ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 листопада 2007 р.

№ 14/13-6/34-7/90

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. -головуючого, Мележик Н.
І., Подоляк О.А., за участю позивача та його представників -ОСОБА_3 дов.
№12/11-1 від 12.11.2007 року та ОСОБА_4. дов. 12/11-2 від 12.11.2007 року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу Івано-Франківського обласного
колективного підприємства "Медтехніка" на постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 17 липня 2007 року у справі господарського
суду Івано-Франківської області за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до
Івано-Франківського обласного колективного підприємства "Медтехніка"
про визнання дійсним договору купівлі-продажу та права власності на нежитлові
приміщення,

УСТАНОВИВ:

У січні 2007 року Приватний
підприємець ОСОБА_1звернувся до господарського суду з позовом про визнання
дійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, що розташовані у
двоповерховій будівлі складу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1та позначені
літерою "В" в інвентарній справі, загальною площею  507,4 кв. м.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 27 квітня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені та визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, що
розташовані у двоповерховій будівлі складу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1та
позначені літерою "В" в інвентарній справі, загальною площею  507,4 кв. м., укладений 22 жовтня 2004 року
між приватним підприємцем ОСОБА_1 та Івано-Франківським обласним колективним
підприємством "Медтехніка".

Даним рішенням також визнано за
приватним підприємцем ОСОБА_1 право власності на зазначені нежитлові приміщення
площею 507,4 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 17 липня 2007 року апеляційну скаргу
Івано-Франківського обласного колективного підприємства "Медтехніка"
на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2007
року залишено без задоволення, а рішення -без змін.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати постанову Львівського апеляційного господарського  суду від 17 липня 2007 року та рішення
господарського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2007 року та
прийняти нове рішення, яким в позові приватному підприємцю ОСОБА_1 про визнання
дійсним договору купівлі-продажу та встановлення права власності на нежитлові
приміщення відмовити.

На думку заявника, судом порушено
положення ст. 182 ГК України та ст. 635 ЦК України та безпідставно застосовано
положення ч. 2 ст. 220, ст. 655, 657 ЦК України.

Представники відповідача в судове
засідання не з'явились.

Враховуючи, що про час і місце
розгляду касаційної скарги сторони повідомлені належним чином, суд вважає
можливим розглянути справу за відсутності представників відповідача.

Вислухавши пояснення представників
позивача, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи,
суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами встановлено, що між
позивачем та відповідачем у справі 22 жовтня 2004 року було укладено попередній
договір купівлі-продажу нежитлових приміщень площею 507,4 кв.м, які знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1, та позначені літерою "В" в інвентарній справі,
визначено строк, в який має бути укладено основний договір, та ціну нежитлових
приміщень.

Відповідно до договору завдатку від
22 жовтня 2004 року позивач сплатив відповідачу 30000 грн. в рахунок вартості
нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, площею 507,4 кв.м.

Також встановлено, що відповідно до
умов договору завдатку від 22 жовтня 2004 року укладення договору купівлі-продажу
у нотаріальній формі мало відбутися в строк до 30 грудня 2005 року.

Сторони також погодили, що
підтвердженням відмови однієї із сторін укласти договір купівлі-продажу у
вказаний у договорі завдатку термін є нез'явлення цієї сторони до приватного
нотаріуса ОСОБА_2 29 грудня 2005 року.

Судами встановлено, що у визначений
договором завдатку строк відповідач до приватного нотаріуса не з'явився.

Суди також встановили, що
відповідач виставляв позивачу рахунки -фактури, за якими останній перерахував
на рахунок відповідача 105 000 грн.

Позивачем також було внесено 40000
грн. на депозитний рахунок першої Івано-Франківської державної нотаріальної
контори, як виконання зобов'язань перед відповідачем за договорами від 22
жовтня 2004 року.

Наведені обставини дали підстави
судам попередніх інстанцій зробити висновок про те, що зобов'язання по оплаті
вартості нерухомого майна були виконані, що й стало підставою для задоволення
позовних вимог.

Однак з такими висновками судів
повністю погодитись не можна.

Згідно п. 3 ст. 635 ЦК України
зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний
договір не укладений протягом строку (у термін), встановлений попереднім
договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про
його укладення.

Проте, суди не з'ясували питання,
чи направляла будь-яка з сторін іншій стороні пропозицію або проект договору
купівлі-продажу.

Крім того, задовольняючи позовні
вимоги Приватного підприємця ОСОБА_1, суди, в порушення ст. 38, 43, 65, 101 ГПК
України, не перевірили, на якому правовому титулі належить відповідачу майно,
зазначене в попередньому договорі, та відповідно не з'ясували, чи мав право
відповідач на його відчуження, чи не перебувало спірне майно під обтяженням.

Враховуючи, що вказані обставини
мають суттєве значення для юридично правильного вирішення спору, оскаржувані
судові рішення визнати законними та обґрунтованими не можна, тому вони
підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду суду
необхідно врахувати наведене, встановити дійсні обставини справи, витребувати
необхідні докази та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117 -1119, 11112 Господарського
процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу задовольнити
частково.

Скасувати постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 17 липня 2007 року і рішення
господарського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2007 року.

Справу передати до господарського
суду Івано-Франківської області на новий розгляд в іншому складі суддів.

Головуючий
Т. Козир

Судді
Н. Мележик

О. Подоляк