ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"10" жовтня 2007 р.
справа № 20-11/332-2/312

За позовом
Військового прокурору Севастопольського гарнізону
(99011 м. Севастополь, вул. Суворова, 27)
в інтересах держави

в особі
Міністерства оборони України
(03168 м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6)

до відповідача
Севастопольської квартирно –експлуатаційної частини морської,
(99040 м. Севастополь, вул. Хрустальова, 60)
Товариства з обмеженою відповідальністю “Яхт –клуб “Мрія”
(7300 м. Херсон, вул. Патона, 4)

про
визнання додаткового договору недійсним

Суддя  Шевчук Н.Г.

Представники сторін:

прокурор –Пархоменко Д.П., посвідчення № 229 від 24.11.2004;

позивача – не з’явився;

відповідачів:

Севастопольська КЕЧ морська –Кравець О.М.. довіреність б/н від 09.10.2007;

ТОВ "Яхт-клуб "Мрія"- Козачук М.О., довіреність б/н від 06.08.2007.

СУТЬ СПОРУ:

Військовий прокурор Севастопольського гарнізону звернувся до господарського суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Севастопольської квартирно–експлуатаційної частини морської, товариства з обмеженою відповідальністю “Яхт –клуб “Мрія” про  визнання додаткового договору недійсним.

Позовні вимоги мотивовані  тим, що додаткова угода до договору оренди укладена особами, які не є сторонами основного договору, що суперечить  вимогам статті 651 Цивільного кодексу України, що, в свою чергу, відповідно до норми частини 1 статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання цього правочину недійсним.

Відповідачі проти позову заперечують, оскільки вважають, що особи, які уклали додатковий договір діяли  в межах наявних у них повноважень, а тому цей додатковий договір відповідає вимогам законодавства, діючого  на момент його  укладення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення прокурора та представників відповідача суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину  стороною (сторонами) вимог, які встановлені  частинами першою –третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 203 Цивільного кодексу України такими загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема є:

- зміст правочину  не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також  моральним засадам суспільства;

-  особа, яка вчиняє правочин,  повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

-  волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

-  правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.Міністерством оборони України (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю “Інтеравтотурист” (орендар) 05.04.2002 укладений договір оренди  №86/2002/ГолловКЕУ нерухомого майна, розташованого у військовому містечку 3Б-1 Севастопольського гарнізону за адресою: м.Севастополь, Балаклава, вул..Мраморна (арк. с. 8-13).

Предметом цього договору оренди є нерухоме військове майно –будівля котельні (№74 за генпланом) загальною площею 345,4 кв.м та причалу №248 довжиною причального фронту 191 погонний метр, розташоване за адресою: м.Севастополь. Балаклава, вул.. Мраморна, військове містечко №Б-1, що знаходиться на балансі та обліковується у 9 ВМІС  ВМСУ.

Строк дії встановлений з 05.04.2002 по 05.04.2022 (20 років).

У подальшому 04.07.2006 Севастопольською квартирно-експлуатаційною частиною морською (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю “Яхт-клуб “Мрія” (орендар)  був укладений додатковий договір №85-д-с/2006 до договору оренди  №86/2002/ГолловКЕУ від 05.04.2002 нерухомого майна, розташованого у Севастопольському гарнізоні за адресою: вул Мраморна, Балаклава (причал №218, військове містечко №3Б-1)  (арк. с. 5-7).

Цей додатковий договір 03.07.2006 був погоджений начальником головного КЕУ ЗС України.

Додатковий договір №85-д-с/2006 від 04.07.2006 до договору оренди  №86/2002/ГолловКЕУ від 05.04.2002 нерухомого майна (далі –додатковий договір) за своїм змістом є договором про внесення змін у ряд пунктів договору оренди  №86/2002/ГолловКЕУ нерухомого майна від 05.04.2002.

Так, зазначеним додатковим договором, зокрема,  викладені у новій редакції ряд пунктів договору оренди  №86/2002/ГолловКЕУ нерухомого майна від 05.04.2002,  в тому числі: замінені особи орендодавця Міністерства оборони України на Севастопольську квартирно-експлуатаційну частину морську, а орендаря товариство з обмеженою відповідальністю  “Інтеравтотурист” на товариство з обмеженою відповідальністю “Яхт-клуб “Мрія”, а також юридичні реквізити цих осіб; зменшений перелік об’єктів військового майна, яке передається в оренду –причал №248 площею 2089 вк.м (довжиною причального фронту 185 погонних метрів) військового містечка №1, яке знаходиться на балансі Севастопольської КЕЧ морської; збільшений розмір орендної плати.

Відповідно до приписів статті 188 Господарського кодексу України та статті 651 Цивільного кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ні товариство з обмеженою відповідальністю “Яхт-клуб “Мрія”, ні Севастопольська квартирно-експлуатаційна частина морська не є сторонами договору оренди  №86/2002/ГолловКЕУ нерухомого майна від 05.04.2002.

Зазначеним договором оренди не передбачена можливість внесення змін до нього іншими особами, ніж ті, що є сторонами договору оренди. Не встановлена така можливість і законом.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено. що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони по договору оренди  №86/2002/ГолловКЕУ нерухомого майна від 05.04.2002 Міністерство оборони України та товариство з обмеженою відповідальністю  “Інтеравтотурист” не досягли згоди на укладення додаткового договору №85-д-с/2006 від 04.07.2006 і не вносили вказаних у цьому додатковому договорі змін до договору оренди  №86/2002/ГолловКЕУ нерухомого майна від 05.04.2002.

Нормою частини 8 статті 181 господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

За таких обставин додатковий договір №85-д-с/2006 від 04.07.2006 до договору оренди  №86/2002/ГолловКЕУ від 05.04.2002 нерухомого майна є неукладеним, а тому підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Беручи до уваги викладене та керуючись статтями 49, 82, 84-85  Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                                                        Н.Г.Шевчук

Рішення оформлено відповідно

до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України

і підписано  15.10.2007.