КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2007                                                                                           № 14/457

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка  В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Павліченко М.С.

від відповідача - Савенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської обласної ради

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.09.2007

у справі № 14/457

за позовом                               Житомирського обласного Фонду соціального захисту інвалідів

до                                                   Житомирської обласної ради

про                                                  визнання за Фондом права власності на приміщення в повному обсязі, щознаходяться у місті Житомирі

ВСТАНОВИВ:

Житомирський обласний Фонд соціального захисту інвалідів звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про  про визнання права власності позивача на нерухоме майно, а саме  майновий комплекс, що складається із об’єктів   нерухомості у повному обсязі, які знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Ватутіна, 102,  м. Житомир, пл. Житній ринок, 3  та на майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Житомир,  вул. Домбровського, 38  в т.ч. частину основної будівлі загальною площею  5150,1 кв.м.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2007 позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся  до Київського апеляційного господарського суду  з апеляційною скаргою,  в якій просить  рішення  скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального  права.

Зокрема заявник посилається на те, що будівлі, розташовані в м. Житомирі по вул. Домбровського, 38, вул. Ватутіна, 102, пл. Житній ринок, 3, є спільною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст області, що підтверджується свідоцтвами про право власності від 18.02.2002 р., виданими на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.02.2002 р. № 80; що рішенням обласної ради                     від 03.03.95 р. спірне майно було передано позивачу на баланс, а не у власність, і реєстрація права власності цього майна за позивачем проведена без належних на те підстав; що позивач, з тих підстав, що реєстрацію за ним спірного майна на праві власності проведено помилково, добровільно повернув правовстановлюючий документ на адресу Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації для послідуючого погашення реєстрації права власності за позивачем, що підтверджується листом позивача від 17.12.2001 р. вих. № 116 та листом Комунального підприємства “Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації” Житомирської обласної ради від 06.10.2005 р. за № 1971; що за поданням Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації 14.02.2002 року виконком Житомирської міської ради прийняв рішення, яким право власності на будівлі заводу по вул. Домбровського, 38, вул. Ватутіна, 102, на пл. Житній ринок, 3 в м. Житомирі було оформлено та зареєстровано за територіальними громадами сіл, селищ, міст області, про що свідчать свідоцтва про право власності від 18.02.2002 р.

Позивач просив рішення залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів відзначає  наступне.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08.12.2006 р. у справі № 2-789/06 за позовом Житомирського обласного Фонду соціального захисту інвалідів до Шурубури В.П., Житомирської обласної ради та ін. встановлено, що відповідно до статуту Житомирського обласного колективного підприємства спеціалізованого заводу “Ремпобуттехніка”, зареєстрованого Виконкомом Житомирської Ради народних депутатів  30.05.1995 р., підприємство є власністю обласного Фонду соціального захисту інвалідів. Воно є юридичною особою з структурними підрозділами.

Матеріали справи не містять доказів скасування вказаного рішення районного суду.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Господарського кодексу України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Згідно ст. 139 Господарського кодексу України майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів. Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів. Основними фондами виробничого і невиробничого призначення є будинки, споруди, машини та устаткування, обладнання, інструмент, виробничий інвентар і приладдя, господарський інвентар та інше майно тривалого використання, що віднесено законодавством до основних фондів.

Таким чином, оскільки Житомирське обласне колективне підприємство спеціалізований завод “Ремпобуттехніка” є власністю обласного Фонду соціального захисту інвалідів (дана обставина в силу ст. 35 Господарського процесуального кодексу України є преюдиціальною), отже майно заводу також є власністю цього фонду.

Враховуючи, що право власності позивача на спірне майно відповідачем оспорюється, а в матеріалах справи відсутні докази того, що володіння позивачем спірним майном було у встановленому законом порядку визнано судом неправомірним або що Реєстраційне посвідчення про право власності від 28.10.98 р. було визнане судом недійсним, вимоги позивача, з урахуванням внесених змін, про визнання за позивачем права власності на майно, а саме, на приміщення в повному обсязі, що знаходяться у місті Житомирі по вул. Ватутіна, 102, на пл. Житній ринок, 3, і на частину приміщення, що знаходиться у м. Житомирі по вул. Домбровського, 38,  загальною площею 5150,1 кв.м. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

При цьому, за твердженням позивача, вперше про те, що його позбавлено права власності на спірне майно він дізнався з листа Спеціалізованого заводу „Ремпобуттехніка” від 04.12.2003 р. № 110 за підписом директора Шурубури В.П., тобто з грудня 2003 р.

З позовом позивач звернувся до суду в вересні 2006року тобто в межах строку позовної давності.

Відповідач зазначений факт заперечує і наполягає на застосуванні судом до вимог позивача строку позовної давності , але будь-яких доказів участі або запрошення до участі представників позивача при прийнятті рішення виконавчого комітету Житомирської обласної ради № 80 „Про оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна”, яким право власності на нерухоме майно, розташоване у місті Житомирі по вул. Домбровського, 38, вул. Ватутіна, 102, пл. Житній ринок, 3 оформлено за територіальною громадою сіл, селищ, міст Житомирської області, чи рішення 23 сесії ХХІІІ скликання Житомирської обласної ради „Про внесення змін до рішення обласної ради „Про управління майном Житомирського обласного державного комунального підприємства заводу „Ремпобуттехніка” від 03.03.95 р.”,  яким Житомирське обласне державне комунальне підприємство завод “Ремпобуттехніка”(ДКП “Ремпобуттехніка”) реорганізоване у комунальне підприємство „Спеціалізований завод „Ремпобуттехніка”, засноване на спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області”, чи розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації № 297 „Про управління окремим майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області”, яким директору Спеціалізованого заводу „Ремпобуттехніка” Шурубурі В.П. доручено у місячний термін привести у відповідність установчі документи підприємства з врахуванням змін згідно з чинним законодавством України та подати на затвердження Статут у новій редакції, або доказів інформування чи повідомлення позивача щодо прийняття зазначених рішень відповідачем до матеріалів справи не додано.

З огляду на зазначене, судом не приймаються до уваги  посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності як безпідставні та не підтверджені  матеріалами справи.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 25.09.2007 року у справі № 14/457-31/265 про задоволення позовних вимог прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Житомирської обласної ради  підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 25.09.2007 року у справі № 14/457-31/265 залишити без змін, а апеляційну скаргу Житомирської обласної ради  - без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

10.12.07 (відправлено)