ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста  КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2007 р.
Справа № 46/7-А

За позовом
Роменської міжрайонної державної податкової інспекції

До
Відкритого акціонерного товариства “Державний ощадний банк України”

Про
стягнення 2 454,46 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Секретар судового засідання Бушеленко О.В.

Представники:

від позивача
Кучма О.С.  —представник за довіреністю від 10.01.2007 р. № 94/10/10-001

від відповідача
Оласюк Н.О. —представник за довіреністю від 27.02.2006 р. № Д-25, Сухомлин А.О. — представник за довіреністю від 03.11.2006 р. № 19-09/93

05.02.2007 р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Роменська міжрайонна державна податкова інспекція (далі - позивач) звернулась до суду з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” (далі - відповідач) податкового боргу в сумі 2 454,46 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2007 р. відкрито провадження у адміністративній справі № 46/7-А відповідно до правил Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи призначено на 05.02.2007 р.

Під час проведення судового розгляду справи представник позивача позов підтримав,  в обґрунтування позову посилається на наявність у відповідача непогашеного податкового боргу, що виник  у 2001 році   у сумі 2454,46 грн. відповідно до податкового  рішення №  32/22-007/02764997 від 23.05.2001 року, оскільки кошти, перераховані через АКБ «Україна»до бюджету не надійшли. Позивач вважає, що хоча  платник податків звільняється від відповідальності  за несвоєчасне або неповне перерахування коштів до бюджету у зв’язку з виною банку, однак  такий платник податку не звільняється від сплати  основного податкового зобов’язання, якщо  кошти до бюджету не надійшли.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та вказав, що  своєчасно та у встановлені законом строки сплатив нараховане йому податкове зобов'язання згідно рішення № 32/22-007/02764997 від 23.05.2001 року, але з вини МДПІ (невірно вказаний розрахунковий рахунок) та АК АПБ «України»кошти не потрапили за цільовим призначенням, що підтверджується постановою господарського суду Сумської області від 08.12.2005 року по справі № АС 2/81-05, яка набрала законної сили. Крім того,  позивачем пропущено  встановлений ст.15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами" строк давності для стягнення  податкового боргу, що виник у 2001 році.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши надані представниками сторін оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення податкової заборгованості в сумі  2454,46 грн.,  відповідно до податкового  рішення №  32/22-007/02764997 від 23.05.2001 року.

Як встановлено судом, спірна заборгованість відповідача виникла внаслідок проведення Недригайлівською міжрайонною державною податковою інспекцією (правонаступник - Роменська МДПІ) комплексної документальної перевірки фінансово-господарської діяльності філії Недригайлівського відділення № 3235 ЗАТ „Ощадбанк" з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.1998 року по 01.01.2001 року, згідно якої було прийнято рішення від 23.05.2001 року № 52/22-007/02764997 про донарахування податку на прибуток у сумі 3690,00 грн., пені у сумі 1780,30 грн. та штрафних санкцій у сумі 1037,00 грн. (усього на суму 6507,00 грн.).

У зв'язку з тим, що станом на 01.01.2001 року за філією - Недригайлівським відділенням № 3235 ЗАТ „Ощадбанк" обліковувалася переплата з податку на прибуток у сумі 1476,92 грн., то до перерахування податку на прибуток підлягала різниця у сумі 5030,38 грн.

Відповідачем  нараховане податкове зобов'язання згідно рішення № 32/22-007/02764997 від 23.05.2001 року,  було перераховане  до бюджету через  АК АПБ «Україна», однак  у зв’язку з ліквідацією  банку кошти до бюджету не надійшли.

Відповідно до п.п.16.5.1. пункту 16.5. Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами"  платник податків звільняється від  відповідальності  за несвоєчасне або неповне  зарахування платежу  до бюджету, включаючи нараховану пеню та штрафні санкції, якщо таке   якщо таке несвоєчасне або неповне зарахування сталося з вини банку.

Позивач враховує, що відповідачем  були  перераховані спірні суми податкових зобов’язань, однак вважає, що  п.п. 16.5.1 ст. 16   Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами"  не звільняє платника податків  від обов’язку сплатити  суму  узгодженого податкового  зобов’язання.

Підпунктом 5.3.1. пункту 5.3. статті 5 Закону України  № 2181-ІІІ передбачено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у  поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за  останнім днем  відповідного граничного строку. У разі   коли   відповідно   до   закону  контролюючий  орган самостійно визначає податкове зобов'язання  платника  податків  за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки,  визначені у законі з відповідного податку, а  за  їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання  податкового  повідомлення про таке нарахування.  Коли ж  податкове зобов'язання визначено контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. “а”,“в” п.п. 4.2.2. п. 4.2 ст. 4, платник податків зобов’язаний погасити  нараховану суму податкового зобов`язання протягом десяти календарних днів від дня  отримання  податкового повідомлення.

У разі, коли платник податків, як це передбачено підпунктом 6.2.1. пункту 6.2. ст. 6 Закону України № 2181-ІІІ не сплачує узгоджену суму податкового  зобов'язання  в установлені строки,  податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Так,  позивачем у відповідності до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог, затвердженого наказом ДПА України № 266 від 03.07.2001р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.07.2001р. на адресу відповідача надіслано дві податкові вимоги № 1/94 від 25.11.2001 року та № 2/180 від 26.12.2001 року.

