ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

31.05.2007
Справа №2-14/4010-2007

За позовом Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз», м. Сімферополь, пр. Кірова, пр. Совнаркомовський,521

До відповідача  Відкритого акціонерного товариства «Кримгаз», м. Сімферополь, вул. Училищна, 42А

Про  стягнення 367033,63  грн.

Суддя Курапова З.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача –   Тітовський О.В., копія дов. № 1196 від 07.11.2006. у справі

Від відповідача  -  Кириченко С.Л., копія  дов. № 3904 від 26.10.2005. у справі

Суть спору: Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача   367033,63  грн.  заборгованості.

Відповідач позовні вимоги не визнав.

У судовому засіданні оголошена перерва з   14 по 24 і з 24 по 31 травня 2007 р. відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, після перерви засідання продовжено за участю представників сторін.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представників позивача та відповідача,    суд -

Встановив :

Позивач свої позовні вимоги пояснює тим, що відповідно до договору купівлі-продажу природного газу № 301-ПГ-2000 від 03.01.2000.  поставив відповідачу у липні-грудні 2000 р. природного газу на суму 683552,10 грн., оплату відповідач здійснив частково. Заборгованість у сумі 367033,63 грн.  визнана відповідачем у відповіді на претензію від 19.04.2001. за № 151511ОП. 18.07.2001. по заяві позивача  ВДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя було відкрито виконавче провадження з примусового виконання визнаної претензії. 06.10.2003. ВДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі ст., 18-1,37 Закону України «Про виконавче провадження». Протягом грудня 2003 р.   по 17 жовтня 2006 р. позивач звертався зі скаргами  у суд  на дії державного виконавця, тому позивач вважає, що строк позовної давності пропущений по поважної  причини та просить відновити строк для подачі позовної заяви.

Відповідач позовні вимоги не визнав за мотивами пропуску відповідачем строку позовної давності без поважних причин.

03.01.2000. ДАТ «Чорноморнафтогаз» (Продавець) і ВАТ «Кримгаз» (Покупець)  уклали договір № 301-ПГ-2000 на поставку природного газу.

Відповідно до акту прийому –передачі природного газу № 11 від 01.12.2000.  позивач у листопаді 2000 р. передав відповідачеві 1418,0007 тис. куб с. природного газу на загальну суму 327559,62 грн. і по акту № 12 від 31.12.2000. у грудні 2000 р. – 1541,093 тис. куб. м природного газу на загальну суму 355992,48 грн., всього на суму 683552,10 грн.

Оплату відповідач здійснив частково, заборгованість становить 367033,63 грн.

Відповідно до п.5.3. договору остаточний розрахунок за поставлений газ  і його транспортування  здійснюється до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим відповідно до актів місячного об’єму споживаного газу.

Таким чином, за одержаний газ у листопаді 2000 р. відповідач був зобов’язаний розрахуватися до 10.12.2000., залишок заборгованості за цій місяць становить 11041,15 грн. За одержаний газ у грудні 2000 р. на суму 355992,48 грн. відповідач був зобов’язаний розрахуватися до 10 січня 2001 р.

30.03.3001. позивач звернувся до відповідачеві з претензією  про стягнення заборгованості за поставлений газ у листопаді-грудні 2000 р. у сумі 367033,63 грн. і 45482,40 грн. пені.

У відповіді на претензію № 151511-оп від 19.04.2001.  відповідач  визнав претензію частково у сумі основного боргу 367033,63 грн.

18.07.2001. ВДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя було відкрито виконавче провадження з примусового виконання визнаної претензії № 151511ОП від 19.04.2001.

06.10.2003. ВДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі ст.18-1, 37 Закону України «Про виконавче провадження»  по мотивам, що претензії  не є виконавчими документами.

15.12.2003. позивач звернувся до Центрального районного суду м. Сімферополя  зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця ВДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя по закриттю виконавчого провадження.

