ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2007 р.
Справа  № 15/242-07-6188

Господарський суд Одеської області у складі:

судді                                               Петрова В.С.

При секретарі                                Стойковій М.Д.

За участю представників сторін

від позивача –        Єфремов В.Ю., Єфремова Л.П.,

від відповідача –    Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про зобов’язання виконати певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про визнання незаконною бездіяльності Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, визнання недійсною незалежної оцінки по договору № 135 від 30.03.2007 р. та зобов’язання Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради відновити положення, яке існувало до порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, тобто призначити незалежну оцінку нежилого приміщення станом на 10.04.2006 р. згідно достовірної інформації про договори купівлі-продажу, які знаходяться у Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, відповідно до Методики оцінки вартості майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 р. № 1981. В обґрунтування позову позивач послався на наступне.

22.12.2005 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” за договором купівлі-продажу № 113 придбало приміщення № 503 по вул. Канатної, 101б, площею 230,2 кв.м і підвалу площею 315,4 кв.м за ціною 1 004 019,60 грн.

10.03.2006 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” звернулось  до  Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради із заявою (вх. № 01-14/3033 від 10.03.2006 р.) про проведення експертної оцінки другого приміщення площею 183,7 кв.м для приватизації згідно рішення Одеської міської ради № 3822-ІV від 21.04.2005 р. При цьому позивач зазначає, що відповідачем затягувався процес приватизації (підготовка до продажу) другого приміщення № 504 площею 183,7 кв.м, чим самим порушив приписи Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” щодо строку підготовки об'єкта малої приватизації до продажу, який  не повинен перевищувати двох місяців з дня прийняття рішення про включення його до відповідного переліку об'єктів, що підлягають приватизації (ч. 2 ст. 8 Закону).

Також позивач зазначає, що Представництвом по управлінню комунальною власністю порушено рішення Одеської міської ради № 946-ХІІІ від 28.04.2000 р. „Про механізм відчуження об’єктів комунальної власності”, в якому зазначено, що Положення про механізм відчуження об’єктів комунальної власності розроблено з метою упорядкування процесу відчуження об’єктів комунальної власності територіальної громади міста Одеси для отримання найбільшої користі від реалізації комунальної власності, прискорення процесу продажу, застосування більш гнучкої системи оплати за об’єкти продажу.

Так, позивач вказує, що договір на проведення незалежної оцінки нежилих приміщень першого поверху площею 183,7 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101Б, був укладений між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, ТОВ „Регіональне агентство з розвитку економіки” та ТОВ „Меркурій-П” лише 30.03.2007 р., тобто через 380 днів з моменту подачі позивачем заяви від 10.03.2006 р. про проведення експертної оцінки вказаного приміщення. При цьому у зазначеному договорі вказано, що оцінка буде проводитися станом на 31.03.2007 р.

Таким чином, на думку позивача, внаслідок проведення незалежної оцінки пізніше строку, встановленого Законом України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, згідно якого незалежна оцінка мала бути проведена не пізніше 10.04.2006 р., позивачу завдано шкоду на суму 570 290 грн. (1 126 900 грн. - 556 610 грн., де 1 126 900 грн. –вартість нежилого приміщення площею 183,7 кв.м згідно незалежної оцінки від 30.03.2007 р. без ПДВ, а 556 610 грн. –вартість того ж приміщення у разі проведення оцінки відповідно до поданої заяви від 10.03.2006 р.).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.07.2007 р. порушено провадження у справі № 15/242-07-6188 та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.09.2007 р. у справі № 15/242-07-6188 припинено провадження в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання бездіяльності незаконною та незалежної оцінки по договору недійсною на підставі п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу.

Відповідач позовні вимоги не визнає з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 5-7 т. 2), посилаючись при цьому на те, що наведені позивачем у позовній заяві доводи  не відповідають дійсним обставинам і суперечать вимогам чинного законодавства України, та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Крім того, клопотання відповідача про припинення провадження у справі з тих підстав, що даний спір відноситься до адміністративної юрисдикції, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За визначенням термінів, що дається у ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України:

справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює власні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої);

суб'єкт владних повноважень –орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1).

