СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

14 листопада 2007 року
Справа № 2-8/8211-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Маслової З.Д.,

Ткаченка М.І.,

секретар судового засідання                                        Суровикіна М.С.

за участю представників сторін:

позивача:  Терент'єва Н.П., довіреність б/н   від 20.06.2007,

відповідачів: не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Еллада Плюс" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Чумаченко С.А.) від 10.09.2007 по справі № 2-8/8211-2007А

за позовом           Приватного підприємства "Еллада Плюс" (вул. Луговська, 74, с.Лугове, Ленінський р-н, 98206)

до           Комунального підприємства "Ленінське бюро реєстрації і технічної інвентаризації" (вул. Пушкіна, 28а, смт.Леніне, 98200)

Мисовської сільської ради (вул. Анджієвського, 37, с.Мисове, Ленінський р-н, 98210)

про спонукання зареєструвати право власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Еллада Плюс” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідачів про зобов’язання зареєструвати право власності на базу відпочинку „Рига” та видати свідоцтво про право власності.

В подальшому позивач надав уточнення до позовних вимог, згідно з якими просить визнати за Приватним підприємством „Еллада Плюс” право власності на базу відпочинку „Рига” та зобов’язати Комунальне підприємство "Ленінське бюро реєстрації і технічної інвентаризації" зареєструвати за позивачем право власності на базу відпочинку „Рига”.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.09.2007 (суддя Чумаченко С.А.) у справі № 2-8/8211-2007А в задоволенні позову відмовлено.

Постанова обґрунтована тим, що позивачем не надано доказів  оспорювання права власності позивача на базу відпочинку „Рига”, а також позивач просить визнати право власності на площі майна, що не відповідають акту державної приймальної комісії про прийом в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів, що в свою чергу є підставою для відмови у визнанні за позивачем права власності на спірне майно.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати.

На думку сторони, судом невірно досліджені та оцінені надані докази та не враховано, що позивач просить зареєструвати право власності на знову побудовані об’єкти, які не вказані у свідоцтві про право власності від 04.01.2006.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання представники відповідачів не з’явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Судова колегія розглядає справу за відсутністю відповідачів, оскільки відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до вимог статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

Відповідно до статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначена компетенція адміністративних судів, до якої віднесені спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно з пунктом 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство „Еллада Плюс” звернулось з позовом про зобов’язання Комунального підприємства „Ленінське бюро технічної інвентаризації” виконати певні дії: зареєструвати право власності на певне майно. В подальшому позивач змінив позовні вимоги, просив визнати за ним право власності на базу відпочинку „Рига” та зареєструвати право власності.

Справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Так, відповідачами у даній позовній заяві дійсно зазначені суб'єкти владних повноважень, але даний спір не носить публічно-правового характеру, а має індивідуальний характер, що в свою чергу виключає розгляд дійсної справи в порядку адміністративного судочинства.

У даному конкретному випадку спір існує про встановлення права власності.

Отже, спірні правовідносини повинні бути розглянутими за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічну позицію щодо неможливості розгляду спорів про право в порядку   адміністративного   судочинства,   виклав   Верховний   суд   України   в постанові від 27.03.2007 у справі № 21-1074-06.

Відповідно до пункту 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати  в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду  першої інстанції  скасовується  в апеляційному порядку  і позовна заява  залишається без розгляду  або провадження у справі  закривається з підстав,  встановлених відповідно  статтями  155 і 157 цього Кодексу.

На підставі такого, судова колегія частково задовольняє  апеляційну скаргу, скасовує постанову суду першої інстанції від  10.09.2007 у зв’язку з порушенням норм процесуального права та закриває провадження у справі.

Судова колегія роз’яснює сторонам право на звернення до суду за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 4), 203 (пункт 1), 205 (пункт 4 частини 1), 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Еллада Плюс" задовольнити частково.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від  10.09.2007 у справі № 2-8/8211-2007А скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.А. Лисенко

Судді                                                                      З.Д. Маслова

М.І. Ткаченко