Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2007
р.
Справа № 2/342-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.,
судді Пушай В.І. , Плужник О.В.

при секретарі Гудковій І.В.

за
участю представників сторін:

позивача - Фесенко Р.І.

відповідача -  не з'явився

першої 3-ої особи - Гриценко Б.М.

другої 3-ої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №
2984С/3-7) на рішення господарського суду Сумської області від 23.08.07 р.
по справі № 2/342-07

за позовом ТОВ
"Ельдорадо" м. Тростянець

до Приватного підприємця ОСОБА_1 м.
Суми

3-ті особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача:

1) Сумська обласна дирекція ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль", м. Суми;

2) Державна виконавча служба у
Зарічному районі м. Суми

про визнання договору недійсним -

встановила:

У червні 2007 р. позивач -ТОВ „Ельдорадо”, м. Тростянець звернувся
до господарського суду з позовною заявою в якій просив суд визнати недійсним
договір застави транспортного засобу до кредитного договору № 014/05-15/416/1,
014/05-15/416/з від 03.04.06 р. , укладеного між відповідачем -ПП ОСОБА_1, м.
Суми та Першою 3-ою особою -Сумською обласною дирекцією ВАТ „Райффайзен Банк
Аваль”, м. Суми, та стягнути з відповідача судові витрати, мотивуючи свої
вимоги тим, що Друга 3-тя особа -ДВС у Зарічному районі м. Суми в процесі виконання
рішення господарського суду по справі № 17/479-05 постановою від 20.09.05 р.
відкрила виконавче провадження та наклала арешт на майно боржника, в т.ч. на
автомобіль, який було передано відповідачем в заставу за спірним договором
застави.

Рішенням господарського суду Сумської області від 23.08.07 р. по
справі № 2/342-07 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення мотивоване з
тих підстав, що Зарічний відділ ДВС на час винесення постанови від 20.09.05 р.
не мав належних підстав для накладення арешту на спірний автомобіль; що позивач
всупереч вимогам ст. 33 ГПК України в обґрунтування своїх вимог не навів
підстав, за яких спірний договір застави суперечить вимогам ст. 203 ЦК України
та ін.

Позивач з рішенням господарського суду не погоджується, вважає
його незаконним та необґрунтованим, подав апеляційну скаргу в якій просить
рішення скасувати та задовольнити його позовні вимоги. В обґрунтування своїх
вимог позивач з посиланням на залучений до матеріалів справи витяг з Державного
реєстру № 9378110  вказує на те, що на
час накладання ДВС арешту на майно відповідача Першою Сумською Державною
нотаріальною конторою було перевірено обмеження щодо відчуження арештованого
майна, і відомості про обмеження відчуження об'єкту в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна були відсутні, що на думку позивача, свідчить про те,
що на момент винесення ДВС відповідної постанови спірний          автомобіль в заставі банку не
знаходився; що відповідач знаючи про накладення ДВС арешту на його майно та
укладаючи з банком кредитний договір та спірний договір застави, тим самим
навмисно ввів останній в оману, чим порушив вимоги ст. 230 ЦК України. Крім
того, на думку позивача, господарський суд при винесенні рішення безпідставно
проігнорував подане позивачем клопотання про відкладення розгляду справи, тим
самим позбавивши позивача права обґрунтовувати свої вимоги та заперечення
поданими до суду доказами, та порушив при цьому вимоги ст. 4-3 ГПК України та
ін.

В запереченнях на апеляційну скаргу Перша 3-тя особа просить суд
рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення, посилаючись при цьому на те, що відповідно до витягу з Державного
реєстру рухомого майна № 1381610 від 21.06.04 р. до нього 21.06.04 р. внесено
запис про заставу спірного автомобіля, який був дійсним до 20.06.09 р., при
цьому, в зв'язку з достроковим погашенням відповідачем кредиту, та внесенням
05.04.06 р. в державний реєстр рухомого майна іншого запису про заставу
автомобіля, попередній напис було вилучено. Тобто на думку Першої 3-ої особи на
час винесення ДВС постанови про арешт майна відповідача, спірний автомобіль
знаходився в заставі банку та ін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву чи пояснення по
скарзі не надав, про причини свого неприбуття не повідомив.