Таким чином, у контексті зазначених положень ст. 3 цього Кодексу справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. У тому ж випадку, коли суб'єкт, у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, не здійснюють у спірних правовідносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, з яким виник спір, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції та не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Виходячи з вищезазначеного, господарський суд вважає, що дана справа не відповідає наведеному вище нормативному визначенню адміністративної справи.

Так, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з викупом позивачем певного майна, а отже даний спір є майновим, та таким, що зачіпає права та інтереси позивача як господарюючого суб'єкта. При цьому такі майнові відносини сторін у даній справі не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контрольних функцій однією стороною стосовно іншої сторони.

З урахуванням наведеного, на думку суду, за суб'єктним складом сторін та суттю спору дана справа підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України, оскільки предметом спору у даному випадку є певне визначене майно, а учасниками судового процесу є дві юридичні особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Рішенням Одеської міської ради від 26.09.2003 р. № 1661-XXIV „Про приватизацію та відчуження об’єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси у 2003 році”  приміщення першого поверху площею 230,4 кв.м та підвалу площею 102,7 кв.м, а також  приміщення першого поверху площею 426,1 кв.м та підвалу площею 315,4 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101-Б, були включено до переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації способом викуп орендарем, власником раніше викупленого майна.

Рішенням Одеської міської ради № 3822-ІV від 21.04.2005 року „Про перелік об’єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації й відчуженню у 2005 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради” вищезазначене рішення міськради від 26.09.2003 р. № 1661-XXIV було доповнено спосіб та умови продажу спірного приміщення 1-го поверху площею 426,1 кв.м та підвалу площею 315,4 кв.м по вул. Канатна, 101-Б, словами „викуп об'єкта частинами”.

На підставі вищевикладених рішень Одеської міської ради 22.12.2005 р. між територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради, від імені якої діяло Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, та    Товариством з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” був укладений договір купівлі-продажу № 113 нежилих приміщень шляхом викупу, згідно якого ТОВ „Меркурій-П” придбало нежиле приміщення № 503 по вул. Канатної, 101б, площею 230,4 кв.м і нежиле приміщення підвалу № 502 площею 315,4 кв.м по ціні 1 004 019,60 грн.

Як з’ясовано судом, 10.03.2006 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” звернулось до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради із заявою (вх. № 01-14/3033 від 10.03.2006 р.) про проведення експертної оцінки другого приміщення площею 183,7 кв.м, розташованого за адресою:  м. Одеса, вул. Канатна, 101-Б, для приватизації згідно рішення Одеської міської ради № 3822-ІV від 21.04.2005 р.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” звернулось до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради із заявою від 10.03.2006 р. (вх. реєстрац. № 952-р/КК від 12.09.2006 р.) про приватизацію індивідуально-визначеного майна у вигляді: приміщення 1-го поверху № 504, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101-Б (а.с. 11 т. 2).

Між тим 30.03.2007 р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, ТОВ „Регіональне агентство з розвитку економіки” та ТОВ „Меркурій-П” був укладений договір на проведення незалежної оцінки нежилих приміщень першого поверху площею 183,7 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101-Б, згідно умов якого оцінка майна мала бути проведена станом на 31.03.2007 р. Так, вказаний договір був укладений лише через рік з моменту подачі позивачем заяви від 10.03.2006 р. про проведення експертної оцінки вказаного приміщення

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, відповідач затягував процес приватизації та уклав договір на проведення незалежної оцінки комунального майна лише станом на 31.03.2007 року.

Відповідач проти вказаних доводів позивача заперечує та посилається на наступне. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” покупець повинен подати заяву на приватизацію встановленої форми, яку визначає орган приватизації. Так, пакет документів на приватизацію об'єкта був надісланий позивачем на адресу Представництва 12 вересня 2006 року. Заява встановленої форми була подана позивачем та зареєстрована Представництвом 25 січня 2007 року, про що був прийнятий наказ начальника Представництва від 25.01.2007 року № 27. Також наказом начальника від 25.01.2007 року № 28 було прийнято рішення про приватизацію приміщення по вул. Канатна, 101-Б. Тому, на думку відповідача, датою початку роботи з приватизації спірного об'єкта є 25 січня 2007 року, а не 10 березня 2006 року, як зазначає позивач.

