Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2007 р.                                                           Справа № АС 40/35-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Токар М.В., судді Івакіна В.О. , Сіверін В.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Боледзюк В.М.

відповідача -  Литовченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 980Х/1-7) на постанову господарського суду Харківської області від 09.02.07 р. по справі № АС 40/35-07

за позовом Харківського державного фармацевтичного підприємства "Здоров"я народу", м. Харків

до Контрольного-ревізійного управління в Харківській області м. Харків

про визнання протиправними дій та визнання відсутності компетенції

встановила:

Постановою господарського суду Харківської області від 09.02.07 р. по справі № АС 40/35-07 р. (суддя Хотенець П.В.) позов задоволено в повному обсязі, визнано противоправними дії Контрольно-ревізійного управління в Харківській області, а саме проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Харківського державного фармацевтичного підприємства «Здоров»я народу»Державної акціонерної компанії «Укрмедпром», визнано відсутнім компетенції (повноважень) органів Державної Контрольно-ревізійної служби щодо здійснення державного фінансового контролю шляхом проведення державного фінансового аудиту та/або інспектування у формі ревізії фінансово-господарської діяльності Харківського державного фармацевтичного підприємства «Здоров"я народу» Державної акціонерної компанії «Укрмедпром».

Відповідач з даною постановою не погодився, подав апеляційну скаргу, зміст якої оголосив уповноважений представник в судовому засіданні та зазначив, що висновки викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи. Просить скасувати постанову господарського суду Харківської області від 09.02.07 р. по справі  №  АС 40/35-07 р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Відповідач на виконання ухвали Харківського апеляційного  господарського суду від  24.04.07 р. по даній справі надав лист Головного КРУ за №  02-18/1752 від 25.12.2006 р. та план роботи Головного КРУ.

Позивач, ХДФП «Здоров"я народу»в запереченні на апеляційну скаргу та уповноважений представник в судовому засіданні  зазначив, що доводи викладені в ній є безпідставними, оскаржувана постанова відповідає обставинам справи, винесена при повному, всебічному дослідженні обставин, що мають значення для справи, при вірному застосуванні норм матеріального права. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову господарського суду Харківської області по справі  №   АС 40/35-07 р. від  09.02.07 р.  - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши  пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

05 січня 2007 року позивачем було отримано повідомлення відповідача про проведення ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за 2005-2006 роки.

Згідно з Направленнями № 53, 54, 55, 56 співробітники КРУ в Харківській області 15 січня 2007 року прибули до позивач для проведення ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за 2005-2006 роки.

Але позивач вважає, що дії КРУ в Харківській області щодо проведення перевірки є протиправними та зазначає про відсутність у перевіряючих відповідача компетенції (повноважень) щодо проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Харківського державного фармацевтичного підприємства «Здоров»я народу».

Постановою господарського суду Харківської області від 09.02.07 р. по справі № АС 40/35-07 р. позов задоволено в повному обсязі.

Відповідач з постановою не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу відповідача, дійшла висновку про залишення її без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ : "головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю...в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи)..."

Згідно з частиною 2 статті 22 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання державного сектора економіки є:

суб'єкти, що діють на основі лише державної власності;

суб'єкти, державна частка у статутному фонді яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Таким чином, з аналізу викладених норм слідує, що законодавством України чітко визначено перелік суб'єктів, щодо яких органи державної контрольно-ревізійної служби мають повноваження (компетенцію) проводити ревізію фінансово-господарської  діяльності.   Такими   суб'єктами   є,   міністерства   та   інші      органи виконавчої влади; державні фонди; бюджетні установи, суб'єкти, що діють на основі лише державної власності; суб'єкти, державна частка у статутному фонді яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів; підприємства та організації, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно.