Статтею 5 Закону України № 2181-ІІІ встановлено, що узгоджена сума податкового зобов’язання, не сплачена платником податків у строки,  визначені цією  статтею,  визнається сумою податкового боргу платника податків (підпункт 5.4.1.).

Згідно підпункту 7.2.1. пункту 7.2. ст. 7 Закону України № 2181-ІІІ джерелами   погашення   податкового   боргу   платника податків   за   рішенням   органу  стягнення,  які  є  виконавчими документами, є  будь-які  активи  платника  податків  (його  філій, відділень,   інших   відокремлених   підрозділів)   з  урахуванням обмежень,   визначених  цим  Законом,  а  також  іншими  законами.

Як передбачено п. 1.7. ст. 1 Закону України № 2181-ІІІ активи   платника   податків  - це  кошти,  матеріальні  та нематеріальні цінності,  що належать юридичній або фізичній  особі за правом власності або повного господарського відання.

Відповідно до підпункту 3.1.1. пункту 3.1. ст. 3 Закону України № 2181-ІІІ активи  платника  податків   можуть   бути   примусово стягнені  в  рахунок  погашення його податкового боргу виключно за рішенням  суду.

Згідно з п. 11 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990  № 509-XII, державні податкові інспекції в районах,  містах без районного поділу,   районах  у  містах,  міжрайонні  та  об`єднані  державні податкові інспекції подають   до  судів  позови  до  підприємств,  установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход  держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках  -  коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також  про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна.

Враховуючи встановлені судом обставини, позивач звернувся до суду з позовом про  стягнення з відповідача податкової заборгованості в сумі  2454,46 грн.,  узгодженої відповідно до податкового рішення №  32/22-007/02764997 від 23.05.2001 року на яку  виставлялись дві податкові вимоги № 1/94 від 25.11.2001 року та № 2/180 від 26.12.2001 року.

Крім того, позивач не заперечує факту сплати відповідачем  через  АК АПБ "Україна" за  платіжними дорученнями № 298 від 08.06.2001 року, № 299 від 08.06.2001 року, № 300 від 08.06.2001 року  спірної суми  податкового боргу, яка, однак, до бюджету не була перерахована.

Оскільки, відповідач заперечує проти позову, судом були досліджені викладені в запереченнях відповідача обставини.

Щодо посилань відповідача на сили постанову господарського суду Сумської області від 08.12.2005 року по справі № АС 2/81-05 між тими ж сторонами, якою було скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 15.09.2004 року на суму 4453,81 грн. та встановлено, що ВАТ „Ощадбанк" своєчасно та у встановлені законом строки сплатив нараховане йому податкове зобов'язання згідно рішення № 32/22-007/02764997 від 23.05.2001 року (додається), суд зазначає, що  відповідні обставини не заперечуються в матеріалах справи, що розглядається.

Також суд вважає, що  п.п. 16.5.1 ст. 16   Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами"  не звільняє платника податків  від обов’язку сплатити  суму  узгодженого податкового  зобов’язання.

Однак, судом були досліджені посилання відповідача на пропущення позивачем строків стягнення узгодженого податкового зобов’язання та встановлено, що, відповідно до ст.15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податку не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у раз коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в судовому порядку.

Підпунктом 15.2  зазначеної статті   встановлені граничні строки  стягнення податкового боргу, зокрема,  у разі, коли податкове зобов’язання було нараховане  податковим органом  до закінчення строку давності , визначеного  у п. 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв’язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов’язання, може бути стягнутий  протягом наступних 1095  календарних днів від дня  узгодженого  податкового зобов’язання.

Враховуючи, що спірне податкове зобов’язання було  узгоджене відповідно до податкового  рішення №  32/22-007/02764997 від 23.05.2001 року,  на суму  якого  виставлялись   дві податкові вимоги № 1/94 від 25.11.2001 року та № 2/180 від 26.12.2001 року про  погашення податкового боргу, граничний строк  стягнення податкового боргу  у справі № 46/7-А  на день звернення до суду  та  розгляду спору закінчився.

Щодо посилань  позивача на зупинення  в 2006 році  згідно із Законом  України  «Про державний  бюджет України на 2006 рік»  п.п. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами"  щодо списання податкового боргу, стосовно якого минув строк позовної давності, суд зазначає, що  відповідна норма регулює самостійне списання позивачем безнадійного податкового боргу, що не стосується стягнення  заборгованості  в судовому порядку.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні  вимоги не підлягають задоволенню у зв’язку зі спливом  встановленого п.п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами" граничного строку  стягнення податкового боргу.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона  повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва  до Відкритого акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” про стягнення податкового боргу у сумі 2454,46 грн.  задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 158, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Прикінцевими та перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                            С.В. Шабунін

Дата виготовлення у повному обсязі: 21.03.2007 р.

ПОСТАНОВА

05.02.07                                                      м. Київ                                     46/7-А

За позовом

До

Третя особа

Предмет адміністративного позову

Суддя Шабунін С.В.

Секретар судового засідання