Однак, на думку суду, вказані заперечення відповідача є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, спірний об’єкт вже був включений до переліку об’єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації й відчуженню, згідно рішення Одеської міської ради від 26.09.2003 р. № 1661-XXIV.

Ч. 1 ст. 8 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” визначено, що з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства здійснюється його підготовка до приватизації. Підготовка об'єкта малої приватизації до продажу здійснюється органами приватизації, які:

- визначають ціну продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, або початкову вартість продажу об'єкта на аукціоні, за конкурсом;

- готують та публікують інформацію про об'єкти малої приватизації у відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації;

- проводять у разі необхідності реорганізацію або ліквідацію державного підприємства;

- замовляють у разі потреби проведення екологічного аудиту.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” строк підготовки об'єкта малої приватизації до продажу не повинен перевищувати двох місяців з дня прийняття рішення про включення його до відповідного переліку об'єктів, що підлягають приватизації.

Оскільки рішення міської ради, згідно якого спірний об’єкт був включений до переліку об’єктів, які підлягають приватизації та відчуженню, передбачало викуп приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101-Б частинами, відповідно відповідач мав здійснити передбачені чинним законодавством необхідні заходи щодо підготовки спірного об’єкту за № 504 до продажу з моменту звернення позивача до відповідача з відповідними заявами, зокрема відповідач мав спочатку здійснити заходи щодо визначення ціни спірного об’єкту станом на дату, що не перевищує двомісячний строк з моменту звернення позивача до відповідача з відповідною заявою, а саме: 10.03.2006 р.

При цьому слід зазначити, що матеріалами справи повністю спростовуються ствердження відповідача щодо подання позивачем заяви про приватизацію спірного об’єкта 25.01.2007 р. Так, прийняття відповідачем наказів від 25.01.2007 р. № 27 „Про реєстрацію заяви на приватизацію індивідуально визначеного майна у вигляді приміщення 1-го поверху № 504, розташованого за адресою: вул. Канатна, 101-Б, способом викуп” та № 28 „Про прийняття рішення про приватизацію індивідуально визначеного майна у вигляді приміщення 1-го поверху № 504, розташованого за адресою: вул. Канатна, 101-Б, способом викуп” не є доказом того, що позивач звернувся до відповідача із заявою про приватизацію саме 25.01.2007 р. До того ж підтвердженням того, що позивач звернувся до відповідача із заявою про приватизацію спірного об’єкту саме у березні 2006 року, є наявні в матеріалах справах (а.с. 35-38 т. 2) копії запитів Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради щодо спірного об’єкту від 23.05.2006 р. № 01-13/6422, від 23.05.2006 р. № 01-13/6425, від 08.09.2006 р. № 01-13/10884 та копія листа Представництва від 28.04.2006 р. № 01-13/5104 на адресу позивача.

Крім того, відповідач, заперечуючи проти позову, в засіданні суду послався на те, що позивачем не були надані всі передбачені законом документи, необхідні для приватизації спірного об’єкту. Однак, судом такі посилання відповідача до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та непідтвердженими.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про недотримання відповідачем вимог законодавства щодо строку підготовки спірного об’єкта приватизації до продажу. До того ж суд погоджується з доводами позивача про порушення його прав як покупця об’єкту у зв'язку з непризначенням відповідачем у відповідні строки експертної оцінки індивідуально-визначеного майна у вигляді: приміщення 1-го поверху № 504, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101-Б, оскільки дійсно внаслідок подорожчання ціни на вказаний об’єкт за рік позивач згідно наявної в матеріалах справи експертної оцінки станом на 31.03.2007 р. має придбати вказаний об’єкт на ціною, значно більшою ніж та, яка складала на момент звернення позивача до відповідача із заявою про приватизацію вказаного об’єкту нерухомості. При цьому слід зазначити, що позивачем помилково визначено у позовній заяві дату проведення експертної оцінки вказаного майна станом на 10.04.2006 р., оскільки з урахуванням законодавчо встановленого двомісячного  терміну на підготовку об’єкта приватизації до продажу незалежна оцінка щодо спірного майна мала бути проведена не пізніше 10.05.2006 р. (кінцева дата двомісячного строку з моменту подання позивачем заяви про приватизацію 10.03.2006 р.)

