ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2007р.                                                                                             Справа № 10/313

За позовом Закритого акціонерного товариства "Семенівське АТП-15345", смт. Семенівка

до Семенівської районної  державної  адміністрації, смт. Семенівкатретя особа: Управління праці та соціального захисту населення Семенівської  районної державної адміністрації Полтавської області, смт.  Семенівка

про стягнення 30465,00 грн.

Суддя  Плеханова Л.Б.

Представники:

від позивача: Руденко В.І., дов. №136 від 19.09.06р.

від відповідача: Редун І.В., дов. №01-20/1251 від 04.09.06р.

Розглядається позовна заява про стягнення 30465,00 грн. боргу за неналежне виконання умов договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом від 26.03.2003р.

Відповідач та третя особа проти позову заперечують, посилаючись на те, що позивач фактично не перевіз такої кількості пільгових пасажирів, за яку він вимагає компенсацію.

Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що розрахунок суми по перевезенню пільгових пасажирів ним здійснений на підставі  інструкції "Про  порядок обліку пасажирів, що перевозяться громадським транспортом на маршрутах", затвердженої Міністерством статистики України (наказ №258/1283 від 30.05.1996р.).

Відповідач та третя особа зі своєї сторони контррозрахунку суми позову не надали, правомірність застосування  методики обрахунку, обраної позивачем  не спростували. Але зі своєї сторони стверджують, що позивач всього   за перший квартал 2006 року перевіз пасажирів, в т.ч. і пільгових, на суму біля 30000 грн., а компенсації в загальному з врахуванням уже частково одержаної, вимагає в розмірі 48350 грн.

Враховуючи дану обставину, відповідач заявив клопотання про витребування від позивача та ВАТ "Полтаваавтотранс" відомостей про загальну кількість здійснених маршрутів  та перевезених пасажирів АТП-15345.

ВАТ “Полтаваавтотранс” м. Полтава у листі №8-01/1746 від 27.11.2006р. повідомив  осподарський суд про те, що діючим законодавством в  галузі автомобільного транспорту не передбачено обліку пільгових категорій населення  пасажирськими  автостанціями та автовокзалами, тому дана інформація по ВАТ “Полтаваавтотранс” не збирається і не аналізується.

Пільговим категоріям пасажирів, які звертаються в каси автостанцій, по пред”явленому посвідченню видається безкоштовний або пільговий квиток. Даний квиток фіксується в відомості  Ф-20 АСС. Відомість друкуються в двох примірниках, один примірник видається перевізнику.

Проте для пільгового проїзду документом є не квиток а посвідчення особи встановленого зразку (ст.39 Закону України “Про автомобільний транспорт”). Таким чином, пасажири, які звернулися до водія автобуса на автостанції, в відомості не фіксуються.

Відповідно отриманих дозволів ВАТ “Семенівське  АТП 15345” здійснювало перевезення пасажирів від АС Семенівка, яка є структурним підрозділом ВАТ “Полтаваавтотранс”, по дев”яти маршрутах в окремі дні, а саме: по понеділках, середах, п”ятницях і неділях.

Кількість виконаних рейсів за перший квартал 2006 року склала 478 рейсів.

Позивач надав господарському суду довідку №166 від 08.12.2006р., з  якої вбачається, що за 1 квартал 2006р. було здійснено 480 рейсів і перевезено 28300 пільгових пасажирів.

Аналізуючи вищевказані дані, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обгрунтовані належним чином, розрахунок недотриманої позивачем субвенції з державного бюджету на надання пільг певним категоріям пасажирів (пільговикам) у 1 кварталі 2006 року не підтверджений відповідними  доказами,  оскільки позивачем не вівся  персоніфікований облік перевезених пільговиків.

Окрім того, між сторонами справи відсутній договір про компенсацію витрат на перевезення окремих пільгових категорій громадян на 2006 рік, не запроваджена система  обліку перевезених пільговиків за талонами.

Управління праці та соціального захисту населення Семенівської райдержадміністрації у листі №2/89 від 30.10.2006р. повідомило господарський суд про те, що  ЗАТ “Семенівське АТП-15345” подало розрахунки за пільгове перевезення ветеранів війни до управління праці за січень-березень 2006 року на суму 306009 грн. і пільгове перевезення учасників ЧАЕС за січень-березень на суму 13236 грн.

Планом асигнувань на січень-березень по коду 170102 “Пільговий проїзд автомобільним транспортом" було виділено 48350 грн. Ці кошти виділені на весь код, а не окремо на ЗАТ “Семенівське АТП-15345”. Фактично надійшло субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на пільговий проїзд за січень-березень 2006 року 17885 грн., які були перераховані на рахунок ЗАТ “Семенівське АТП-15345” -  платіжним дорученням №23 від 07.02.2006р.  сума 1885 грн. і платіжним дорученням №42 від 03.03.2006р. сума 16000 грн. До кінця дії договору (26.03.2006р.) заключеного Семенівською РДА з ЗАТ “Семенівське АТП-15345” субвенції  з державного бюджету на  пільговий проїзд не надходило, тому кошти на рахунок підприємства не перераховувались.

Крім того, згідно листів, ЗАТ “Семенівське АТП-15345” призупиняло обслуговування приміських маршрутів в лютому і березні місяці.

Позивач у позовній заяві і у судовому засіданні посилається на п.5 договору  на перевезення пасажирів автомобільним транспортом від 26.03.2003р., яким передбачено сплату  позивачеві субвенції з держбюджету на 2003 рік на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян в сумі 120,7 тис. грн., затверджену рішенням сесії обласної ради від 24.01.03р. “Про обласний бюджет на 2003 рік” по мірі її надходження.

Відповідно до п.14 вказаного договору  термін його дії встановлюється з 01.01.2003р. по 01.01.2006р. При відсутності за місяць до закінчення строку дії договору заяв від сторін про перегляд договору або закінчення строку його дії, останній автоматично  продовжується  на наступний строк  на тих самих умовах, лише зі змінами в пунктах договору №3, №5.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів наявності заяв позивача і відповідача про перегляд умов або закінчення строку дії договору, суд дійшов висновку щодо продовження строку його дії до 01.01.2009р. за виключенням  пунктів №3, №5.

Відповідно до ст.153 ЦК УРСР 1963р., ч..2 ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку  та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Суд вважає, що сторони не досягли згоди щодо пунктів №3, №5 договору, тому саме через невизначеність істотних  умов і обгрунтування суми вимог до  відповідача вказаний договір неможливо було виконати.

Судом прийнято до  уваги той факт, що незважаючи  на вищевказані недоліки договору від 26.03.2003р., він сторонами виконувався протягом 1-го кварталу 2006р., відповідач сплачував позивачеві субвенцію, що підтверджується  копіями платіжних доручень №1 від 07.02.06р. та №2 від 03.03.06р.

Отже, в задоволенні позову необхідно відмовити в зв”язку з безпідставністю його вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 82-84 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Суддя                                                                      Л.Б.Плеханова