Друга 3-тя особа в судове засідання також не з'явилася, хоча
належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги, про
причини свого неприбуття не повідомила.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та
доводи, судова колегія встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, та правомірно встановлено судом
першої інстанції, рішенням Господарського суду Сумської області по справі №
17/479-05 задоволено позовні вимоги ТОВ „Ельдорадо” до ПП ОСОБА_1 про стягнення
боргу у сумі 52429,33 грн.

Постановою Зарічного відділу державної виконавчої служби АА №
951801 від 20.09.2005р. відкрите виконавче провадження з примусового виконання
вищевказаного рішення суду та накладено арешт на майно боржника, в тому числі
на автомобіль ЗАЗ 110247 „Таврія” н/з НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що арешт
накладено на майно відповідача, в тому числі на автомобіль ЗАЗ 110247 „Таврія”
н/з НОМЕР_1 20.09.2005 р., а обтяження зареєстровано в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна 04.10.2005р. за № 2454287, термін дії вказаного
обтяження до 03.10.2010 р.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, 27.05.2004 р. між
відповідачем та АППБ „Аваль” в особі Сумської обласної дирекції укладено
кредитний договір № 012/06-12/122, згідно з яким банк надав відповідачу кредит
в сумі 11000 грн. строком на 24 місяця, кінцевий строк погашення кредиту
27.05.2006 р.

В забезпечення повернення кредиту між відповідачем і АППБ „Аваль”
21.06.2004 р. укладено нотаріально посвідчений договір застави транспортного
засобу, на виконання умов якого відповідач передав в заставу автомобіль марки
ЗАЗ 110247, 2004 р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого 27.05.2004 р.

Відповідно до витягу з Державного реєстру рухомого майна № 1381610
від 21.06.2004 р. в Державний реєстр застав рухомого майна 21.06.2004р. внесено
запис про заставу вищевказаного автомобіля за номером 930-1451. Запис про
реєстрацію дійсний до 20.06.2009 р.

Згідно з довідкою № 15-11/4444 від 22.08.2007 р. Сумської ОД ВАТ
„Райффайзен Банк Аваль”, останній надав кошти підприємцю ОСОБА_1 відповідно до
кредитного договору № 012/06-12/122 від 27.05.2004р. в сумі 11000 грн. з
терміном погашення 27.05.2006 р. Зобов'язання за вказаним договором виконані
відповідачем в повному обсязі. Кредит погашений достроково в повному обсязі
30.03.2006 р.

05.04.2006 р. між відповідачем та АППБ «Аваль»в особі Сумської
обласної дирекції було укладено кредитний договір № 014/05-15/416 від
03.04.2006 р., відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі
87000 грн. строком на 60 місяців, кінцевий строк погашення кредиту 04.04.2011
р.

В забезпечення повернення кредиту між відповідачем та банком
укладено договір застави транспортного засобу № 14/05-15/41 б/з від 03.04.2006
р., відповідно до якого відповідач передав в заставу автомобіль марки ЗАЗ
110247, випуску 2004 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до витягу з Державного реєстру рухомого майна № 7079486
від 05.04.2006 р. в Державний реєстр застав рухомого майна 05.04.2006 р.
внесено запис про заставу вищевказаного автомобіля за номером НОМЕР_3.

В зв'язку з внесенням 05.04.2006 р. в Державний реєстр рухомого
майна запису про заставу автомобіля марки ЗАЗ 110247 за номером НОМЕР_3,
06.04.2006 р. із Державного реєстру рухомого майна проведено вилучення запису
за № 930-1451, що підтверджується копією витягу № 7094569 від 06.04.2006 р.

З матеріалів справи також вбачається, що господарський суд
приймаючи оскаржуване рішення крім іншого виходив з того, що Зарічний відділ
ДВС на час винесення постанови від 20.09.05 р. не мав належних підстав для
арешту спірного автомобіля; що позивач всупереч вимогам ст. 33 ГПК України в
обґрунтування своїх вимог не навів підстав, за яких спірний договір застави
суперечить вимогам ст. 203 ЦК України.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії
суддів,  повністю відповідають фактичним
обставинам спору та матеріалам справи, їм
надана правильна та належна правова оцінка, в зв'язку з чим відсутні
підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі
рішення з наступних підстав:

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу  господарський суд  оцінює
докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді  в  судовому
процесі  всіх обставин справи  в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, а також те, що починаючи з 21.06.2004 р. і
на момент розгляду справи, автомобіль марки ЗАЗ 110247, випуску 2004 року,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в заставі банку, судова
колегія погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що
Зарічний відділ державної виконавчої служби постановою АА № 951801 від
20.09.2005р. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання
вищевказаного рішення Господарського суду Сумської області по справі №
17/479-05, безпідставно наклав арешт на вищевказаний автомобіль, оскільки він
на момент винесення вказаної постанови вже знаходився в заставі банку.

