Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2007
р.
Справа № 29/40-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.,
судді Пушай В.І. , Демченко В.О.

при секретарі Гудковій І.В.

за
участю представників сторін:

позивача - не з*явився

1-го відповідача - не з*явився

2-го відповідача - Кривенкова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача
(вх. № 3373Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від
13.08.07 р. по справі № 29/40-07

за позовом ТОВ
"Бушель", с. Васищеве

до 1) СПД - ФО ОСОБА_1, м. Харків

2) ТОВ
"Бурат", м. Полтава

про стягнення 595840,00 грн.

встановила:

У січні 2007 р. позивач звернувся до господарського суду
Харківської області із позовною заявою, в який просив стягнути солідарно з
відповідачів 197920,00 грн. основного боргу, 200000,00 грн. судових витрат у
формі витрат на послуги адвоката 197920,00 грн. прямих збитків, а також
віднести на відповідачів солідарно витрати по сплаті держмита та на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, посилаючись на невиконання
умов договорів купівлі -продажу та поруки в частині оплати поставленого товару
та спричинення збитків у розмірі 100% від суми невиконаного зобов'язання,
збитки з'явились з підстав неотримання вчасно грошових коштів за проданий
товар, що спричинило не можливість виконання договірних зобов'язань за іншим договором,  у сумі 197 920,00 грн.

14.03.07 року
позивачем було  надане уточнення до
позовної заяви, в якому просив  стягнути
солідарно з відповідачів 200000,00 грн. судових витрат у формі витрат на
послуги адвоката, 197920,00 грн. прямих збитків, а також віднести на
відповідачів солідарно витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Рішенням господарського суду Харківської  області
від 13.08.07 (головуючий  суддя -
Тихий П.В., судді  - Прохоров С.А.,
Жельне С.Ч.)  в позові до ТОВ „Бурат ” та
Фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що в позовної заяві відсутнє правове
обґрунтування виникнення збитків, відсутній розрахунок суми збитків на суму
197920,00 грн. , а також докази, що підтверджують їх розмір. Суд вважав, що
позивачем не було надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською
діяльністю ОСОБА_2, відповідних фінансових документів, які б підтверджували
сплату адвокатських послуг та акт прийому-передачі виконаних робіт на суму
200000,00 грн.

Позивач з рішенням господарського суду Харківської області від
13.08.07 р.  не погоджується, подав
апеляційну скаргу, в який просить рішення скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити апеляційну скаргу, оскільки
рішення було винесено при неповному дослідженні обставин справи. В
обґрунтування своїх вимог, позивач вказує на те, що вина відповідача у не
належному виконанні зобов'язань визнана добровільно, після першого
засідання  у суді першої інстанції  та вжиття запобіжних заходів проведена оплата
основного боргу .

Представники позивача та першого відповідача у судове засідання
двічі не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце
розгляду апеляційної скарги, ухвала про прийняття апеляційної скарги до провадження
від 12.11.2007 р. та ухвала про відкладення розгляду справи  від 10.12.2007 р. направлені за адресою
позивача та другого відповідача зазначеними у позовної заяві та апеляційної
скарзі, не з'явлення представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Другий відповідач з обставинами, викладеними в апеляційній скарзі
не погоджується, вважає рішення суду обґрунтованим, законним, а апеляційну
скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи встановила, що
09.11.2006 року між ТОВ „Бурат” та  ТОВ
„Бушель” був укладений договір відповідального зберігання № 103 відповідно до
якого позивач передав другому відповідачу (ТОВ „Бурат”) на відповідальне
зберігання кукурудзу 3-го класу загальною вагою 385950,00 кг.

В подальшому між другим відповідачем та позивачем 07.12.2006 року
був укладений договір купівлі продажу № 114 (надалі договір), відповідно до
якого позивач продає, а другий відповідач купує та приймає у власність зерно
кукурудзи фуражної у кількості 386 тонн (залікова вага ) - 5% на загальну суму
277920,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 3.3 договору покупець оплачує товар протягом 2-х
банківських днів з моменту його переоформлення на підставі рахунку-фактури.

07.12.2006 року  між ТОВ
„Бушель” та СПДФО ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 02, відповідно до
якого перший відповідач (поручитель) зобов'язався в повному обсязі відповідати
перед ТОВ „Бушель” (кредитором) за виконання зобов'язань другого відповідача
(боржника) за договором купівлі-продажу № 114 від 07.12.2006 р., який укладений
між позивачем та другим відповідачем, також п.1.2 даного договору визначено, що
предметом цього договору також є відносини по витребуванню першим відповідачем
(поручителем) дебіторської заборгованості позивача із другого відповідача,
супроводження безпеки укладення угод по поставці товарно-матеріальних
цінностей, забезпечення зі сторони першого відповідача економіко-правової
безпеки ведення господарської діяльності позивача.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимоги
позивача в частині відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 217 ГК України відшкодування збитків є
господарською санкцією, а ч. 1 ст. 218 ГК України передбачено, що підставою
господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є
вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник в господарських відносин,
який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані збитки суб'єкту, права
або інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною,
втрата або пошкодження її майна, а також не одержані доходи, які управлена
сторона одержала б в разі належного виконання зобов'язань або додержання правил
здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка припустила господарського правопорушення включаються,
в тому числі неодержаний прибуток /втрачена вигода/, на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання
зобов'язання другою стороною.

