ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.11.07р.

Справа № 10/505-07(8/8-07(16/20-07(8/125(25-117))

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Укртрансбуд" , м. Дніпропетровськ

до  В.-1: Відкритого акціонерного товариства "Стахановський вагонобудівний завод" , м. Стаханів

В.-2:Товариства з обмеженою відповідальністю  "Торговий дім "Дніпропетровський стрілочний завод" , м. Дніпропетровськ

про про стягнення 316970 грн. 08 коп.

та за зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства "Стахановський вагонобудівний завод" ( м. Стаханів )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Укртрансбуд"

( м. Дніпропетровськ )

про визнання векселя таким, що не підлягає оплаті

Суддя  Кощеєв І.М.

Представники:

Від позивача: не з"явився;

Від відповідача-1:Солоп О.В.(дов.№95 від05.01.07р.)-представник;

Онищенко А.В.(дов.№14403 від 21.12.06р.)-представник;

Від відповідача-2: не з"явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Виробниче об’єднання “Укртрансбуд” звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом та просило суд стягнути з відповідача –Відкритого акціонерного товариства "Стаханівський вагонобудівний завод" 316 970,08грн. за простим векселем №963, виданим 01.06.99р. зі строком платежу - 01.06.2001р., у т.ч. 282514,18 грн. основної заборгованості, 34 455,90грн. в рахунок сплати 6% річних

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що вказаний вексель опротестований у неплатежі 14.11.2000р., однак, зобов’язання за векселем не виконані відповідачем.

Уточнюючи заявлені позовні вимоги, позивач просить стягнути суму заборгованості солідарно з двох відповідачів –Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Дніпропетровський стрілочний завод" та Відкритого акціонерного товариства "Стаханівський вагонобудівний завод".

Відповідач у справі – ТОВ "Торговий дім "Дніпропетровський стрілочний завод" у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє, посилаючись на закінчення одного року з дня вчинення протесту у неплатежі.

Відповідач у справі –ВАТ "Стаханівський вагонобудівний завод" у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє, вказуючи на те, що : вексель від його імені підписаний неуповноваженими на те особами та не має сили векселя; вимоги позивача  вважаються погашеними, оскільки заявлені ним після спливу строку, встановленого ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Крім того, ВАТ "Стаханівський вагонобудівний завод" вважає, що : ТОВ "Торговий дім "Дніпропетровський стрілочний завод" є неналежним відповідачем у даній справі; провадження у даній справі підлягає припиненню, оскільки зазначений вексель опротестований нотаріусом у неплатежі і є виконавчим документом.

ВАТ "Стаханівський вагонобудівний завод" заявлений зустрічний позов до позивача – ТОВ "Виробниче об’єднання "Укртрансбуд" про визнання простого векселя № 963 таким, що не підлягає оплаті. Зустрічні вимоги обґрунтовані тим, що спірний вексель не має вексельної сили, оскільки від імені ВАТ "Стаханівський вагонобудівний завод" не підписаний уповноваженими на те особами, а містить підписи невстановлених осіб.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2003 р. зустрічний позов прийнято для спільного його розгляду з первісним

Позивач  - ТОВ "Виробниче об’єднання "Укртрансбуд" у відзиві на зустрічний позов заявлені вимоги відхиляє, посилаючись на те, що вищевказаний вексель містить всі реквізити, визначені ст.21 Закону України "Про цінні папери та фондову біржу", зокрема, підписи директора та головного бухгалтера ВАТ "Стаханівський вагонобудівний завод".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.07р у справі № 8/8-07(16/20-07/8/125/25/117)   у первісному позові та зустрічних позовних вимогах в задоволені відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.06.07 р. рішення  господарського суду Дніпропетровської області  скасовано .

Постановою Вищого господарського суду України від 02.10.2007 р. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.06.2007 р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2007 р. скасовано, а  справу передано  на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Розпорядженням Голови суду від  26.10.2007 р. справу передано на розгляд судді Кощеєву І. М.

Представники Позивача та Відповідача –2 у судове засідання не з”явилися. Сторони були належним чином повідомлені судом про час і місце проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Відповідача - 1, господарський суд, встановив :

Скасовуючи постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.06.2007р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2007р. по справі 8/8-07(16/20- 07(8/125(25-117), Вищий господарський суд України  встановив, що предметом спору у даній справі за первісним позовом є стягнення заборгованості з векселедателя та індосанта за вказаним векселем.

Відповідно до ст. 21 Закону України “Про цінні папери і фондову біржу ” (чинному на момент видачі вищевказаного векселя), вексель - цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Вищевказана норма встановлює обов’язкові реквізити векселів. Зокрема, простий вексель повинен містити: - найменування - "вексель"; -          просту і нічим не обумовлену обіцянку сплатити визначену суму; -зазначення строку платежу; -зазначення місця, в якому повинен здійснюватись платіж; -          найменування того, кому або за наказом кого платіж повинен бути здійснений; -          дату і місце складання векселя; -          підпис того, хто видає документ (векселедавця).

При цьому, документ, у якому відсутній будь-який із зазначених реквізитів, не має сили простого векселя, за винятком випадків, визначених ч.5 ст.21 Закону.

Зазначений перелік реквізитів, що має містити простий вексель, аналогічний переліку, визначеному ст.75 Положення про переказний і простий вексель, затвердженого постановою ЦВК і РНК СРСР від 07.08.37р., яке діяло на момент видачі спірного векселя. Вказаним пунктом визначено, що простий вексель повинен містити, зокрема, підпис того, хто видає документ (векселедавця). Відповідно до ст.76 Положення,  документ, у якому відсутній який-небудь з реквізитів, вказаних у ст.75 Положення, не має сили простого векселя, за винятком випадків, визначених цією нормою.

Отже, ст. 76 Положення, як і ст.21 Закону “Про цінні папери та фондову біржу” вказують на відсутність реквізиту як на підставу, відповідно до якої документ втрачає силу векселя. Разом з тим, судами встановлено, що виданий вексель підписаний, тому касаційна інстанція погоджується з висновком суду першої інстанції, що не можна вважати вексель таким, що не має вексельної сили.

За змістом п. 7 ст.75 Положення, особа, яка підписала вексель є векселедателем.  При цьому, згідно з ст. 8 Положення, кожний, хто підписав переказний вексель як представник особи, від імені якої він не був уповноважений діяти, сам зобов'язаний за векселем, і, якщо він заплатив, має ті самі права, які мав би той, хто був вказаний як представник; у такому ж становищі знаходиться представник, який перевищив свої повноваження. Відповідно до ст. 77 Положення, до простого векселя застосовуються також постанови, які стосуються переказного векселя, зокрема, наслідки підпису особи, яка діє без повноважень або з перевищенням своїх повноважень (ст.8 Положення).

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог та обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову, ВАТ "Стаханівський вагонобудівний завод" вказував на те, що спірний вексель не підписувався генеральним директором Самусенко В.В. та головним бухгалтером Юровою Г.Б., а підписаний від їх імені невстановленими особами.

Суд першої інстанції при попередньому розгляді справи взяв до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи, що призначена судом, відповідно до якої експерти дійшли висновку про те, що рукописні записи на векселі та підписи зроблені не Самусенко В.В. та Юровою Г.Б.

ВГСУ не погодилося і з висновком суду першої інстанції, оскільки такого висновку суд дійшов на підставі неповного дослідження обставин справи, що підлягали встановленню та на підставі доказів, які не мають відповідної сили.

Так, відповідно до ст.41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Спільним наказом Міністерства юстиції України та Вищого арбітражного суду України від 14.07.98р. №11/40/5 затверджено Довідник з підготовки матеріалів, що направляються на судову експертизу арбітражними судами.

Згідно п.2 розділу І Довідника, для проведення почеркознавчої експертизи  суддя повинен надати експертові вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (підписів, цифрових записів) особи, яка ідентифікується. При цьому, перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи суддя повинен пред'явити їх особі, яка ідентифікується, а потім позначити кожний зразок, тобто вказати, що це вільний (умовно-вільний) зразок почерку (підпису) певної особи (вказати її прізвище, ім'я, по батькові) та засвідчити це своїм підписом. Пунктом 3 вказаного розділу визначено порядок відбору експериментальних зразків почерку. Відповідно до  п.10 зазначеного розділу,  експериментальні зразки посвідчуються суддею.

Вимоги щодо матеріалів, порівняльних зразків, які надаються для проведення експертизи, порядку їх направлення та інших питань визначені також Інструкцією  про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98р. №53/5 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03.11.98р. N 705/3145).

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги положення ст. 111-12 ГПК України, а також те, що для роз'яснення питань, які виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань стосовно рукописних записів на векселі, господарський суд вважає за необхідне призначити по справі почеркознавчу   судову   експертизу   для   встановлення    справжності    підписів посадових осіб на простому векселі № 963 на суму 280 814,18 грн., який емітовано Відповідачем - 1  01.06.1999 р

Приймаючи до уваги викладене а також те, що представники Позивача та Відповідача –2 у судове засідання не з”явилися, господарський суд вважає за необхідне розгляд справи відкласти, запропонувавши сторонам надати перелік питань на вирішення експерта по вказаній експертизі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 22, 30, 38, 42, 77, 86, 111-12 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Призначити повторно по справі почеркознавчу  судову   експертизу   для   встановлення    справжності    підписів посадових осіб на простому векселі № 963.

Запропонувати сторонам надати перелік питань на вирішення експерта по вказаній експертизі.

Розгляд справи відкласти на 18.12.2007 р. на 11-30, к. 20.

Зобов'язати Позивача та Відповідача –2 надати у судове засідання письмові пояснення з урахуванням обставин , зазначених у постанові ВГСУ  від 02.10.2007 року.

Явка в судове засідання повноважних представників учасників судового процесу обов’язкова.

Для надання експериментальних зразків підпису Юрової Г.Б. та Самусенко В.В.,  ВАТ "Стаханівський вагонобудівний завод" забезпечити явку вказаних осіб у судове засідання.

Зобов”язати ВАТ "Стаханівський вагонобудівний завод" для проведення експертизи надати вільні зразки почерку і підпису осіб, які ідентифікувались.

Роз’яснити сторонам, що згідно з п.5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, за не надіслання  витребуваних господарським судом матеріалів, а також за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону, з винної сторони стягується штраф до 1 700 грн.

Суддя

І.М. Кощеєв