ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.07                                                                                        Справа №  20/331/07

Суддя   Гандюкова  Л.П.

м. Запоріжжя

За позовом  Концерну “Міські теплові мережі” в особі Філії Концерну “Міські теплові мережі” Хортицького району, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтер Партс”, м.Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Житлово-будівельний кооператив №218  “Комунальник-11”, м.Запоріжжя

про стягнення суми  15712,83 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача   –    Ковальська Я.М. (дов. №4014/27-18 від 01.08.2007р.);

Ведмідь А.Є. (дов. №117/27 від 10.01.2007р.);

Від відповідача  – Стригунова О.І. (дов. б/н від 26.07.2007р.);

Від третьої особи–Швець І.О. (голова ЖБК);

Ломака О.О. (дов. б/н від 18.09.2007р.);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлену теплову енергію за період листопад 2006р.-травень 2007р. у сумі 15712,83 грн.

Ухвалою господарського суду від 12.07.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/331/07,  судове засідання  призначено на 15.08.2007р. Ухвалою суду від 15.08.2007р. в порядку ст.27 ГПК України до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Житлово-будівельний кооператив №218 “Комунальник-11”, м.Запоріжжя,цією ж ухвалою розгляд справи відкладено на 06.09.2007р. У судовому засіданні 06.09.2007р. в порядку ст.77 ГПК України оголошено перерву до 19.09.2007р.

19.09.2007р. справу розглянуто, за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У процесі розгляду справи відповідач частково погасив основний борг, у зв’язку з чим позивач на момент розгляду справи надав клопотання, в якому просить стягнути з відповідача суму основного боргу в сумі 13212,83 грн. В частині стягнення  суми 2 500 грн. боргу провадження припинити у зв’язку з частковою сплатою.

У порядку ст. 22 ГПК України клопотання прийняте судом до розгляду.

Таким чином, предметом розгляду справи є уточнені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлену теплову енергію за період листопад 2006р.-травень 2007р, мотивовані обставинами, викладеними у позові, та обґрунтовані ст.ст. 526, 527, 530, ч.1 ст.626, ст. 629, ч.1 ст.903 ЦК України, ст.ст. 173, 193, 198, 199  ГК України, ст. 19 Закону України “Про теплопостачання”.

Відповідач початково заявлену суму позовних вимог визнав частково в сумі 6332,86 грн. З урахуванням часткової сплати, визнана відповідачем сума позовних вимог на час розгляду справи склала 3832,86 грн. (6332,86 –2500). Суму 9498,89 грн. відповідач не визнав на наступних підставах Відповідно до п.4.6 договору, укладеному між позивачем та відповідачем, при відсутності приладів обліку кількості теплової енергії, що відпущена споживачу, визначається теплопостачальною організацією на опалення, гаряче водопостачання –розрахунковим способом по тепловому навантаженню, визначеному в п.1.1 договору і фактичному відпуску теплової енергії з джерела теплоти за звітний період. Починаючи з листопада 2006р., позивач необґрунтовано змінив в односторонньому порядку умови договору і почав вимагати оплату за ту кількість теплової енергії, яка не передбачена договором. Кількість пред’явленої до оплати спожитої теплоенергії збільшилась порівняно з тим же періодом 2005р. більш ніж в 3 рази. Ніякого письмового пояснення з питання збільшення споживання теплової енергії та пропозиції про зміну умов договору відповідач не отримував.