Згідно зі ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також  витрати,
які особа зробила  або  мусить
зробити  для  відновлення
свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, й
відшкодування збитків.

Згідно ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором. Таким чином, юридичною підставою для усіх
видів цивільно-правової чи господарсько-правової відповідальності є наявність
певних умов, що у своїй сукупності утворюють склад цивільного (господарського)
правопорушення. Необхідними умовами цивільно-правової та господарсько-правової
відповідальності за загальним правилом є: протиправність поведінки особи; шкода
як результат протиправної поведінки; причинний зв'язок між протиправною
поведінкою і збитками; вина особи, що заподіяла збитки. Відповідно до п.2
ст.623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання,
доказується кредитором.

Договір купівлі
-продажу від 9.11.2006.,укладений позивачем з ТОВ НПП «Полюс» та наданий
позивачем в обґрунтування збитків, по якому позивач зобов'язався передати
дизельне пальне на суму 480000 грн. покупцю і який не виконаний позивачем по
невідомий причині, не підтверджує наявності збитків та причинного зв'язку між
невиконанням цього договору та невиконанням договору купівлі продажу № 114 від
7.12.2006 р., так як договір від 9.11.2006 р. укладений до укладання договору
від 7.12.2006 р., в договорі від 9.11.2006 р. передбачена  попередня оплата, яка, як свідчить акт звірки
розрахунків, була проведена ТОВ НПП «Полюс»
9.11.2006 р. та  13.11.2006 р.,
тобто до укладання договору купівлі -продажу від 7.12.2006 р.

Суд першої інстанції
правомірно вважав, що за таких обставин позивач не довів належними засобами
доказування наявності всіх умов, необхідних для застосування цивільно-правової
(господарсько-правової) відповідальності, а саме - не довів факту нанесення
збитків у вигляді упущеної вигоди, причинного зв'язку між поведінкою
відповідача та збитками, які, на думку позивача, йому було спричинено, не довів
розміру збитків, а також не довів вини відповідача у заподіянні збитків.

Посилання позивача на оплату основного боргу відповідачем, як
підставу для стягнення збитків необґрунтоване, так як позивач не довів
наявності збитків  та їх розміру.

Суд першої
інстанції  правомірно встановив, що в
позовній заяві відсутнє правове обґрунтування виникнення збитків, відсутній
розрахунок суми збитків у розмірі 197920,00 грн., а також докази, що
підтверджують їх розмір .

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся за допомогою  до адвокату та був укладений договір про
надання адвокатських послуг від 09.01.2007 року.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, к судовим витратам відноситься
також оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участю
адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в такому випадку, якщо вони
сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата
підтверджується відповідними фінансовими документами.

Згідно зі ч. 3 ст. 48
Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у порядку встановленому Закону України „Про
адвокатуру”, дія вказаного Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що поняття особи, котра
є адвокатом наводиться в ст. 2 Закону України „Про адвокатуру”, яка зазначає,
що адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж
роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менш двох років,
склав  кваліфікаційні іспити, одержав
свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та прийняв присягу
адвоката України.

Таким чином, ст. 44 Господарського процесуального кодексу України,
передбачає відшкодування сум в якості судових витрат, які були сплачені
стороною за отримання послуг,  лише
адвокатам, а не будь-яким представником.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що  позивач не надав до суду свідоцтво про право
на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2, а також відповідних фінансових
документів, які б підтверджували сплату адвокатських послуг, адвокатського
ордеру. Окрім того, позивач не надав до суду акту прийому-передачі виконаних
робіт на суму 200000,00 грн.

З огляду на вказане, посилання позивача на те, що ним були
понесені збитки в результаті неотримання вчасно грошових коштів за проданий
товар у сумі 197920,00 грн. та сплачено вищевказану суму на послуги адвокату
безпідставні, не підтверджуються матеріалами справи та не можуть бути підставою
для скасування рішення господарського суду.

Таким чином, рішення
господарського суду  відповідає нормам
матеріального та процесуального права та обставинам справи, доводи позивача не
можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 217, 218, 224, 225
ГК України, ст. ст. 22, 611, 623 ЦК України, ст.ст.101-105 ГПК України, -

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 13.08.2007 р.
по справі № 29/40-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Судді
Пушай В.І.

Демченко В.О.

Повний текст постанови підписаний 24.12.2007 р.