ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.07
Справа №АС12/510-07.

Справа № АС 12/510-07

Господарський суд Сумської області ускладі судді Костенко Л.А.

При секретарі судового засідання  Будко О.В.

За участю представників сторін:

Від позивача –  Козупиця О.О. (дор. № 4/12/699 від 06.11.2007 р.)

Від відповідача – Марченко О.О.

Розглянувши матеріали справи № АС 12/510-07

за позовом -    Сумського об»єднаного міського військового  комісаріату

до  Державної податкової інспекції в м. Суми

про скасування податкових повідомлень-рішень

Предмет спору: Позивач просить суд скасувати рішення Державної податкової інспекції в м. Суми № від 27.09.2006 р. про  сплату  збору за забруднення  навколишнього   середовища та рішення  № від 27.09.2006 р. про сплату  податку  з власників транспорту. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що від не  є власником транспортних засобів,  відповідно у нього відсутній  об»єкт оподаткування, а також відповідно до Закону України «Про правовий режим майна у Збройних  силах України» з моменту  надходження майна до Збройних сил України і закріплення його за військовою частиною воно набуває статусу  військового майна.

Також позивач посилається на ст. 14 Закону  України «Про збройні сили України», яка встановлює звільнення  установ збройних сил від сплати усіх видів податків.

Відповідач вимоги позивача заперечує, просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 15.10.2007 року відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства  розгляд справи відкладався з 12 годин 08.11.2007 р.

Розглянувши матеріали справи,  заслухавши пояснення представників сторін,  суд

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» платниками вказаного податку є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно ст. 2 Закону до об'єктів оподаткування відносяться, зокрема, автомобілі легкові - код 8703. Стаття 3 закону  встановлює ставки податку з власників транспортних засобів.

В ході проведення позапланової комплексної документальної перевірки було встановлено порушення Сумський об"єднаним міським військовим комісаріатом ст. 5-6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин, і  механізмів». А саме – на балансі  підприємства станом на 01.07.2003 року значиться один автомобіль (УАЗ-31512), який підлягає оподаткуванню.

Відповідно до ст. ст. 5, 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» № 1963-ХП від 11.12.1991 р. (із змінами та доповненнями) податок з власників транспортних засобів сплачується юридичними особами – щоквартально рівними частинами до 15 числа місяця, що настає за звітним  кварталом.

Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів обчислюється юридичними особами на підставі звітних даних про кількість транспортних засобів станом на 01 січня поточного року. Юридичні особи на основі  бухгалтерського звіту (балансу) у строки, визначені  законом для річного звітного періоду, подають  відповідному органу  державної податкової служби за місцем реєстрації транспортних засобів розрахунок суми  податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на поточний рік за формою, затвердженою центральним податковим органом України.

За результатами перевірки позивачу донараховано 978,00 грн. податку, в тому числі: з 2003 року по 2006 року  - 244,50 грн. відповідно за кожен рік та за встановлені порушення було застосовано фінансову санкцію в розмірі 2 040,00 грн.

Відповідно до ч. З ст. 1 Закону України «Про систему оподаткування», ставки, механізм справляння податків та зборів (обов'язкових платежів), і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися  або  змінюватися    іншими    законами    України,    крім    законів    про оподаткування. Ст.4 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» встановлено виключний перелік пільг щодо даного податку, в

якому не передбачено відповідної пільги для установ Збройних сил України.

Твердження відповідача про звільнення об'єктів власності Збройних сил України   від сплати всіх видів податків з посиланням на Закони України «Про збройні сили України» та «Про правовий режим майна у збройних силах України» не відповідає чинному законодавству, оскільки зазначені закони не є спеціальними законами про оподаткування, а відповідні зміни до законів про оподаткування не вносились.

Аналіз положення Закону «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» свідчить, що термін «власні транспортні засоби», на який вказується у ст. 1 зазначеного Закону, означає транспортні засоби, що належать юридичним і фізичним  особам на підставі права власності, а юридичним особам державної форми власності на підставі права  господарського відання або права оперативного управління, адже норма закону не пов»язує установу з приватною  або  колективною формою власності.

Таким чином, позивач є платником вказаного податку, відповідно до вимог чинного законодавства.

Перевіркою правильності обчислення збору за забруднення навколишнього природного середовища згідно Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища затвердженої Наказом Мінекономресурсів України та ДПА України від 19.07.1999р. № 162/379,  встановлено, що у перевіряємому періоді Сумський об'єднаний міський військовий комісаріат є платником збору за забруднення навколишнього природного середовища згідно ст. 44 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та п.2, 3 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, затвердженої наказом Мінекобезпеки України, ДПА України від 19.07.1999р. № 162/379, так як комісаріат має на балансі транспортний засіб (автомобіль), який щомісячно використовує паливно - мастильні матеріали, а саме бензин А-76.

В результаті перевірки встановлено, що підприємство не нараховувало збір за викиди пересувними джерелами забруднення в сумі 6,74 грн. та не подавало податкову звітність по збору за забруднення навколишнього природного середовища за: 2003 рік, 1-й  квартал 2004 р., півріччя 2004 р., 9 місяців 2004 р., 2004 рік, 1 квартал 2005 р., півріччя 2005р., 9 місяців 2005р., 2005 рік, І квартал 2006р., півріччя 2006р., чим порушило ст. 44 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та п. 2,4,9 «Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 р. № 303 та п.п. 3.1 п. З п.п. 6.2 п. 6 п.п.7.2 п.7.1 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, затвердженої наказам Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, Державної податкової адміністрації України від 19.07.1999 р. № 162/379 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 09.08.1999 р. за № 544/3837.

В   зв'язку   з   неведенням   платником   податків   обліку   по   збору   за   забруднення навколишнього природного середовища, який справляється за викиди основних забруднюючих речовин   пересувними   джерелами   забруднення,  перевіркою   визначено   суми   податкових зобов'язань:

Об'єкт обчислення збору для пересувних джерел забруднення - обсяги фактично використаних видів пального, в результаті спалення яких утворюються забруднюючі речовини.

При обрахуванні збору за забруднення навколишнього природного середовища, встановлені обсяги викиди забруднюючих речовин (бензину А-76) по кредиту рахунку (Паливо) та подорожнім листам.

Нормативи збору за забруднення навколишнього природного середовища встановлюються як фіксовані суми в гривнях за одиницю основних забруднюючих речовин та розміщених відходів і наведені в таблицях 1.1. 1.7 і 1.9 додатка 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 1999 року № 303 «Про затвердження Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору.

Суми збору, який справляється за викиди пересувними джерелами забруднення (Пвп), обчислюються платниками самостійно щокварталу наростаючим підсумком з початку року, виходячи з кількості фактично використаного пального та його виду, на підставі нормативів збору за ці викиди і коригувальних коефіцієнтів, наведених у таблицях 2.1, 2.2 додатка 2 до постанови, що доведено   відповідачем у поданому № 3 розрахунку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, та про правомірність прийняття Державною податковою інспекцією  в м. Суми оспорюваних позивачем податкових рішень.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. В задоволенні позовних вимог  Сумського об»єднаного міського військового комісаріату  про скасування податкових повідомлень-рішень  Державної податкової інспекції в м. Суми № від 27.09.2006 року, № від 27.09.2006 року  -  відмовити.

2.  Постанова суду може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна  скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Сумської області.

3.  Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду  першої інстанції, якщо інше не встановлено цим  Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.