При цьому не можуть бути прийняті судом до уваги доводи позивача
про те, що інформація про вилучення 06.04.06 р. запису № 930-1451  в наданому першою третьою особою витягу №
7094569 не є достовірною, оскільки враховуючи те що позивач в обґрунтування
своїх вимог крім іншого також не надав доказів коли саме був вилучений вказаний
запис № 930-1451 з державного реєстру обтяжень, у суду  з урахуванням вимог ст. 34 ГПК України
відсутні підстави вважати недостовірними відомості, вказані у витягу № 7094569.

Відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності правочину.

З урахуванням того, що позивачем в обґрунтування своїх вимог не
наведено підстав, згідно зі ст. 203 ЦК України, яким на думку позивача,
суперечить договір застави транспортного засобу до кредитного договору №
014/05-15/416/1, 014/05-15/416/з, і які могли б бути підставою для визнання
недійсним означеного договору застави, судова колегія погоджується з висновками
суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання
спірного договору недійсним.

Пунктом 1 ст. 230 ЦК України встановлено що Якщо одна із сторін
правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне
значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається
судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Разом з тим, не можуть бути прийняті судом до уваги доводи
відповідача про те, що укладаючи спірний договір застави  транспортного засобу відповідач ввів першу
3-тю особу в оману, в зв'язку з чим, вказаний договір, на думку відповідача,
підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 230 ЦК України, оскільки при цьому
відповідач не надав доказів того, що спірний договір був укладений внаслідок
обману відповідачем банку, а так само того, в чому саме мав місце обман. Крім
того, про те, що спірний договір був укладений внаслідок обману заперечує,
перша 3-тя особа, яка є однією з сторін цього договору і яку, як стверджує
позивача, відповідач саме і ввів в оману.

До того ж, вказана перша 3-тя особа, права якої як сторони за
спірним договором зачіпаються вказаним позовом не залучена до участі у цій
справі в якості сторони (відповідача).

Як свідчать матеріали справи відповідач також просить скасувати
рішення господарського суду по тих мотивах, що господарський суд приймаючи
рішення залишив без задоволення заявлене ним клопотання про відкладення
розгляду справи, і тим самим, на думку відповідача, позбавив його можливості
обґрунтовувати свої вимоги і заперечення поданими до суду доказами.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, суддя відкладає розгляд справи
коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому
засіданні, зокрема такою обставиною може бути необхідність витребувати у сторін
нових доказів, або нез'явлення в судове засідання представників сторін.

Однак враховуючи по-перше те, що дана справа розглядалася на
протязі тривалого часу, протягом якого позивач мав можливість надати на свій
розсуд всі необхідні докази в обґрунтування своєї правової позиції, та у
встановленому законом порядку реалізувати інші свої процесуальні права,
по-друге те, що норми ГПК України передбачають можливість розгляду справи без
участі представників сторін, повідомлених належним чином про час та місце
розгляду справи; по-третє те, що відповідач був належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи, вимоги позивача щодо скасування судового рішення
по мотивам того, що суд залишив без задоволення його клопотання про відкладення
розгляду справи задоволенню не підлягають

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 104 ГПК України порушення або
неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для
скасування або зміни судового рішення лише за умови, якщо це порушення привело
до прийняття неправильного рішення.

При цьому відповідачем не надано жодного доказу того, що
господарський суд при винесенні рішення порушив норми процесуального права, які
могли б в будь-якому випадку бути підставою для скасування даного рішення.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду
відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а
мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для
його скасування.

Керуючись ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, судова
колегія -

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 23.08.07 р. по
справі № 2/342-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Повний текст постанови підписано 26.11.07 р.

Головуючий суддя                                                                    Могилєвкін
Ю.О.

Судді
Пушай В.І.

Плужник О.В.