05 червня 2000 року Постановою Кабінету Міністрів України "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості" № 897 прийнято рішення про створення ДАК "Укрмедпром", засновником якої визначена держава Україна в особі Міністерства охорони здоров'я. Зазначеною Постановою Кабінету Міністрів України № 897 від 05 червня 2000 року, а саме пунктом 4, передбачалося, що статутний фонд ДАК "Укрмедпром" створюється шляхом передачі майна державних підприємств, які належать до сфери управління Міністерства охорони здоров'я і на базі яких утворюються дочірні підприємства ДАК "Укрмедпром" та пакетів акцій акціонерних товариств, що перебувають у державній власності.

Згідно з Додатком 1 до Постанови Кабінету Міністрів України "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості" № 897 від 05 червня 2000 року ХДФП "Здоров'я народу" міститься в переліку державних підприємств, на базі яких утворюються дочірні підприємства ДАК "Укрмедпром" та майно яких передається до її статутного фонду.

04 серпня 2000 року Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва було зареєстровано Статут ДАК "Укрмедпром".

08 вересня 2000 року Наказом Міністерства охорони здоров'я України "Про реорганізацію державних підприємств та передачу їх майна до статутного фонду ДАК "Укрмедпром" № 213 було прийнято рішення реорганізувати державні підприємства за переліком, що наданий в додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості" № 897 від 05 червня 2000 року та створити шляхом перетворення дочірні підприємства ДАК "Укрмедпром". Також зазначеним Наказом Міністерства охорони здоров'я України було визнано, що дочірні підприємства ДАК "Укрмедпром" є правонаступниками майнових прав та обов'язків державних підприємств, на базі яких вони утворені.

31 жовтня 2000 року Виконавчим комітетом Київської районної ради Харківської області було зареєстровано Статут ХДФП "Здоров'я народу" ДАК "Укрмедпром" у якості Дочірнього підприємства ДАК "Укрмедпром".

Відповідно до Статуту ХДФП "Здоров'я народу" ДАК "Укрмедпром" від 31 жовтня 2000 року:

-          п.    1.1:   Дочірнє    підприємство   "Харківське   державне   фармацевтичне підприємство "Здоров'я народу", надалі "Підприємство", є державним та засновано Державною акціонерною компанією "Укрмедпром" згідно з Законами України "Про підприємства  в  Україні",   "Про  господарські  товариства"  та  постанови   Кабінету Міністрів   України   "Про   подальше   реформування   медичної   та   мікробіологічної промисловості" № 897 від 05 червня 2000 року і наказу Міністерства охорони здоров'я України   "Про   реорганізацію  державних   підприємств   та   передачу  їх   майна  до статутного фонду Державної акціонерної компанії "Укрмедпром" № 213 від 08 серпня 2000 року.

-          п.1.2: Засновник Підприємства - Державна акціонерна компанія "Укрмедпром", надалі - "Засновник", створена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості" № 897 від 05 червня 2000 року.

-          п.   1.3:   Підприємство є  правонаступником  майнових  прав та  обов'язків реорганізованого ХДФП "Здоров'я народу" на майні якого ХДФП "Здоров'я народу" ДАК "Укрмедпром" створене,  а також правонаступником Державної центральної аптеки № 216 Фрунзенського району м. Харкова, зареєстрованої розпорядженням виконкому Фрунзенського районної Ради народних депутатів м. Харкова, № 461 від 04 грудня 1991 року.

Згідно п.4.4 Статуту ХДФП "Здоров'я народу": статутний фонд Підприємства утворюється за рахунок переданих засновником Підприємству на праві повного господарського відання основних засобів, обігових коштів, нематеріальних активів та інших цінностей, що є власністю Засновника.

Таким чином, із п.4.4 Статуту вбачається, що позивач утворений за рахунок коштів, що є власністю Засновника - ДАК "Укрмедпром", тобто підприємства колективної форми власності.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про подальше реформування медичної та мікробіологічної промисловості" № 897 від 05 червня 2000 року та Наказу Міністерства охорони здоров'я України "Про реорганізацію державних підприємств та передачу їх майна до статутного фонду ДАК "Укрмедпром" № 213 від 08 вересня 2000 року, ХДФП "Здоров'я народу" було реорганізоване (перетворене) в дочірнє підприємство ДАК "Укрмедпром" - ХДФП "Здоров'я народу" ДАК "Укрмедпром".

