ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"31" липня 2007 р.
Справа №  6/208

Суддя господарського суду Кіровоградської області Баранець О.М. розглянув матеріали

за позовом: Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу,                  м. Кіровоград

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Кіровограді,                      м. Кіровоград

про визнання нечинними актів

Представники сторін:

від позивача - Самарін А.С., довіреність № 15 від 08.01.2007 року;

від позивача - Шаповалов Д.В., довіреність № 2 від 03.04.2007 року;

від відповідача - Патлатий П.М., довіреність № 126 від 04.04.2007 року.

Час прийняття постанови - 15 год. 28 хв.

Державним Кіровоградським сокоекстрактовим заводом (далі-Завод) подано позов про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Кіровограді № /0 від           11.10.2006 року, № /1 від 22.12.2006 року, № /2 від 05.03.2007 року, № /3 від 25.04.2007 року про визначення позивачу суму податкового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 119877,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 45368,00 грн., а всього в сумі 165245,00 грн.

Позивач змінив предмет позову та просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді                      № /0 від 11.10.2006 року, № /1 від 22.12.2006 року,                 № /2 від 05.03.2007 року, № /3 від 25.05.2007 року в частині визначення Заводу суму податкового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 116064,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 43461,78 грн., а всього в сумі 159526,66 грн.

Позивач вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У справі № 6/66/10 господарського суду Кіровоградської області встановлено факти по відношенню до Заводу , які не потрібно знову доводити. Ці факти свідчать про те, що спільна діяльність "Любава - СЕЗ" не була учасником господарських відносин пов'язаних з використанням (передачею) векселів № 72 від 14.01.2000 року на суму 14074000,00 грн. та № 93 від 14.01.2000 року на суму 13000000,00 грн. Висновок Державної податкової інспекції у м. Кіровограді про те, що суми збитків відносяться до складу валових витрат учасника в податковий період отримання такої компенсації але не раніше періоду повної ліквідації спільної діяльності є юридично неспроможним, оскільки спільна діяльність не має жодного відношення до спірних операцій з векселями. Неправомірним є посилання перевіряючих посадовців у акті перевірки на положення пункту 15 "Порядку ведення податкового обліку результатів спільної діяльності на території України без створення юридичної особи". Спеціалістам Державної податкової інспекції у            м. Кіровограді під час проведення перевірки були надані всі необхідні первинні документи, які підтверджують правомірність віднесення до складу валових витрат безнадійної заборгованості боржника закритого акціонерного товариства Торговий дім «Артеміда». Визнання у судовому порядку обгрунтованим коригування валових витрат від врегулювання безнадійної заборгованості призведе до правового наслідку у вигляді визнання нечинними оскаржуваних податкових повідомлень-рішень частково на суму податкового зобов'язання за основним платежем в сумі 116064,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 159526,66 грн.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Висновок акта перевірки № 83/23-1/00378844 від 02.10.2006 року в частині безпідставного завищення позивачем валових витрат в розмірі 862310,00 грн., внаслідок включення безнадійної заборгованості закритого акціонерного товариства «Торговий дім Артеміда» правомірний, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

31.07.2007 року проголошена вступна та резолютивна частина постанови, яка виготовлена в повному обсязі 03.08.2007 року.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників  сторін, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

За результатами проведення Державною податковою інспекцією у                    м. Кіровограді виїзної планової перевірки Заводу з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2005 року по 30.06.2006 року складено акт № 83/23-1/00378844 від 02.10.2006 року.

Державною податковою інспекцією у м. Кіровограді встановлено, що підприємством в порушення п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, п.п. 12.1.1 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та п. 15 Порядку ведення податкового обліку результатів спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.09.2004 року за № 571 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.10.2004 року за № 1389/9988, завищено скориговані валові витрати за 2006 року в сумі 862310,00 грн. (в тому числі І квартал - 142310,00 грн., ІІ квартал 720000,00 грн. внаслідок неправомірного проведення коригування безнадійної заборгованості.

Фактичним векселедержателем простих векселів № 72,                  № 93 номінальною вартістю відповідно 14074000,00 грн. та   13000000,00 грн. є спільна діяльність «Любава-Кіровоградський сокоекстрактовий завод, а не закрите акціонерне товариство «Любава», в наступному Завод.

Позивач є учасником спільної діяльності. Договір спільної діяльності         ЗАТ "Любава" та позивача взятий на облік в Кіровоградській міжрайонній державній податковій інспекції 16.10.1998 року за № 6СД.

Податковий облік спільної діяльності не впливає на податковий облік позивача, а тому збільшення валових витрат, внаслідок включення безнадійної заборгованості в сумі 862310,00 грн. є неправомірним.

