ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.08.07 р.                                                                               Справа № 10/158

Господарський суд Донецької області у складі:        головуючого судді -  Приходько І.В.;

при секретарі судового засідання – Черняк Л. А.;

за участю представники сторін:

від позивача  - не з’явився;

від відповідача –  не з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом  - товариства з обмеженою відповідальністю „Астеліт” м. Київ,

до відповідача – товариства з обмеженою відповідальністю „Стиль зірок” м. Донецьк;

про стягнення заборгованості в сумі 1 171,66 грн.,  пені  у  розмірі 39,71  грн., № %  річних  у  розмірі  86,10  грн. -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач,  Товариство з обмеженою відповідальністю „Астеліт” м. Київ, з  позовом  до  відповідача,  Товариства з обмеженою відповідальністю „Стиль зірок” м. Донецьк, про стягнення заборгованості за послуги цифрового стільникового зв’язку в сумі 1171,66грн., 3 % річних в сумі 86,10грн. та пені в сумі 39,71грн. за договорами №3-13717-2 та №3-13718-3 від 13.06.2002р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається у  позовній  заяві  на договори №3-13717-2 та №3-13718-3 від 13.06.2002р., реорганізацію  товариства, статут  товариства, розрахунок заборгованості, рахунки, невиконання відповідачем своїх зобов’язань.

Відповідач  у судове засідання не з’явився, відзив на позов не надав, поважних причин нез’явлення не сповістив.

Ухвали відповідачу були надіслані за двома адресами:

-          83055, м. Донецьк, вул. 50-річчя СРСР, 158-а;

-          83055, м. Донецьк, вул. Ф. Зайцева, 148.

Поштові конверти було повернуті до суду з позначкою: „організація не зареєстрована”, „організація вибула”.

Позивач також у судове засідання не з’явився. Надав клопотання про слухання справи у його відсутність.

Розгляд  справи  неодноразово  відкладався  для  витребування  додаткових  матеріалів.

Крім  того,  при  прийнятті  рішення,  суд  враховує  положення  ст.69  Господарського  процесуального  кодексу  України,  відповідно  до  яких  визначено,  що  спір  має  бути  вирішений  у  строк  не  більше  двох  місяців.

Позовний матеріал до суду надійшов 07.05.2007р.

Ухвалою голови господарського суду Донецької області від 09.07.2007р. строк розгляду справи був продовжений на один місяць. Таким  чином  відповідно  до  положень  статті 69  Господарського  процесуального  кодексу  України,   розгляд  справи  має  бути  закінчений  в  строк  до  07.08.2007 р.

Враховуючи  викладене,  суд  вважає,   наданих позивачем документів достатньо  для розгляду спору по суті та, відповідно до  положень  ст. 75  Господарського процесуального кодексу України,  позов розглянуто  за  наявними  у справі матеріалами  за  відсутності  сторін.

Розглянув  матеріали  справи,  оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, суд  приходить  до  висновку,  що  позовні  вимоги не  підлягають задоволенню з  наступних  підстав.

Судом встановлено, що у позовній заяві позивач посилається на укладення між  СП  ТОВ „Цифровий стільниковий зв’язок” та відповідачем (абонент) договорів № 3-13717-2 та №3-13718-3 від 13.06.2002р. про надання послу цифрового стільникового зв’язку.

Позивачем також надано копії рахунків №3-17451-1/5.2004, №3-13718-3/5.2004 та №3-13717-2/5.2004  за травень 2004р.

Як убачається з копії рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради м. Донецька №370 від 25.06.2003р. сумісне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю „Цифровий стільниковий зв’язок” перереєстроване у зарите акціонерне товариство „Цифровий стільниковий зв’язок”.

Згідно п.1.2 Статуту позивача, товариство є правонаступником усього майна, прав та обов’язків заритого акціонерного товариства „Цифровий стільниковий зв’язок”.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення боргу в сумі 1171,66грн. позивач посилається у  позовній  заяві  на  існування у відповідача заборгованості за договорами              №3-13717-2 та №3-13718-3 від 13.06.2002р.

Проте,  до суду з додатком до позову позивач  надав копії договорів №3-13718-1 та №3-13717-1  від  03.09.2001р.  та   №3-17451-1 від 15.03.2002р. На вимогу суду позивачем належні документи (договору тощо) до суду надані не були.