Таким чином, позивач є дочірнім підприємством ДАК "Укрмедпром" і створене на базі відокремленої частини його майна, а не створений безпосередньо державою або відповідним уповноваженим державни органом.

Згідно з положеннями частини 1 статті 12 Закону України "Про господарські товариства" № 1576 від 19 вересня 1991 року господарське товариство є власником:

1)          майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу;

2)          продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності;

3)          одержаних доходів;

4)          іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином, згідно з положеннями законодавства, майно, передане засновниками (акціонерами) до статутного фонду господарського товариства, в тому числі й акціонерного, є власністю господарського товариства.

З 01 січня 2004 року вступив в дію Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України.

Згідно з положеннями Конституції України та статей 325, 326, 327 Цивільного кодексу України право власності в залежності від суб'єктів права поділяється на право власності Українського народу, право приватної власності, право державної власності та право комунальної власності.

Відповідно до частини 1 статті 325 Цивільного кодексу України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до статті 115 Цивільного кодексу України та статті 85 Господарського кодексу України господарське товариство є власником:

1)          майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу;

2)          продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності;

3)          одержаних доходів;

4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Згідно статті 4 Закону України "Про цінні папери та фондову біржу" № 1201 від 18 червня 1991 року (в редакції, що була чинною на дату створення ДАК "Укрмедпром"), акція - цінний папір без установленого строку обігу, що засвідчує дольову участь у статутному фонді акціонерного товариства, підтверджує членство в акціонерному товаристві та право на участь в управлінні ним, дає право його власникові на одержання частини прибутку у вигляді дивіденду, а також на участь у розподілі майна при ліквідації акціонерного товариства.

Згідно статті 4 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" № 3480-ІХ/ від 23 лютого 2006 року, акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право   на   управління   акціонерним   товариством,    а   також   немайнові    права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Згідно з частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином, корпоративними правами у відношенні акціонерного товариства володіють особи, які є власниками акцій, емітованих цим господарським товариством, тобто його учасники (акціонери).

При цьому, форма права власності на акції, емітовані акціонерним товариством, і форма права власності на майно, яке належить цьому акціонерному товариству, є різними в силу того, що вказані акції та майно є окремими об'єктами права власності. Тому поняття "власник майна" та "власник корпоративних прав" не є тотожними і не означають, що власник корпоративних прав є в той самий час і власником майна.

Таким чином, держава Україна в особі Міністерства охорони здоров'я, передавши до статутного фонду ДАК "Укрмедпром" майно, перелік якого визначено у Додатку № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України № 897 від 05 червня 2000 року, набула в обмін право власності на 100 % акції ДАК "Укрмедпром", а відповідно одержавши у власність акції ДАК "Укрмедпром" набула корпоративні права щодо ДАК "Укрмедпром".

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється)    кошти    з    бюджетів    усіх    рівнів    та    державних    фондів    або використовують   (використовували   у   періоді,   який   перевіряється)   державне   чи    комунальне майно (далі - підконтрольні установи). При цьому державний фінансовий  контроль здійснюється у формі державного фінансового аудиту та інспектування (у формі ревізій).

Згідно приписів статті 22 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання державного сектора економіки є: суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, та суб'єкти, державна частка у статутному фонді яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Отже, законодавством України чітко визначено перелік суб'єктів, щодо яких органи державної контрольно-ревізійної служби мають повноваження (компетенцію) проводити державний фінансовий контроль фінансово-господарської діяльності. Такими суб'єктами є: міністерства та інші органи виконавчої влади; державні фонди; бюджетні установи, суб'єкти, що діють на основі лише державної власності; суб'єкти, державна частка у статутному фонді яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів; підприємства та організації, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно.