25.12.2003. Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя  позивачу відмовлено в прийнятті  скарги до розгляду за мотивами, що відповідно до ст.1, ст.248-20 ГПК України  скарга не підсудна суду загальної юрисдикції, а підлягає розгляду у відповідності зі ст. 2, 12 Господарського процесуального кодексу України  в Господарському суду АРК, тому що скарга заявлена від імені юридичної особи до юридичної особи.

Ухвалою Апеляційного суду АРК від 21.06.2004. задоволена скарга ДАТ «Чорноморнафтогаз»  на ухвалу Центрального райсуду м. Сімферополя від 25.12.2003. і вказана ухвала Центрального райсуду  відмінена за мотивами, що вказаний спір підсудний саме суду загальної юрисдикції та питання передано на новий розгляд у той же суд.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2006 р.   скарга ВДВС  м. Сімферополя на постанову Апеляційного суду АРК від 21.06.2004. залишена без задоволення, а ухвала Апеляційного суду АРК  від 21 червня 2004 р. залишена без змін.

Рішенням Центрального районного суду у м. Сімферополя від 17.10.2006. ДАТ «Чорноморнафтогаз», яке набрало законної чинності 30.10.2006., відмовлено  у задоволенні скарги на дії державного виконавця по закриттю виконавчого провадження за мотивами, що згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває  виконавче провадження на підставі виконавчого документа, Законом № 33541-4 від 15.03.2006.  з Закону України «Про виконавче провадження»  виключена стаття 18-1, згідно  якої визнана претензія  була виконавчим  документом.

Суд приймає до уваги доводи відповідача  про пропуск позивачем строку позовної давності  на стягнення заборгованості відповідно до ст.71 ЦК УРСР (у редакції 1963 р) і ст. 257 ЦК України.

Однак, враховуючи,  що  відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є  справедливість та розумність, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 3 пункт 18 Закону України «Про виконавче провадження ( в редакції Закону України від 18.11.2003. № 1255-1У, до документів, що підлягали виконанню  Державною виконавчою службою були віднесені визнані у встановленому порядку претензії. Також зобов’язання  ДВС  приймати до виконання визнану претензію було передбачено  ст. 8 Господарського процесуального кодексу України.

Законом України  від 15 березня 2006 року № 3541-1У «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів щодо виконання судових рішень», який набрав чинності з 14.04.2006., стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження» викладена в іншої редакції та вже не містить  такий виконавчий документ, як визнана претензія, а стаття 18-1 «Виконавчі документи» виключена із тексту закону «Про виконавче провадження».

Таким чином, у державного виконавця не було законних підстав на закриття виконавчого провадження по визнаної претензії  у жовтні 2003 р., тому що порядок виконання визнаної претензії  виключений із Закону «Про виконавче провадження» тільки з 14.04.2006.

Доводи представника відповідача, що позивач не був залишений можливості при закритті виконавчого провадження, своєчасно звернутися з позовом в суд, не можуть бути визнані об’єктивними, тому що позивач мав право на захист своїх інтересів в іншому порядку, який був  встановлений законом, а саме шляхом  пред’явлення претензії до виконання та оспорювання у суді відмови від виконання визнаної претензії.

При  таких обставинах, суд вважає, що позивачем строк позовної давності  пропущений з поважної та незалежної від позивача причини.

Відповідно до ч.5 ст. 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд вважає необхідним  відновити позивачу строк позовної давності та позов задовольнити.

Державне мито та витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу також     підлягають стягненню з відповідача.

У судовому засіданні, яке відбулося 31 травня 2007 р. були оголошені тільки вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення оформлено та підписано 04 червня  2007 р.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 49,  82, 84 Господарського  процесуального кодексу  Україні, суд –

ВИРІШІВ:

1.          Позов задовольнити.

2.  Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Кримгаз», м. Сімферополь, вул. Училищна, 42А (рр 26 001 в КД УСБ м. Сімферополь,  МФО 324010, ЗКПО 03348117) на користь  Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз», м. Сімферополь, пр. Кірова, пр. Совнаркомовський, 521   (р/р 0204 у Кримському ЦВ Промінвестбанк, МФО 324430, ЗКПО 00153117) 367033,63 грн. заборгованості, 3670,34 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно–технічне  забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Курапова З.І.