Державна податкова інспекція у м. Кіровограді податковим повідомленням-рішенням № /0 від 11.10.2006 року визначила Заводу суму податкового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 119877,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 45368,00 грн., а всього в сумі   165245,00 грн.

Господарський суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю.

За змістом ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (далі-Уніфікований закон) простий вексель містить: 1) назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; 2) безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; 3) зазначення строку платежу; 4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;                     5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж;            6) зазначення дати і місця складання простого векселя; 7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

На простих векселях № 72 від 14.01.2000 року на суму 14074000,00 грн. та № 93 від 14.01.2000 року на суму 13000000,00 грн. в графі "Назва, підпис і точна адреса векселедавця" зазначено, що векселедавцем є Закрите акціонерне товариство "Торговий дім "Артеміда". Ст. 77 Уніфікованого закону вказує, що до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів. При цьому, за правилами ст. 78 згаданого закону векселедавець простого векселя зобов'язаний так само, як акцептант за переказним векселем. В свою чергу, у відповідності до ст. 28 Уніфікованого закону у разі неплатежу держатель, навіть якщо він є трасантом, має право учинити проти акцептанта прямий позов, який грунтується на переказному векселі, щодо всього того, до чого може бути пред'явлена вимога відповідно до статей 48 і 49.

Таким чином, юридична особа (тобто виключно такий суб'єкт правовідносин, який наділений відповідною правомочністю), може бути законним держателем простих векселів за № 72 від 14.01.2000 року на суму 14074000,00 грн. та № 93 від 14.01.2000 року на суму 13000000,00 грн. та має право пред'явити їх до оплати, або заявити прямий позов саме до закритого акціонерного товариства «Торговий дім «Артеміда», яке є зобов'язаною особою (боржником) за вказаними векселями.

Аналогічний висновок можна зробити і на підставі Правил виготовлення і використання вексельних бланків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України і Національного Банку України від 10.09.1992 року за № 528. Зокрема у п. 1 глави ІІ зазначено, що до затвердження Порядку випуску та обігу векселів використання вексельних бланків здійснюється відповідно до Положення про переказний та простий вексель, затвердженого постановою ЦВК і РНК СРСР від 07.08.1937 року № 104/1341, з урахуванням таких особливостей: використовувати векселі, а також виступати векселедавцями, акцептантами, індосантами і авалістами можуть тільки юридичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, що визначаються такими відповідно до чинного законодавства України.

Згідно ст. 23 ЦК УРСР юридичними особами визнаються організації, які мають відокремлене майно, можуть від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов'язки, бути позивачами і відповідачами в суді, арбітражі або в третейському суді.

З огляду на приписи ст.ст. 430-434 ЦК УРСР договір про сумісну діяльність (в даному випадку мається на увазі Спільна діяльність "Любава-СЕЗ") не є юридичною особою і не може бути позивачем і відповідачем у суді. Спільна діяльність "Любава-СЕЗ" не може бути законним держателем векселів або зобов'язаною за векселем особою (боржником) взагалі, оскільки до неї неможливо заявити прямий позов, що суперечить правовій природі вексельних відносин.

Господарським судом Кіровоградської області у справі № 6/66/10 визнано вимоги Заводу до закритого акціонерного товариства «Торговий дім «Артеміда» в сумі 27074000,00 грн. за спірними векселями.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 24.01.2006 року ліквідовано юридичну особу-банкрута закрите акціонерне товариство «Торговий Дім «Артеміда», з непогашеними вимогами Заводу на суму 27074000,00 грн. має преюдиційне значення при вирішенні даного спору та є доказом того, що саме закрите акціонерне товариство «Торговий дім «Артеміда» (а не спільна діяльність «Любава-СЕЗ») є зобов'язаною особою (боржником) за векселями і саме Завод є законним держателем простих векселів № 72 від 14.01.2000 року на суму 14074000,00 та № 93 від 14.01.2000 року на суму 13000000,00 грн.

За змістом ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У справі № 6/66/10 господарського суду Кіровоградської області встановлено факти по відношенню до Заводу, які не потрібно знову доводити. Ці факти свідчать про те, що Спільна діяльність «Любава - СЕЗ» не була учасником господарських відносин пов'язаних з використанням (передачею) векселів № 72 від 14.01.2000 року на суму 14074000,00 грн. та № 93 від 14.01.2000 року на суму 13000000,00 грн.

Висновок Державної податкової інспекції у м. Кіровограді про те, що суми збитків відносяться до складу валових витрат учасника в податковий період отримання такої компенсації але не раніше періоду повної ліквідації спільної діяльності є юридично неспроможним, оскільки спільна діяльність не має жодного відношення до спірних операцій з векселями.

Відповідно до п. 1.25 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі-Закон) безнадійною заборгованістю вважається заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності майна юридичної особи, оголошеної банкрутом у порядку, встановленому законом, або при її ліквідації.

