ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.12.07 р.                                                                               Справа № 39/315

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецька машинобудівельна компанія” м. Донецьк

До відповідача: Державного підприємства “Красноармійськвугілля” м. Димитров

про  стягнення 533 000 грн. 00 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Хохуля В.М. – довіреність № 12-11/07 від 12.11.2007 р.;

від відповідача: Костенко В.О. – довіреність № 31 від 27.11.2006 р.;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Донецька машинобудівельна компанія” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства “Красноармійськвугілля” м. Димитров,  про стягнення заборгованості в сумі 533 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 40 від 10.03.2004 р., специфікацію № 1 від 28.05.2004 р., рахунок-фактуру № 29-07/2004-кр від 29.07.2004 р., накладну № 29-07/2004-кр від 29.07.2004 р., довіреність серії НАЯ № 013251 від 28.07.2004 р.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, посилався на сплив строків позовної давності.

Заслухавши пояснення представників  сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

10.03.2004 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “АРС Холдинг” правонаступником якого згідно 1.6.1 Статуту є позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Донецька машинобудівельна компанія” м. Донецьк, та відповідачем, Державним підприємством “Красноармійськвугілля” м. Димитров, було  укладено договір № 40, який за своїм змістом та правовою природою є договором підряду та підпадає під правове регулювання норм статей 837-864 ЦК України.

Згідно даного Договору позивач зобов’язався виконати роботи з капітального ремонту прохідницького комбайну 4 ПП 2М у кількості 2 одиниць, за цінами та на умовах, визначених специфікацією до Договору, що є його невід’ємною частиною, а відповідач, в  свою чергу, зобов’язався прийняти роботи та сплатити їх вартість.

На виконання умов Договору, позивач, згідно специфікації № 1 від 28.05.2004 р., позивач здійснив капітальний ремонт обладнання на загальну суму 783 000, 00 грн. та згідно накладної № 29-07/2004-кр від 29.07.2004 р. повернув його відповідачеві.

Відповідачем обладнання прийнято, що підтверджується підписами сторін на означеній накладній, а також довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей серії НАЯ № 013251 від 28.07.2004 р.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі відповідачу обладнання на суму 783 000, 00 грн., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та п.п. 1.1, розділу 2 Договору, специфікації № 1 від 28.05.2004 р.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 Договору, специфікації № 1 від 28.05.2004 р. розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 3 місяців з моменту поставки.

Проте, взяті на себе згідно Договору обов’язки, відповідач виконував неналежним чином, виставлений позивачем рахунок № 29-07/2004-кр від 29.07.2004 р. оплатив частково, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 533 000 грн. 00 коп.

Відповідач проти позовних вимог заперечив,  з підстав порушення позивачем строків позовної давності.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності судом до уваги не приймається з огляду на наступне.

За приписами ст. 256 ЦК України захист порушеного цивільного права або інтересу здійснюється зацікавленою особою в межах строку позовної давності, визначеного цим кодексом.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, поставка обладнання на виконання умов договору відбулася 29.07.2004 р., з урахуванням вимог п. п. 3.1, 3.2 Договору, специфікації № 1 від 28.05.2004 р. право грошової вимоги у відповідача виникло на 93 день встановленого умовами договору строку для оплати вартості поставленого обладнання, тобто 30.10.2007 р.

Виходячи з положень ст. 257 ЦК України при реалізації у судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовується загальний строк позовної давності тривалістю в три роки, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, строк позовної давності за цією вимогою сплив 30.10.2007 р.

Водночас, за правилами ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, при цьому після переривання перебіг позовної давності починається заново.

На підтвердження визнання відповідачем своїх зобов’язань за Договором позивачем представлено акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.12.2004 р. по 31.12.2004 р., що підписаний та скріплений печатками обох підприємств без зауважень та заперечень.

Відповідно до наведеного акту відповідачем визнано заборгованість перед позивачем на суму 668 196, 44 грн., у тому числі за спірним договором на суму 533 000 грн. 00 коп.

Посилання відповідача на дефект форми, в частині того, що акт не містить дати його складання судом до уваги не приймається, оскільки виходячи з його змісту заборгованість визнавалася відповідачем станом на 31.12.2004 р.

Таким чином, спірний акт є обставиною, що в установленому законом порядку перериває перебіг строків позовної давності.

За наявності вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивачем заявлено позов в межах встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності.

Відповідно до  ст. 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів оплати заборгованості на суму 533 000 грн. 00 коп., не надав, заявлені позовні вимоги не спростував.

Наразі на момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем на суму 533 000 грн. 00 коп. залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та відповідачем не заперечується, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецька машинобудівельна компанія” м. Донецьк суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі ст.ст.525, 526, 625, 655-697, 712 та 837-864  ЦК України, ст. ст. 173, 193, 264-271 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 47, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецька машинобудівельна компанія” м. Донецьк – задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства “Красноармійськвугілля” м. Димитров на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецька машинобудівельна компанія” м. Донецьк заборгованість в сумі 533 000 грн. 00 коп.,  витрати за державним митом в сумі 5 330 грн. 00 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Морщагіна Н.С.