ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.10.07                                                                                           Справа  № 7/99-2006

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                                  Процика Т.С.

суддів                                                                      Галушко Н.А.

Юрченка Я.О.

при секретарі судового засідання Болехівській І.В.

розглянув           у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області (далі ДПІ у м. Ужгороді) від 15.05.2006р. № 11776/9/10

на постанову           Господарського суду Закарпатської області від 26.04.2006р.

у справі           № 7/99-2006

за позовом           Закарпатського міжобласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Ужгород», м. Ужгород

до відповідача          ДПІ у м. Ужгороді, м. Ужгород

про           скасування податкових повідомлень-рішень

за участю представників:

від позивача           –Греца Я.В. - представник;

від відповідача           –не з’явився;

Представникам сторін, права і обов’язки, передбачені ст. ст. 49, 51, 59 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), роз’яснено.

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 26.04.2006 року у даній справі, суддя Швед С.Б., позов задоволено частково, скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Ужгороді про застосування штрафних санкцій до Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Ужгород», м. Ужгород: від 16.08.2005 року № /0/2016/15-3/31315735/17518 про застосування штрафних санкції на суму 35021,80 грн. - у частині суми 31827,16 гри., від 17.10.2005 року № /1/2609/1500/31215735/22018 про застосування штрафних санкцій па суму 12693,59 грн. - в частині 8802,90 грн.; в іншій частині застосованих штрафних санкцій зазначені вище рішення залишено в силі, а в позові - відмовлено; від 17.10.2005 року № /1/2611/1500/31315735/22020 про застосування штрафних санкцій на суму 369,66 грн. —повністю; податкове повідомлення від 17.10.2005 року № /1/2608/1500/31315735/22017 про застосування штрафних санкцій на суму 942,64 грн. залишено в силі, а у позові у цій частині підмовлено, провадження у справі в частині скасування податкових повідомлень-рішень від 16.08.2005 року № /0 2017/15-3/31315735/17519, № /0 2018/15-3/31315735/17520 від 17.10.2005 року № /1/2610/1500/31315735/22019, від 28.12.2005 року № /2/96/15-0/31 315735/839, № /2/95/1 5-0/31315735/838, № /2/97/15-0/31315735/840, № /2/98/15-0/31315735/841 та від 06.03.2006 р.№ /3/952/15-0/31315735/5861, № /3/953/15-0/31315735/5862, /3/954/15-0/31315735/5863 та № /3/955/15-0/3 1 3 15735/5864 - закрито.

Постанова  Господарського суду Закарпатської області мотивована тим зокрема, що метод нарахування штрафних санкцій, застосований органом державної податкової служби, на суму, яка не підлягає сплаті,  не відповідає принципу верховенства права –дотриманню справедливості при притягненні до юридичної відповідальності.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем у справі - ДПІ у м. Ужгороді подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати постанову Господарського суду Закарпатської області від 26.04.2006 року  у справі № 7/99-2006 в частині задоволення позову та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу та доповненні до заперечення на апеляційну скаргу позивач у справі просить апеляційну скаргу ДПІ у м. Ужгороді залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Закарпатської області від 26.04.2006р. у справі № 7/99-2006 залишити без змін. Вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення прийняте з дотриманням  норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заслухавши пояснення учасників судового процесу у судовому засіданні, суд встановив наступне.

ДПІ у м. Ужгороді проведено перевірку дотримання податкового законодавства ЗОКП „Міжнародний аеропорт „Ужгород", про що складено акт від 11.08.2005 року за № 81/15-3. Вказаним актом перевірки зафіксовано факти порушень позивачем граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов'язань по земельному податку за період 2002-2004 рр., у зв'язку з чим за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями до відповідача застосовано штрафні санкції відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами»

Відповідно до п.п.15.1.1 п. 15.1 ст.15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами" за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що розрахунок земельного податку за 2002 рік подано до ДПІ у м. Ужгороді 31.01.2002 року. Судом прийнято до уваги, що закон пов»язує початок перебігу строку, протягом якого контролюючий орган має право визначити відповідні податкові зобов'язання, саме з граничним строком подання податкової декларації, а не з визначеними законом строками сплати сум податкових зобов'язань, тому протилежні доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, судом відхилено.

