ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

28 вересня 2007 р.                                                             Справа  № 18/170

За позовом Державного підприємства Закарпатське Вертолітне виробниче об’єднання,  смт. Дубове Тячівського району

до Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі, м. Тячів

про визнання недійсною вимоги про сплату боргу зі страхових внесків за № Ю-7 від 05.07.2007 року,

Суддя господарського суду –Кривка В.П.

При  секретарі  Л. Драгуській

представники:

Позивача – Олашин О.А., доручення №1-07 від 15.06.2007 року;

Відповідача –Тиводар М.В., довіреність №5487/01 від 22.06.2007 року;

СУТЬ СПОРУ: Державним підприємством Закарпатське Вертолітне виробниче об’єднання, смт. Дубове Тячівського району заявлено адміністративний позов до Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі, м. Тячів про визнання недійсною вимоги про сплату боргу зі страхових внесків за № Ю-7 від 05.07.2007 року.

У судовому засіданні 12.09.2007 оголошувалась перерва до 17.09.2007 року.

Позовні вимоги про визнання недійсною вимоги про сплату боргу зі страхових внесків за № Ю-7 від 05.07.2007 року мотивовано тим, що така вимога не відповідає вимогам діючого законодавства України, виходячи з наступного. Відповідачем в порушення вимог ч.3 ст. 20 ЗУ „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” за № 1058-4 від 09.07.2003 року фактично було проведено самостійне  обчислення загальної суми зобов’язань підприємства в тому числі і штрафних санкцій: без фактичного проведення перевірки і складання відповідного Акту про таку перевірку; без наявності інформації про саме такі суми зобов’язань у нашій звітності яку подавали до ФПУ; без бухгалтерських та інших документів, які б підтверджували саме таку суму зобов’язань. Крім того, в порушення вимог п.п. 8, 13 ст. 106 вказаного вище Закону, відповідач не приймав взагалі ніякого Рішення про нарахування пені та накладення штрафів, і відповідно не направив його нам, як і самого розрахунку пені і штрафів. Дані порушення вимог ЗУ „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” за № 1058-4 від 09.07.2003 року, призвели до того, що наше позивача було позбавлене можливості оскаржити рішення ПФУ про застосування штрафних санкцій оскільки Відповідач його взагалі не приймав.

Представник відповідача проти вказаних обставин не заперечив, жодних документальних обґрунтувань, що стали підставою для прийняття та надіслання спірної вимоги не представив, водночас просив провадження у справі закрити у зв’язку з відкликанням вимоги про сплату боргу зі страхових внесків за № Ю-7 від 05.07.2007 року.

продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 28.09.2007 року у справі № 18/170

У ході судового розгляду уповноважений представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягає на розгляді справи по суті. Зокрема вказав, що доводи відповідача про закриття провадження у зв’язку з відкликанням оспорюваної вимоги не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем суду не подано належних доказів з даного приводу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив:

05.07.2007 року Управлінням Пенсійного фонду України у Тячівському районі Закарпатської області була видана вимога про сплату боргу зі страхових внесків Державним підприємством Закарпатське Вертолітне виробниче об’єднання за           № Ю-7. Згідно якої сума недоїмки по сплаті страхових внесків становить 170 649, 56 коп., фінансових санкцій –124 246, 51 грн., пені 21 239, 76  грн.

Територіальні органи Пенсійного фонду України, яким є відповідач у справі, відповідно до повноважень наданих Законом України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” можуть надсилати страхувальникам вимоги про сплату недоїмки зі сплати страхових внесків,  пені та фінансових санкцій, які є виконавчим документом.  При цьому, за змістом ч.ч. 2, 3 ст.106 цього Закону, недоїмкою - простроченою заборгованістю  із сплати страхових внесків, яка стягається з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій,  вважаються:

- суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20  Закону  № 1058;

-  страхові внески обчислені територіальними  органами Пенсійного фонду на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати, на які відповідно до Закону № 1058 нараховуються страхові внески.

Між тим, у ході вирішення спору відповідачем по справі не надано жодного документального обґрунтування чи інформації про наявність заборгованості позивача по сплаті страхових внесків, яка могла би слугувати підставою надіслання оспорюваної вимоги. Всупереч вимог суду не надано документів (актів відповідача про проведення перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків позивачем, звітності позивача, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати, на яку відповідно нараховані страхові внески),  які  би підтверджували обчислення управлінням ПФУ недоїмки позивача у вищезгаданому порядку та могли слугувати за змістом ч.3 ст.106 Закону № 1058 підставою надіслання оспорюваної вимоги про сплату боргу. Крім того, у спірній вимозі відсутнє посилання на рішення, які є підставою для нарахування штрафних санкцій і таких суду не представлено.

Суд також критично оцінює подані відповідачем докази про відкликання оспорюваної вимоги.

продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 28.09.2007 року у справі № 18/170

Згідно положень (п.8.6.) Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, вимога вважається відкликаною, якщо орган Пенсійного фонду скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу внаслідок її узгодження або оскарження. При цьому вимога вважається відкликаною з дня прийняття органом Пенсійного фонду рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми недоїмки. Як вбачається з поданих відповідачем документів, Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі листом № 7120/04 від 23.08.2007 року було проінформовано позивача про відкликання спірної вимоги про сплату боргу зі страхових внесків за № Ю-7 від 05.07.2007 року. Водночас, виходячи з коментованих положень Інструкції, відповідного рішення органу Пенсійного фонду, яке б повинно передувати цьому листу, на вимогу суду надано не було. Представлене відповідачем рішення №1 від 26.09.2007 року не заслуговує на увагу, оскільки з нього вбачається, що начальником Управляння ПФУ в Тячівському районі прийнято рішення про скасування вимоги про сплату боргу №Ю-7 від 05.08.2007 року.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, при цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, оскільки відповідачем під час розгляду справи судом не надано належних доказів на підтвердження обґрунтованості суми, визначеної до стягнення згідно спірної вимоги, суд дійшов висновку про задоволення позову.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 20, 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, ст. 49,  п. 4 ст. 94, ст.ст. 69-71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити.

2. Визнати недійсною вимогу Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі про сплату боргу зі страхових внесків за № Ю-7 від 05.07.2007р.

В зв’язку з проголошенням в судовому засіданні 28.09.2007 року в порядку ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України лише вступної і резолютивної частини постанову складено в повному обсязі і підписано 03.10.2007 року.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.                 Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України

Суддя                                                                                                        В.Кривка