Статтею  75 Господарського кодексу України встановлено особливості господарської діяльності державних комерційних підприємств та передбачено, що державне  комерційне  підприємство зобов'язане приймати та виконувати  доведені  до  нього  в  установленому   законодавством порядку   державні   замовлення,  враховувати  їх  при  формуванні виробничої  програми,  визначенні  перспектив свого економічного і соціального  розвитку  та  виборі контрагентів, а також складати і виконувати  річний та з поквартальною розбивкою фінансовий план на кожен наступний рік.  Для  закупівель  товарів, робіт чи послуг державне комерційне підприємство  застосовує  процедури  закупівель, визначені Законом України  "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти".

Однак, відповідачем не було надано суду доказів про те, що позивач був зобов'язаний приймати та виконувати  доведені  до  нього  в  установленому   законодавством порядку   державні   замовлення,  враховувати  їх  при  формуванні виробничої  програми.

Крім цього, слід зазначити, що позивач не належить до числа розпорядників державних коштів, передбачених Законом України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти".

Відповідно до Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти":

-          ч. 1 ст. 2: цей   Закон   застосовується   до   всіх   закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови,   що   вартість   закупівлі   товару   (товарів),   послуги   (послуг)   дорівнює   або перевищує 30 тисяч гривень, а робіт - 300 тисяч гривень;

Вказаним Законом також встановлено ,що державні    кошти     -  це   кошти Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, державні кредитні ресурси, а також кошти Національного банку України, державних цільових фондів, Пенсійного фонду   України,   фондів   соціального   страхування,   кошти   загальнообов'язкового державного соціального страхування,  кошти страхування  на випадок безробіття, кошти загальнообов'язкового   державного   соціального   страхування   у   зв'язку   з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, кошти, передбачені Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", гуманітарна допомога в грошовій формі, кошти державних, казенних, комунальних підприємств та господарських товариств, в яких державна частка акцій перевищує 50 відсотків, які спрямовуються на придбання товарів, робіт і послуг;

Розпорядники державних коштів - органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, інші органи, установи, організації, визначені Конституцією України та законодавством України, а також підприємства, установи чи організації, створені в установленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування та уповноважені на отримання державних коштів, взяття за ними зобов'язань та здійснення платежів, державні, казенні, комунальні підприємства та господарські товариства, в яких державна частка акцій перевищує 50 відсотків.

Таким чином, законом встановлено вичерпний перелік осіб, які є розпорядниками державних коштів і тому інші особи, відмінні від тих, які зазначені в переліку, не можуть набувати статусу розпорядників державних коштів і, відповідно, на них не розповсюджується дія Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти».

Як вже зазначалось, перелік суб'єктів господарювання щодо яких органи державної контрольно-ревізійної служби мають повноваження (компетенцію) проводити ревізію фінансово-господарської діяльності, встановлений частиною 1 статті 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ, є вичерпним.

Враховуючи викладене, позивач не є суб'єктом державного сектору економіки або підприємством, яке отримує (отримувало в періоді, який планується до перевірки) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовує (використовувало у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно і тому відповідно не входить до переліку суб'єктів, що підлягають перевірці органами контрольно-ревізійної служби.          Відповідно, позивач як суб'єкт приватного права що здійснює свою діяльність на базі майна приватної форми власності не підпадає під суб'єктивний склад частина 1 статті 2 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" .

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач не має ознак суб'єкта держаного сектору економіки.

Таким чином, Контрольно-ревізійний управління в Харківській області не має повноважень (компетенції) щодо проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Харківського державного фармацевтичного підприємства «Здоров"я народу» Державної акціонерної компанії «Укрмедпром» .

Колегія судів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що приймаючи оскаржуване судове рішення господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства, через що постанова господарського суду Харківської області від 09.02.2007 р. по справі № АС 40/35-07 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга –без задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись   п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст.200, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ухвалила:

1. Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

2. Постанову  господарського суду Харківської області від 09.02.07 р. по справі № АС 40/35-07 р. залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тесту.

Адміністративну справу № АС 40/35-07 повернути до господарського суду Харківської області.

Постанова складена в повному обсязі 25 червня 2007 року.

Головуючий суддя                                                                    Токар М.В.

Судді                                                                    Івакіна В.О.

Сіверін В.І.