Третя особа по суті заявлених позовних вимог пояснила наступне. Між третьою особою ЖБК “Комунальник-11 та Концерном “Міські теплові мережі” укладено договір на відпуск теплової енергії в гарячій воді №69 від 07.08.2002р. за адресою: м.Запоріжжя, пр.Радянський, 9. З жовтня 2006р. був встановлений ультразвуковий теплолічильник, який 21.10.20006р. прийнятий на комерційний облік філією Концерну “МТМ” Хортицького району. Починаючи з 22.10.2006р., мешканці будинку по пр.Радянському, 9 сплачували за спожиту теплову енергію по тарифу, затвердженому рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.08.2006р. №309 –154 грн. за 1 Гкал на протязі всього опалювального сезону ( з 22.10.2006р. –03.04.2007р.). Крім того,  за кожний звітний місяць здавалися акти про спожиту теплову енергію, на підставі яких філією Концерну “МТМ” Хортицького району здійснювалися нарахування та пред’являлися ЖБК “Комунальник-11” до оплати. Також у судовому засіданні представники третьої особи пояснили, що система опалення у будинку єдина. Прилад обліку теплової енергії був встановлений за згодою відповідача, оскільки він займає перший поверх житлового будинку, тобто 1/9 частину будинку. На прохання третьої особи  у вересні 2006р. відповідач перерахував суму 1450 грн. на рахунок ЖБК, які використані для придбання та установлення лічильника.

Позивач надав пояснення,  в якому, зокрема, зазначив, що до жовтня 2006р. розрахунки за спожиту теплову енергію здійснювалися розрахунковим способом. У зв’язку з встановленням приладу обліку спожитої теплової енергії в приміщенні “ЖБК “Комунальник-11”, усі наступні розрахунки здійснювалися на підставі показів лічильника.

У своїх запереченнях на пояснення позивача відповідач, зокрема,  вказав, що у нього відсутній прилад обліку, він не давав згоду на його встановлення. Таким чином, позивач здійснював нарахування в порядку, який не встановлений законодавством та умовами договору.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Управлінням комунальної власності Запорізької міської ради (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Інтер Партс” укладено договір оренди вбудовано-прибудованого приміщення №113 від 04.12.2003р., відповідно до умов якого орендар прийняв в строкове користування вбудовано-прибудоване приміщення магазину, загальною площею 872,0 кв.м по пр.Радянському, 9. Договір діє з 04.12.2003р. по 04.12.2013р. (п.10.1).

01.03.2005 р. між Концерном “Міські теплові мережі” (енергопостачальна організація, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Інтер Партс” (споживач, відповідач у справі) був  укладений договір №43 на відпуск теплової енергії в гарячій воді.

За Договором позивач зобов`язався відпустити відповідачу теплову енергію згідно з встановленим планом теплоспоживання, а відповідач (споживач) зобов`язався здійснювати оплату платіжних документів, пред’явлених теплопостачальною організацією в триденний строк після дати, вказаної в платіжних документах.

Відповідно до п.п.4.1,4.2,4.3 договору облік теплової енергії, що відпускається, здійснюється по приладах обліку і розрахунковим способом. Енергопостачальна організація видає технічні умови на встановлення тільки по будинкових приладів обліку. Прилади обліку встановлюються на межі балансової належності тепломереж між енергопостачальною організацією та споживачем.

Згідно з п.7.2 договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін на його розірвання.

Відповідно до  ст.ст. 11, 509 ЦК України договір є однією із підстав виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань).

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України  зобов’язання має  виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із матеріалів справи слідує, що Концерн в період з листопада 2006р. по травень  2007р. поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 15712,83 грн., а саме: у 2006р.: листопад –2965,58 грн., грудень –2856,24 грн.; у 2007р.: січень –4037,93 грн., лютий –4136,27 грн., березень –1214,37 грн., квітень –418,98 грн., травень –118,92 грн.

Проте, відповідач свої зобов’язання належним чином не виконував, оплату поставленої теплової енергії не здійснював, внаслідок чого у нього виникла заборгованість  на час звернення позивача до суду у сумі 15712,83 грн.

Розділом 4 договору №43 встановлено порядок обліку теплової енергії. Відповідно до п.4.1,4.6 договору сторони дійшли згоди, що облік відпускаємої теплової енергії здійснюється по приладах обліку і розрахунковим способом. При відсутності приладів обліку, кількість теплової енергії, що відпущена Споживачу, визначається Теплопостачальною організацією: на опалення, гаряче водопостачання –розрахунковим способом по тепловому навантаженню, визначеному в п.1.1 Договору і фактичному відпуску теплової енергії з джерела теплоти за звітний період.

