КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2007                                                                                           № 05-6-27/432

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю представників:

від позивача -Онищенко С.В. (довіреність № 44-07-06 від 17.01.2007 року);

від відповідача - Юрченко Р.О. (довіреність № 51 від 15.08.2007 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 15.06.2007

у справі № 05-6-27/432 (Дідиченко М.А.)

за позовом                               Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції

до                                                   Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" в особі ліквідатора

про                                                  стягнення 4599,05 грн.

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15 червня 2007 року № 05-6-27/432 (суддя – Дідиченко М.А.), за позовом Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції (надалі – Позивач, Фонд) до Акціонерного комерційного агропромислового банку “Україна” в особі ліквідатора (надалі – Відповідач, Банк) про стягнення 4599,05 грн., відмовлено у прийнятті позовної заяви (а.с. 3-4).

Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та зобов’язати господарський суд м. Києва розглянути позовну заяву за наявними матеріалами та винести відповідне рішення (а.с. 5-6).

Представник Акціонерного комерційного агропромислового банку “Україна” у судовому засіданні не погоджується з вимогами, що викладені Фондом в апеляційній скарзі, а тому просить залишити ухвалу господарського суду м. Києва від 15 червня 2007 року без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення з підстав, викладених, зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу № 121 (а.с. 21-22) та наданих поясненнях (а.с. 23-24).

Заслухавши усні пояснення представників Позивача та Відповідача у судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 08 червня 2007 року звернувся до господарського суду м. Києва із позовною заявою № 816-07-07 від 01.06.2007 року, в якій просив визнати його кредиторські вимоги до Банку та стягнути з Відповідача 4599,05 грн. (а.с. 8-9). Позивач обґрунтував свої вимоги заборгованістю Банку перед Фондом. Позивач вважає, що з Банку має бути стягнуто заборгованість зі сплати страхових внесків відповідно до положень ст.ст. 87, 88 Закону України “Про банки та банківську діяльність”, ст.ст. 8, 13 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням” та ст.ст. 2, 13, 49, 53, 66-67 Господарського процесуального кодексу України (а.с. 8-9).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15 червня 2007 року № 05-6-27/432 Фонду відмовлено в прийнятті позовної заяви.

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що виконавчі дирекції Фондів соціального страхування, їх робочі органи виступають у правовідносинах з керівництва та управління окремими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування як суб’єкти владних повноважень, а відповідно, справи за їх участю, пов’язані із здійсненням ними владних повноважень, підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства. При цьому, місцевий суд керувався ст. 14 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування та п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) (а.с. 3-4).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача у відкритому судовому засіданні, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду м. Києва від 15 червня 2007 року, яка прийнята у даній справі, є законною і обґрунтованою у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, відповідністю висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. За таких умов, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фонду без задоволення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що скаржник, в порушення вимог статті 33 ГПК України, не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень при апеляційному провадженні.

Так, скаржник, вважає, що предметом позову у даній справі є визнання Фонду кредитором та стягнення з Банку заборгованості, а відтак, даний спір не відноситься до сфери публічно-правових, а тому не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний господарський суд відхиляє вищенаведені доводи Позивача, оскільки вони не ґрунтуються на нормах чинного процесуального законодавства. Такого висновку апеляційна інстанція дійшла у зв’язку з наступним.

Відповідно до пункту 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 ст. 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 14 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими статутами.

Виходячи з положень вищенаведеної норми, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, реалізуючи свої повноваження, передбачені чинним законодавством, у правовідносинах зі збору та акумуляції страхових внесків, є суб’єктом владних повноважень у розумінні норм КАС України, який відповідно до пункту 8 ст. 3 КАС України та частини 2 ст. 50 КАС України може подавати позов до адміністративного суду.

Як вбачається з позовної заяви Фонду (а.с. 8-9), предметом його позову є стягнення суми заборгованості по сплаті страхових внесків. Отже, позовна заява Фонду подана до господарського суду на виконання його повноважень, передбачених чинним законодавством про загальнообов’язкове державне страхування. За таких обставин, даний спір є публічно-правовим і відповідно до п. 4 ст. 17 КАС України на нього поширюється компетенція адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

З огляду на наведені вище висновки про публічно-правовий характер правовідносин, з яких виник спір між Фондом та Банком, та положення чинного процесуального законодавства, апеляційна інстанція констатує, що Позивачем не доведено неправомірність винесення ухвали про відмову у прийнятті його позовної заяви, а оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 3, 17, 50 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 14 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування та ст.ст. 32, 33, 34, 43, 62, 86, 91, 94, 99, 101 –105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Київського обласного відділення Фонду соціальногострахування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 15 червня 2007 року № 05-6-27/432 без змін.

2. Справу (матеріали) № 05-6-27/432 повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

10.09.07 (відправлено)