КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2007                                                                                           № 43/557

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Гончаров Є.В., дов. № 122/031-43 від 07.03.2007р.

відповідача:                             не з’явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінко-Київ"

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.10.2007

у справі № 43/557

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінко-Київ"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Бейсік"

про                                                  стягнення 35380,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва у справі № 43/557 від 25.10.2007р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “Грінко-Київ” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва у справі № 43/557 від 25.10.2007р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Грінко-Київ” та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Бейсік” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Грінко-Київ” 33800 грн. основного боргу, 7441,95 грн. штрафних санкцій.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку постанови першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Судом встановлено, що 26.12.06р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Грінко-Київ» (далі позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Бейсік» (далі відповідач) було укладено Договір надання послуг щодо створення проекту "Бізнес-логістика" №26-12/06 (далі Договір).

Відповідно п.1.1. Договору позивач доручає, а відповідач бере на себе обов'язок по впровадженню програмного забезпечення "Бізнес-логістика" (далі Система) для м. Києва.

Замовник, на протязі дії договору, доручає впровадження системного забезпечення в інших місцях розташування своїх підрозділів шляхом підписання додаткових угод.

На виконання умов п.3.2 Договору позивач здійснив передоплату програмного забезпечення в сумі 33 800,00 грн. протягом 3-х банківських днів після підписання Договору, що підтверджується платіжним дорученням №1102 від 28.12.06р.

Відповідно п.2.1.2. Договору відповідач зобов'язаний забезпечити позивача Системою, згідно з Технічним Завданням протягом 10 тижнів, після отримання платежу та підписання Технічного Завдання.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Дво-чи багатостороннім правочином с погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Як вбачається з договору обидві сторони правочину брали на себе окремі, чітко визначені зобов’язання.

Відповідно до ст. 225 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно п. 2.1.1 Виконавець зобов'язаний адаптувати систему відповідно до конкретних умов використання її Замовником згідно з технічним завданням, що оформлюється окремим документом і є невід’ємною частиною Договору.

Обов’язок відповідача щодо впровадження програмного забезпечення, виникає лише після проведення передоплати та підписання технічного завдання, яке визначається Замовником.

Відповідно до ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами визначено, що зобов'язання відповідача забезпечити позивача системою, виконується після виконання зобов’язання позивача в частині проведення передоплати та оформлення (підписання) технічного завдання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язки або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на безпідставну відмову виконавця від виконання умов договору. З матеріалів справи вбачається, що технічне завдання сторонами не підписано, за таких обставин у відповідача не виникло обов’язку виконати свої зобов’язання за договором. Позивач не надав суду жодних доказів, що з його боку велись переговори щодо формування завдання шляхом листування або будь яким іншим чином.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Виходячи з наведеного, колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Грінко-Київ” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду м. Києва від 25.10.2007 року у справі № 43/557 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101 – 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Грінко-Київ” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 25.10.2007 року у справі № 43/557 без змін.

Матеріали справи № 43/557 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

24.12.07 (відправлено)