Крім того, позивач у позовній  заяві   посилається  наявність  заборгованості  за  договором  за травень 2004р.  у  сумі 1 102,74   грн.

В  той  час,  як  загальна  сума  за  рахунками №3-17451-1/5.2004, №3-13718-3/5.2004 та №3-13717-2/5.2004  складає 1 157,87  грн.

Відповідно до ст.11  Цивільного  кодексу  України підставами  виникнення  цивільних  прав  та обов’язків  є зокрема  договори  та  інші  правочини.

Як  передбачено  у  статті 174  Господарського  кодексу  України,  підставами  виникнення  господарських  зобов’язань  є,   у  тому  числі,   господарські договори  та  інші  угоди,  передбачені  законом.

Статтею  173 Господарського  кодексу  України  визначено,  що господарським  визначається  зобов’язання,  що  виникає  між  суб’єктом  господарювання  та  іншим  учасником   відносин  у  сфері  господарювання з  підстав,  передбачених  господарським  кодексом,  в  силу  якого  один  суб’єкт (зобов’язана  сторона, у тому  числі  боржник)  зобов’язаний  вчинити  певну  дію  господарського  чи  управлінсько-господарського  характеру  на  користь   іншого  суб’єкта  (виконати  роботи, передати  майно, сплатити  гроші,  надати  інформацію тощо),  або  утриматись  від  певних  дій, а інший  суб’єкт  (управлена  сторона, у тому  числі  кредитор)  має  право  вимагати  від  зобов’язаної   сторони  виконання  її  обов’язку.

Суд  неодноразово  відкладував   розгляд  справи  та  витребував  у  позивача  обґрунтування    заявлених  позовних  вимог.

Позивач  не  надав  до  суду   копії   договорів   №3-13717-2 та №3-13718-3 від 13.06.2002р.,  на  які  посилався  у  позовній  заяві,  в  той  же  час  не  скористався  правом  уточнення  позовних  вимог  на  підставі  ст.22  Господарського  процесуального  кодексу  України  та  не  змінів  підставу  позову  у  зв’язку  з  наданими  до  суду  копіями  договорів №3-13718-1 та №3-13717-1  від  03.09.2001р.  та   №3-17451-1 від 15.03.2002р.

Відповідно до положень п. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містяться у ст. 165 Цивільного кодексу УССР.

Беручи до уваги те, що рахунки виставлені не за договорами №3-13717-2 та №3-13718-3 від 13.06.2002р., суд при вивченні матеріалів справи встановив, що позивачем не було надано до суду доказів вручення чи надіслання відповідачу копій  рахунків з вимогою про їх оплату  або  будь-якої  іншої  вимоги  передбаченої  положеннями  вказаної статті.

Крім того, позивачем заявлено про стягнення суми боргу за травень 2004р., але ж будь-яких доказів у підтвердження існування заборгованості чи підстав для її стягнення у розумінні ст. 530 Цивільного кодексу України за заявлений  період позивачем надано не було.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 1171,66грн. не доведені належним чином та не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення 3 % річних в сумі 86,10 грн. та пені в сумі 39,71 грн.  за договорами № 3-13717-2 та № 3-13718-3  від 13.06.2002р.

Оскільки,  суд прийшов до висновку про недоведеність факту існування заборгованості з  основного  боргу,  вказані  вимоги  також  не  підлягають задоволенню.

Крім  того,  суд  звертає  увагу  на  той  факт, що  пеня  заявлена  за  період  2004 р.,  в  той  час як,  відповідно  до положень  ст.258  Цивільного  кодексу  України,  визначена  спеціальна  позовні  давність  для  стягнення  неустойки (штрафу, пені)  в  один  рік.

Судові  витрати  підлягають  віднесенню  на позивача у  порядку  передбаченому  ст.49  Господарського  процесуального  кодексу  України.

На підставі статей 11,  258,  530 Цивільного  кодексу  України,  керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського  процесуального  кодексу  України,  господарський  суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Астеліт” м. Київ, заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю „Стиль зірок” м. Донецьк, про стягнення заборгованості за послуги цифрового стільникового зв’язку в сумі 1 171,66грн., 3  % річних в сумі 86,10 грн. та пені в сумі 39,71 грн. за договорами № 3-13717-2 та № 3-13718-3 від 13.06.2002р.

Суддя

Пом. с.: Давидовська Т.В.

Надруковано 3 прим.:

1 прим. – позивачу; 1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.