Матеріали справи свідчать, що 24.08.2006р. між ЖБК “Комунальник-11” (Замовник, третя особа) та ПП Сверликовим В.Л. (Виконавець), як вказано в договорі - при дольовій участі   ТОВ “Інтер Партс” (відповідач),  укладено договір №9/2386-х, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець зобов’язався здійснити роботи по проектуванню, монтажу та пуско-налагоджуванню ультразвукового теплолічильника на системі опалення будинку №9 по пр.Радянський, 9. Відповідно до п.1.6 договір складений в 3-х екземплярах, кожний з яких має юридичну силу. Загальна вартість робіт за цим договором, згідно з п.1.4 склала 12450 грн.  Третьою особою у вересні-жовтні 2006р. повністю перераховано на користь Виконавця суму договору, що підтверджується відповідними платіжними доручення, що містяться в матеріалах справи.

Листом №101 від 13.09.2006р. ЖБК “Комунальник-11” просив відповідача ТОВ “Інтер Партс” надати фінансову допомогу в сумі 1450 грн. для встановлення теплолічильника в будинку по пр.Радянський, 9. Платіжними дорученнями №1470 від 18.09.2006р., №1486 від 20.09.2006р. та №1505 від 25.09.2006р. відповідачем перераховано на рахунок ЖБК №218 “Комунальник-11” загальну суму 1450 грн., призначення платежу – фінансова допомога.

Відповідно до ст. 32 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2004р. плата  за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати розраховується виходячи з розміру затверджених цін / тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з матеріалами справи, комісією у складі голови ЖБК “Комунальник-11” та представника філії Концерну “МТМ” Хортицького району в період листопад 2006р. –квітень 2007р. щомісячно складалися акти про місячний відпуск теплової енергії, в тому числі в цих актах зазначався обсяг спожитої теплової енергії і окремо за договором №43.  В цих актах фіксувалися поточні та попередні показники лічильника, різниці цих показань.

Відповідно до умов договору №43 сторони домовились, що облік відпускаємої теплової енергії здійснюється по приладах обліку і розрахунковим способом.  Оцінюючи докази в сукупності, суд вважає, що відповідач як фактом підписання договору, так і своїми діями по сплаті вартості встановлення лічильника погодився на встановлення цього приладу обліку на будинку, оскільки із матеріалів справи слідує, що система теплопостачання будинку єдина.

Позивач  своєчасно направляв рахунки на оплату спожитої теплової енергії та вищезазначені акти, що підтверджується  відповідними реєстрами з відміткою поштового відділення.  Кількість  Гкал, спожитих у спірних період відповідачем, які зазначені  в актах, відповідають кількості Гкал, зазначеним в рахунках.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, основані законі та договорі  та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач не надав суду доказів виконання зобов’язання і перерахування позивачу заявленої суми основного боргу. Заперечення відповідача суд не бере до уваги на підставах, наведених вище.

Однак, після порушення провадження у справі 10.08.2007р. та 13.08.2007р. перерахував суму 1500 грн. та 1000 грн. відповідно, що підтверджується платіжними дорученнями, у зв’язку з цим провадження в частині стягнення 2500 грн. основного боргу  підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору.  Таким чином, вимоги про стягнення з ТОВ “Інтер Партс” суми 13212,83 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму 157 грн. 13 коп. витрат на державне мито та суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, оскільки спір виник внаслідок його  неправильних дій, сума 2500 грн. також сплачена після порушення судом провадження у справі.

Керуючись ст. 49, п.1-1 ст.80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтер Партс” (69097, м.Запоріжжя, просп. Радянський, 9, р/с 1 в АБ “Металург”, МФО 313582, )  на користь Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, б. Гвардійський, 137, п/р 0001 в АКБ “Індустріалбанк”, МФО 313849, ) суму 13 212 грн. 83 коп. основного боргу,  суму 157 грн. 13 коп. витрат на державне мито та суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 2500 грн. провадження у справі припинити за відсутністю предмету спору.

Суддя                                               Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення  підписано   у повному обсязі   10.12. 2007 р.