в установленому законом порядку з попереднім повідомленням іншої сторони не менше ніж за десять днів.

На твердження позивача, згідно з випискою по його особовому рахунку  від 03.12.2006 року залишок грошових коштів, перерахованих в якості попередньої оплати за Договором становить 16819,20 грн.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з відповідача коштів у вищезазначеній сумі з огляду на визнання позивача банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури відповідно до Постанови Господарського суду міста Києва від 19.12.2006 року по справі № 15/623-б.

Крім цього, позивач зазначив, що 20.02.2007 р. ним на адресу відповідача був направлений лист № 01-02/07 з повідомленням про припинення спірного Договору та проханням повернути невикористаний залишок грошових коштів на особовому рахунку позивача в розмірі 16819,20 грн. Відповідач станом на день подання позову до суду зазначені кошти позивачу не повернув.

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом –ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. 2 п. 4 Прикінцевих положень Господарського та Цивільного кодексів України (надалі за текстом ГК та ЦК України), які набрали чинності 01.01.2004 р., до цивільних і господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідних положень ГК та ЦК України, зазначені положення застосовуються відносно тих прав і обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями. Обов’язок відповідача за спірним Договором з надання Послуг продовжує існувати, тому в зазначеному випадку застосовуються норми ГК та ЦК України.

Між сторонами по справі укладений договір, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а тому саме він та відповідні положення статей глави 63 ЦК України визначають права та обов»язки сторін зі здійснення передбачених договором послуг та їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 ЦК України встановлює обов’язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату.

Згідно з ч. 1 ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 907 ЦК України встановлено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України, договір є підставою для виникнення зобов’язання, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк, відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов  не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Приписами ст. 651 ЦК України закріплені підстави зміни або розірвання договору, а саме визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651) Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 651).

Відповідно до п. 7.2. Договору сторони встановили термін дії останнього –один рік та зазначили, що в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору на протязі одного місяця до закінчення його дії, цей договір вважається продовженим на той самий термін. Кожна сторона вправі розірвати Договір до закінчення терміну його дії в установленому законом порядку з попереднім повідомленням іншої сторони не менше ніж за десять днів. Отже, Договір є чинним на день слухання справи та по 06.05.2008 р.

Судом встановлено, що позивач листом № 01-02/07 від 20.02.2007 р. звернувся до відповідача з повідомленням про припинення спірного Договору та проханням повернути невикористаний залишок грошових коштів на особовому рахунку позивача в розмірі 16819,20 грн., мотивуючи таку вимогу Постановою Господарського суду міста Києва від 19.12.2006 року по справі № 15/623-б про визнання позивача банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури щодо останнього.

При цьому, посилання позивача у вищезазначеному листі та в позовній заяві на приписи ст. 205 ГК України щодо ліквідації суб»єкта господарювання як підстави для припинення зобов»язання за участі останнього суд не вважає слушними з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 6 ст. 59 ГК України суб»єкт господарювання ліквідується, зокрема, у разі визнання його в установленому порядку банкрутом, крім випадків передбачених законом, у разі скасування його державної реєстрації у випадках, передбачених законом.

Постановою Господарського суду міста Києва від 19.12.2006 року по справі № 15/623-б Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Укркалій»визнане банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура щодо останнього.

Приписами ч. 7 ст. 59 ГК України визначено, що скасування державної реєстрації позбавляє суб»єкта господарювання статусу юридичної особи і є підставою для вилучення його з державного реєстру. Суб»єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Такий запис вноситься після затвердження ліквідаційного балансу відповідно до вимог цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 104 ЦК України встановлено, що з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи вона є такою, що припинилася.

Позивачем в позовній заяві не вказано, в судовому засіданні 24.07.2007 р. не визначено та до матеріалів справи не додано доказів внесення до державного реєстру запису про припинення діяльності позивача, а рівно ліквідації останнього як суб»єкта господарювання.

Сам факт звернення позивача до Господарського суду міста Києва в якості сторони, що ініціює спір у суді, додатково підтверджує, що позивач не втратив статусу юридичної особи, не виведений з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, т.т не ліквідований.

Враховуючи, що вищезазначене звернення позивача до відповідача листом № 01-02/07 від 20.02.2007 р. було здійснено в порушення п. 7.2 Договору (необхідність заяви однієї із сторін про припинення Договору на протязі одного місяця до закінчення його дії, т.т. на протязі одного місяця до 06.05.2008 р.), судом встановлено, що фактично Договір № 823/640 від 06.05.2001 р. не змінено та не розірвано у встановленому законом порядку, т.т. останній є чинним, права та обов»язки сторін за Договором продовжують існувати, а тому суд прийшов до висновку, що у позивача не виникло право на стягнення коштів на підставі діючого Договору.

За таких обставин у позові належить відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись  ст. ст. 104, 525, 526, 530, 598, 629, 651, 901, 903, 905, 907 ЦК України,

ст. ст. 59, 173, 174, 193 ГК України,

ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя
С.М. Жирнов

Дата підписання 30.07.07 р.