Також суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що він не є належним відповідачем у справі з тих підстав, що Представництво є виконавчим органом  місцевого самоврядування, який уповноважений Одеською міською радою виконувати місцеві програми приватизації та відчуження, а незалежну оцінку можуть проводити лише спеціально уповноважені особи – оцінювачами, які мають відповідну ліцензію на проведення даного виду діяльності.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 12 України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні” ціна продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, визначається шляхом проведення незалежної оцінки.

Згідно ст. 3 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні” незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності –суб'єктом господарювання. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (ст. 12 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні”).

Ст. 7 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні” визначено, що проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема: приватизації та іншого відчуження у випадках, встановлених законом, оренди, обміну, страхування державного майна, майна, що є у комунальній власності, а також повернення цього майна на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Також ч. 2 ст. 9 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” визначено, що ціна продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, та початкова вартість продажу об'єкта малої приватизації на аукціоні або за конкурсом визначаються відповідно до методики, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 р. № 1891 була затверджена Методика оцінки майна, згідно якої незалежна оцінка майна проводиться відповідно до вимог національних стандартів з урахуванням положень цієї Методики та міжнародних стандартів оцінки.

Пунктом 2 Методики оцінки майна визначено поняття окремого індивідуально визначеного  майна, яким виступають об'єкти у матеріальній формі (інвентарні об'єкти або групи інвентарних об'єктів та інше окреме майно), що приватизуються відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)";

Відповідно до п. 9 зазначеної Методики щодо об'єктів у матеріальній формі, об'єктів у нематеріальній формі, часток (паїв, акцій), які належать підприємству (господарському товариству) з державною часткою (часткою комунального майна) у статутному фонді, та цілісних майнових комплексів, що відчужуються або передаються в заставу відповідно до законодавства, підготовчий етап передбачає:

1) відбір суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання та укладення з ним договору на проведення оцінки майна;

2) надання замовником оцінки вихідних даних, необхідних для проведення оцінки суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до умов договору з ним.

Пунктом 16 вказаної Методики визначено, що укладення договору на проведення оцінки майна здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". При цьому державні органи приватизації виступають замовниками оцінки майна, яка проводиться для цілей приватизації (корпоратизації), у тому числі для створення холдингових і державних акціонерних компаній, а також у випадках повернення об'єктів приватизації у державну власність. Державні органи приватизації можуть виступати замовниками оцінки майна, яка проводиться у разі внесення державного майна до статутних фондів господарських товариств. В інших випадках замовниками оцінки майна виступають особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють проведення оцінки майна за дорученням зазначених осіб.

Згідно ст. 10 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні” оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності – суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні” договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім. Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб.

Отже, виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства, відповідач виступає замовником оцінки індивідуально-визначеного майна у вигляді приміщення 1-го поверху № 504, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101-Б. За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” про зобов’язання призначити незалежну оцінку вказаного майна стосуються саме Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” про зобов’язання Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради відновити положення, яке існувало до порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, тобто призначити незалежну оцінку нежилого приміщення станом на 10.05.2006 р. згідно достовірної інформації про договори купівлі-продажу, які знаходяться у Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, відповідно до Методики оцінки вартості майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 р. № 1981, цілком обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, у зв’язку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про зобов’язання виконати певні дії задовольнити.

2.          Зобов’язати Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1) відновити положення, яке існувало до порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, тобто призначити незалежну оцінку нежилого приміщення станом на 10.05.2006 р. згідно достовірної інформації про договори купівлі-продажу, які знаходяться у Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, відповідно до Методики оцінки вартості майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 р. № 1981.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня  його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Підписано 01.10.2007 р.

Суддя                                                                                       Петров В.С.