При цьому за правилами п.п. 5.2.8. п. 5.2. ст. 5 Закону до складу валових витрат включаються суми безнадійної заборгованості в частині, що не була віднесена до валових витрат, у разі коли відповідні заходи щодо стягнення таких боргів не привели до позитивного наслідку.

Згідно п.п. 12.1.1 п. 12.1 ст. 12 Закону платник податку - продавець товарів (робіт, послуг) має право збільшити суму валових витрат звітного періоду на вартість відвантажених товарів (виконаних робіт, наданих послуг) у поточному або попередніх звітному періодах у разі коли покупець таких товарів (робіт, послуг) затримує без погодження з таким платником податку оплату їх вартості (надання інших видів компенсацій їх вартості). Таке право на збільшення суми валових витрат виникає, якщо протягом такого звітного періоду затримка в оплаті (наданні інших видів компенсацій) перевищує 90 календарних днів та платник податку - продавець отримує від покупця згоду про визнання раніше надісланої йому претензії в порядку досудового врегулювання спору або не отримує відповіді на таку претензію протягом строків, визначених законодавством.

Після адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення Державна податкова інспекція у м. Кіровограді рішенням про результати розгляду первинних скарг за № 19908/10/25-018 від 21.12.2006 року, Державна податкова адміністрація у Кіровоградській області рішенням про результати розгляду повторних скарг за № 725/10/25-037 від 24.02.2007 року, а також Державна податкова адміністрація України рішенням про результати розгляду повторних скарг за № 4764/6/25-0515 від 16.05.07 залишили без змін нарахування по податку на прибуток підприємств, а скарги платника податків – без задоволення.

Відповідно до п. 5.3 «Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 253 від 21.06.2001 року, у разі, якщо сума податкового зобов'язання за результатами розгляду скарги залишається без змін, а раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається, податковим органом складається та надсилається (вручається) платнику податків податкове повідомлення, метою якого є доведення до платника податків граничного строку сплати податкового зобов' язання, зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні. Виконуючі дані приписи Державною податковою інспекцією у м. Кіровограда складено податкові повідомлення-рішення від 22.12.2006 року за № /1, від 05.03.2007 року за № /2, від 25.05.2007 року за № /3, якими визначено позивачу суму податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) в розмірі 165245,00 грн.

Відповідно до п. 1.9 ст. 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове повідомлення є письмовим повідомленням контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання, визначену контролюючим органом.

Таким чином, враховуючи те, що в разі залишення скарги платника податків без задоволення надіслане податкове повідомлення не відкликається, а направлене за результатами розгляду скарги податкове повідомлення містить лише новий граничний термін сплати податкового зобов'язання, Позивач правомірно поставив на розгляд суду питання про часткового визнання нечинними спірних податкових повідомлень-рішень, які містять нарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств.

Відповідно до обгрунтованого розрахунку позивача визнання у судовому порядку обгрунтованим коригування валових витрат від врегулювання безнадійної заборгованості призведе до правового наслідку у вигляді визнання нечинними спірних податкових повідомлень-рішень частково на суму податкового зобов'язання за основним платежем в сумі 116064,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 43461,78 грн.. а всього в сумі 159526,66 грн.

Державна податкова інспекція у м. Кіровограді не виконала вимоги ухвали господарського суду від 17.07.2007 року, але представник відповідача погодився з розрахунком позивача (а.с. 89-90).

Судові витрати у сумі 3,40 грн. за сплату судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 71, 94, 89, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді № /0 від 11.10.2006 року в частині визначення Державному Кіровоградському сокоекстрактовому заводу суму податкового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 116064,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 43461,78 грн., а всього в сумі    159526,66 грн.

3. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді № /1 від 22.12.2006 року в частині визначення Державному Кіровоградському сокоекстрактовому заводу суму податкового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 116064,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 43461,78 грн., а всього в сумі   159526,66 грн.

4. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді № /2 від 05.03.2007 року в частині визначення Державному Кіровоградському сокоекстрактовому заводу суму податкового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 116064,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 43461,78 грн., а всього в сумі   159526,66 грн.

5.  Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді № /3 від 25.05.2007 року в частині визначення Державному Кіровоградському сокоекстрактовому заводу суму податкового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 116064,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 43461,78 грн., а всього в сумі   159526,66 грн.

6.  Стягнути з Державного бюджету України (рахунок № 0002, УДК у м. Кіровограді, банк ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО 823016, ідентифікаційний код 24145329) на користь Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу (25006, м. Кіровоград, вул. Енергетиків, 2, , п/р № 200 в КОФ АКБ УСБ, м. Кіровоград, МФО 323293), - витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн.

7.   Після набрання судовим рішенням законної сили, за заявою стягувача, буде виданий виконавчий лист.

8.    Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя