ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.07                                                                                        Справа №  20/456/07

Суддя

м.Запоріжжя

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Ліліт - Фаст”, м.Запоріжжя

до Державного вищого навчального закладу “Запорізький Національний університет” Міністерства освіти і науки України, м. Запоріжжя

про стягнення суми  38032,44 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача –      Кущик А.А. (довіреність №б/н від 10.09.2007р.);

Від відповідача –  Борисов А.М. (довіреність №01-25/10 від 14.03.2007р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення суми 37620,17грн. боргу, суми 412,27грн. штрафних санкцій, всього суми 38032,44 грн..

Ухвалою господарського суду від 15.08.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/456/07,  судове засідання  призначено на  12.09.2007р. На підставі ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено на 26.10.2007р. Ухвалою в.о. голови господарського суду Запорізької області строк вирішення спору продовжено в порядку ст.69 ГПК України на один місяць –до 10.11.2007р.

За згодою  сторін у судовому засіданні 26.10.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач у судовому засіданні  підтримав позовні вимоги в частині стягнення суми 37620,17 грн. заборгованості з виплати наданих послуг їдалень, просить на підставі ст.ст.511,526,530,610,611 ЦК України, ст.230 ГК України стягнути з відповідача суму 37 620,17 грн. заборгованості з виплати наданих послуг. Також надав заяву про відмову від позову в частині стягнення пені в сумі 412,27 грн. Заява про відмову від позову в частині стягнення пені в сумі 412,27 грн. прийнята судом.  Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. 18.05.2007р. між сторонами був укладений договір про надання послуг їдалень №359/07, відповідно до якого відповідач  зобов’язувався  сплачувати за послуги кошти згідно наданого розрахунку та акту виконаних робіт. Акт здачі-прийняття робіт був підписаний сторонами 13.07.2006р. До теперішнього часу суму 37620,17 грн. не сплачено. 07.08.2007р. відповідачу була направлена претензія про врегулювання питання сплати боргу та надано строк оплати 7 днів, але відповідач не вжив ніяких заходів щодо сплати боргу.

Позивачем було заявлено клопотання про забезпечення позову, яке судом відхилено як необгрунтоване.

25.10.2007р.до господарського суду надійшла заява позивача про уточнення та доповнення позовних вимог, яка судом не прийнята до розгляду на таких підставах.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено право позивача до прийняття рішення судом по спору змінити предмет або підставу позову, збільшити, зменшити розмір позовних вимог або відмовитись від них. Предметом позовних вимог та підставою, які зазначені у позовній заяві, по якій порушено провадження у справі, є стягнення суми 37620,17 грн.боргу на підставі договору №359/07 від 18.05.2007р. та акту здачі-прийняття робіт від 13.07.2007р.   Як вбачається  із заяви, отриманої судом 25.10.2007р., позивач просить стягнути  суму 41910,27 грн., яка складається із суми 37620,17 грн. та суми 4290,10 грн. боргу на підставі іншого договору  та актів виконаних робіт до цього договору, а саме: договір №166/07 від 22.02.2007р., акти від 16.03.2007р. на суму 1020,10 грн. та 270,00 грн., від  29.03.2007р. на суму 3000грн. Таким чином, позивач одночасно змінює і предмет і підставу позову, що суперечить вимогам ст.22 ГПК України, не може бути прийнято до розгляду. Позивач не позбавлений права заявити вимоги  в окремому позовному провадженні.

Відповідач позов не визнав на таких підставах. Позов підписаний не тією особою, яка вказана у ньому (директор Фоменко Д.О.), оскільки підпис у позовній заяві відрізняється від підпису директора Фоменко Д.О. в інших матеріалах справи (копії претензії №24 від 07.08.2007р., копії договору №359/07 від 18.052007р., копії акту від 16.07.2007р.). Тому відповідач вважає, що позовну заяву підписано особою, посадове становище якої невідомо, без відповідних повноважень на її підписання, що відповідно до п.1 ст.81 ГПК України є підставою для залишенння позову без розгляду. Також відповідач надав додаткові письмові пояснення, згідно з якими рахунок –фактуру на сплату зазначених у позові послуг Запорізький національний університет не отримував. Посилання в акті від 13.07.2007р. №)У-0000019 на рахунок від 16.07.2007р. №СФ-0000056 не відповідає дійсності, оскільки при підписанні акту, яке відбулося 13.07.2007р., ще не могло існувати рахунку-фактури від 16.07.2007р. Копії рахунку  до позовної заяви також не надано. Таким чином позивач досі не виконав зобов’язання  п.2.1.1. договору від 18.05.2007р. №359/07 надати рахунок на суму, яка складає вартість послуг, внаслідок чого відповідач не має змоги виконати п..2.3.1 – провести оплату наданих послуг згідно наданого рахунку. Дії позивача є порушенням ст.ст.526,610,613 ЦК України, а у відповідача не виникло зобов’язання  по сплаті послуг. У даному випадку має місце прострочення кредитора. Позивач порушив семиденний строк для добровільного виконання зобов’язання, встановлений в ч.2 ст.530 ЦК України, подавши позовну  заяву через 3 дні після пред’явлення  вимоги. При розгляді апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Запорізької області від 03.08.2007р. по справі №9/400/07 було встановлено, що ТОВ “ЛІЛІТ-ФАСТ” не має розрахункового рахунку, який вказаний у позовній заяві, договорі від 18.05.2007р. №359/07, акті від 13.07.2007р., про що представник позивача надав у судове засідання Запорізького апеляційного господарськьго суду відповідну довідку. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача суми на рахунок 55 в Шевченківському відділенні Ощадбанку №7858 м. Запоріжжя не можуть бути виконані. Просить залишити позов без задоволення у зв’язку  з порушенням позивачем законодавства та умов договору, неможливістю виконання заявлених вимог, а також у зв’язку  з тим, що у Запорізького національного університету досі не виникло зобов’язання  по сплаті послуг за договором від 18.05.2007р. №359/07, а також тим, що Запорізький національний університет не порушив прав позивача.

У судовому засіданні 26.10.2007р. відповідачем були заявлені письмові клопотання, які судом відхилені на таких підставах: 1) Клопотання про витребування  копії довідки ТОВ “Ліліт-Фаст” щодо розрахункового рахунку, яка долучена 10.10.2007р. до матеріалів справи №9/400/07 Запорізьким апеляційним господарським судом при розгляді апеляційної скарги - відхилено на підставі ст.34 ГПК України, оскільки вказана в клопотанні довідка не має  значення для розгляду по суті господарського спору про стягнення боргу у справі №20/456/07. Статттею 38 ГПК України передбачено витребування документів і матеріалів - доказів, необхідних для вирішення спору.2) Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для вирішення питання “Чи належить підпис, який наявний у позовній заяві ТОВ “ЛІЛІТ –ФАСТ” від 10.08.2007р. №92 Фоменку Д.О.?” У випадку, якщо судовим експертом буде встановлено, що позовну заяву підписав не Фоменко Д.О., відповідно до п.1 ст.81 ГПК України відповідач просить залишити позов без розгляду, витрати, понесені ЗНУ у зв’язку  з проведенням експертизи, покласти на позивача. При цьому відповідач також заявив окреме письмове клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п.1.ч.1 ст.81 ГПК України,  оскільки позовну заяву підписано особою, посадове становище якої невідомо, без відповідних повноважень на її підписання. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи підпису на позовній заяві відхилено, оскільки відповідно до ст.41 ГПК України господарський суд призначає експертизу для роз’яснення  питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань. Вказані у клопотанні підстави для призначення експертизи і питання, яке відповідач просить поставити на вирішення експерта, не стосуються вирішення господарського спору по суті, а є лише спробою відповідача відкласти  розгляд спору по суті на невизначений термін, оскільки призначення експертизи може бути підставою для зупинення провадження у справі. Відповідно до п.1 ст.81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.  У позовній заяві вказано посадове становище –директор ТОВ “Ліліт-Фаст”.  У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, довіреність на представництво  у суді підписано директором ТОВ Л.В.Коваленко, яка відповідно до протоколу №8 від 07.08.2007р. загальними зборами товариства обрана на посаду директора з 08.08.2007р.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення  представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

18.05.2007р. між Державним вищим навчальним закладом “Запорізький національний університет” Міністерства освіти і науки України (замовник, відповідач) та ТОВ “Ліліт –Фаст” (виконавець, позивач) укладено договір №359/07 на надання послуг їдалень (55.51.1), відповідно до якого виконавець зобов’язався за завданням замовника надати останньому послуги, а замовник зобов’язався  оплатити виконавцеві зазначені послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені цим договором. Джерело фінансування –кошти Державного бюджету України (п.п.1.2,1.3)

Згідно з п.2.1 ціна договору складає 47 578 грн. 80 коп. Виконавець зобов’язався, зокрема, на вимогу замовника надати рахунок на суму, яка складає вартість наданих послуг та акт виконаних робіт (п.2.2.1) Замовник  проводить оплату наданих послуг згідно наданого розрахунку та акту виконаних робіт (п.2.3.1), зобов’язаний  закуповувати продукти харчування та забезпечувати ними студентів санаторію –профілакторію згідно меню, наданого санаторієм –профілакторієм (п.2.2.3). Зобов’язаний  у встановлені строки перерахувати кошти на придбання продуктів харчування в сумі націнки суспільного харчування (п.2.3.2). Замовник має можливість зменшити обсяги закупівель в залежності від реального фінансування видатків (п.2.4)

Відповідно до п.п.7.3,9.1 договору взаємовідносини сторін, не передбачені цим договором, регулюються діючим законодавством України. Договір діє з дати підписання до 31.12.2007р.

13.07.2007р. між замовником та виконавцем був підписаний акт №ОУ-0000019 здачі-прийняття робіт (надання послуг) про те, що виконавцем були проведені роботи (надані послуги) по рахунку №СФ-0000056 від 16.07.2007р. –послуги їдальні (відшкодування націнки санаторію –профілакторію) за травень 2007р. –3242 шт., загальна вартість робіт послуг з ПДВ 37 620,17 грн.

07.08.2007р.(вих.№24) позивач направив відповідачу претензію, відповідно до якої просив сплатити у семиденний строк заборгованість на надання послуг їдалень відповідно до умов договору №359/07 від 18.05.2007р., та попереджено, що у разі порушення строків оплати, ТОВ “Ліліт-Фаст” направить позов до суду з вимогою стягнути суму 37 620,17 грн. Додатками до претензії вказані рахунок-фактура і акт здачі-прийняття робіт.

10.08.2007р. ТОВ “Ліліт-Фаст” звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача суми 37620,17 грн. основного боргу та суми 412,27 грн. пені, по якому порушена дана справа №20/456/07.

У судовому засіданні 26.10.2007р. позивач звернувся з заявою про відмову від позову в частині стягнення суми 412,27 грн. пені.

Розглянувши заяву про відмову від позову в цій частині, суд вважає можливим прийняти заяву позивача від позову в частині стягнення суми 412,27 грн. пені, оскільки  відмова позивача від позову не суперечить законодавству і фактичним обставинам справи, не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, наслідки відмови від позову позивачу відомі,  як вбачається зі змісту самої  заяви, та судом роз’яснені, суд вважає за необхідне прийняти відмову  від позову в частині стягнення суми 412,27 грн. пені,  провадження у справі у цій частині  на підставі п. 4 ч. 1  ст. 80 ГПК України припинити.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази в частині вимог про стягнення суми 37 620,17 грн. основного боргу, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають на таких підставах.

Згідно з ч.1 ст.13, ч.1,2 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні права особа  здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов’язковим для неї.

Із змісту статей 15,16 ЦК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду  за  захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Із матеріалів справи слідує, що правовідносини сторін урегульовано договором про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за  договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за  завданням  другої  сторони  (замовника)  надати

послугу,  яка  споживається  в  процесі  вчинення  певної  дії або здійснення певної діяльності,  а замовник зобов'язується  оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 цього Кодексу якщо  договором  передбачено  надання  послуг  за   плату, замовник  зобов'язаний  оплатити надану йому послугу в розмірі,  у

строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач просить стягнути  з відповідача суму 37 620,17 грн. заборгованості з виплати наданих послуг на підставі договору, акту виконаних робіт,  ст.ст.511,526,530,610,611 ЦК України.

Статтями 11,509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення зобов’язань (цивільних прав та обов’язків) є, зокрема, договір. Зобов’язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Підстави виникнення господарських зобов’язань встановлені також ст.174 ГК України.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Із договору №359/07 від 18.05.2007р. слідує, що строк оплати наданих послуг замовником не встановлений. Замовник  проводить оплату наданих послуг згідно наданого розрахунку та акту виконаних робіт (п.2.3.1).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо  у  зобов'язанні  встановлений  строк  (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).  Якщо  строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  невстановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписами ст.33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 1 Господарського процесуального  кодексу України встановлено право підприємств та організацій звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Із змісту ст.12 ГПК України слідує, що господарський суд розглядає спори.

Судом встановлено, що ні договір, ні акт виконаних робіт, підписані між сторонами, не містить строку виконання зобов’язання щодо оплати. Із договору не випливає, що замовник зобов’язаний негайно сплатити послуги. Рахунок на оплату  чи його копії позивачем для огляду суду не наданий. Відповідно до матеріалів справи позивач направив відповідачу вимогу (претензію) сплатити суму боргу разом з актом здачі-прийняття робіт та рахунком 07.08.2007р. та вимагав сплати у семиденний строк, тобто до 14 серпня 2007р.

Однак, до господарського суду з вимогою стягнути суму боргу позивач звернувся  10 серпня 2007р., тобто коли строк виконання зобов’язання  ще не настав, і таким чином права позивача не були порушені.

Відповідно до ст.538 ЦК України виконання свого обов’язку однією із сторін, яке відповідно до договору  обумовлене виконанням другою стороною свого обов’язку, є зустрічним виконанням. При зустрічному виконанні зобов’язання сторони повинні виконувати свої обов’язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов’язання або звичаїв ділового обороту. Згідно з договором позивач зобов’язався надати рахунок.

Таким чином суд вважає, що враховуючи предмет позовних вимог, позивачем не надано належних доказів в обґрунтування своїх вимог,  а саме порушення його прав відповідачем на час звернення з позовом до суду.  Зазначені позивачем інші норми права, у тому числі ст.ст.511,610,611ЦК України,  посилання на надані письмові докази не спростовують висновків суду, оскільки позивач не доказав порушення зобов’язання  відповідачем, ст.511 ЦК регулює обов’язки третьої сторони у зобов’язанні і не має відношення до предмету спору.

На зазначених підставах у задоволенні позовних вимог  відмовляється.

Згідно з ст.49 ГПК України  судові витрати покладаються на позивача

Керуючись  ст. ст. 49, п.4 ст.80, ст.ст. 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову в частині стягнення суми 37 620 грн. 17 коп. відмовити.

Провадження у справі в частині стягнення суми 412 грн. 27 коп. пені припинити.

Суддя                                                             Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано  у повному обсязі  01.11.2007 р.