Як вбачається з розрахунку штрафних санкцій /додаток № 1 до акту перевірки від 11.08.2005 року/, відповідачем застосовано штрафні санкції в сумі 10561.59 грн. після закінчення встановленого п.п.15.1.1 п.15.1 ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами»строку.

Також у ході судового розгляду встановлено, що при визначенні розміру штрафних санкцій відповідачем не було враховано, що податкові зобов'язання за квітень 2003 року в сумі 43724 грн., були зменшені позивачем самостійно у встановленому законом порядку, шляхом подання уточнюючого розрахунку за відповідний період. При цьому відповідачем не спростовується правомірність такого коригування, отже, помилково визначені суми податкових зобов'язань не підлягали сплаті до бюджету в граничні строки сплати.

Суд виходить з того, що штрафні санкції за порушення граничних строків сплати податкових платежів можуть застосовуватися відносно тих зобов'язань, що дійсно підлягають сплаті до бюджету. В свою чергу, помилково нарахована сума податкового зобов'язання сплаті до бюджету не підлягає і таке помилкове нарахування не може тягнути за собою застосування юридичної відповідальності до платника податку за несвоєчасну сплату такого зобов'язання.

Норма п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачає відповідальність за несплату у встановлені граничні строки узгоджених сум податкових зобов'язань. Розмір штрафних санкцій, відповідно до вказаної правової норми, визначається з виходячи із несвоєчасно погашеної суми податкового боргу.

Отже, оскільки помилково нарахована сума 43724 грн. була відкоригована уточнюючим розрахунком, вона до бюджету не сплачувалася, тому відсутня об'єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Також судом встановлено, що при визначенні розміру штрафних санкцій відповідачем не враховано рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2002 року у справі № 2/240, яким визнано недійсним рішення ДПІ у м. Ужгороді від  23.03.2002 року, тому сплачені позивачем суми земельного податку не могли зараховуватись в рахунок погашення неправомірно визначених сум податкових зобов'язань за податковим повідомленням-рішенням, яке визнано недійсним у судовому порядку.

Таким чином, обставини свідчать про помилкове визначення відповідачем розміру штрафних санкцій за оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності  покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак в даному випадку відповідач не довів правильності оспорених рішень у всій частині застосованих ним штрафних санкцій. Натомість, як випливає з матеріалів справи, зокрема з даних картки особового рахунку платника податку, контррозрахунку позивача, документально підтверджується порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов'язань по земельному податку в частині, що стосується застосування штрафних санкцій в сумі 24112.7 грн., однак, враховуючи закінчення на момент прийняття оспорених податкових повідомлень-рішень встановлених ст.15 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" строків визначення штрафних санкцій по податковій декларації (розрахунку) за 2002 рік в сумі 10561,59 грн., правомірним є застосування штрафних санкцій в сумі 13551,1 грн.

Разом з тим суд погоджується з доводами відповідача щодо помилкового застосування судом першої інстанції норми ст. 250 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим  суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з абз.1 преамбули Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір па обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами.

Як передбачено п. 1.2) ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до п.1.5 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Враховуючи положення ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань, платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме пп15.1.1 п. 15.1 - податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня. наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

За таких обставин, зважаючи, що норми Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»встановлюють строк для визначення податковим органом податкових зобов'язань, застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми даного спеціального закону.

Таким чином, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що постанову Господарського суду Закарпатської області слід скасувати частково.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 86, 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд  ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Ужгороді задоволити частково.

2.          Постанову Господарського суду Закарпатської області від 26.04.2006року по справі № 7/99-2006 змінити скасувати частково.

3.          Скасувати податкове повідомлення-рішення  ДПІ у м. Ужгороді про застосування штрафних санкцій до ЗОКП "Міжнародний аеропорт "Ужгород", м. Ужгород від 16.08.2005року № /02016/15-3/31315735/17518 про застосування штрафних санкцій на суму 35021,80 грн. - у частині суми 26304,036 грн.

4.          У решті постанову Господарського суду Закарпатської області від 26.04.206 року у справі 7/99-2006 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили і може бути оскаржена в порядку  і строки, визначені ст. ст. 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України

Дана постанова  складена в  повному обсязі 19.10.2007р.

Головуючий-суддя                                                              Процик Т.С.

суддя                                                                     Галушко Н.А.

суддя                                                                     Юрченко Я.О.