СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.08.07                                                                                 Справа № 10/309ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М. по справі № 10/309ад за позовом

Прокурора Лутугинського району в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Лутугинському районі

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Круглик", с. Круглик, Лутугинський район

третя особа,  яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Державного казначейства України в Луганській області, м. Луганськ

про звернення стягнення на активи на суму 10526 грн. 87 коп.

Представники  сторін:

Прокурор - Ногіна О.М.;

від позивача –не прибув;

від відповідача –не прибув;

від третьої особи - Мінаєва І.І. - провідний спец.-юрисконсульт, довіреність № 09-22/1-65 від 16.03.07.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованість за отримані бюджетні позички у сумі 10526 грн. 87 коп., звернувши стягнення на його активи.

Позивачем подана заява  про зменшення  розміру позовних вимог  до  суми  8000 грн. 08 коп.,  в  зв’язку  з арифметичною помилкою.

Відповідач  відзивом  №  65 від 18.07.07.  проти  позову  заперечує,  посилаючись  на  те,  що  згідно  ухвали господарського суду  Луганської області № 9/36б  від  21.05.04.  розпочата  процедура  банкрутства  відповідача,  в  газеті  «Голос України»№  179 (3429)  від 25.09.2004.  опубліковано  відповідне  оголошення. Ні позивач ні  інші  зацікавлені  особи  своїх вимог  по  справі  не  заявили.  Перелік  кредиторів,  які  заявили  свої  вимоги,  затверджений  ухвалою  суду  від  10.02.05.

Також  відповідач  зазначає,  що   спірні  правовідносини  є  цивільно –правовими і регулюються  нормами цивільного  права,  а  не  бюджетного,  а  відтак  вважає,  що по даним вимогам  сплинув  строк  позовної давності.

Відповідач  вважає  також  неправомірним  нарахування  пені  відповідно до  Інструкції  про порядок нарахування  та  погашення  пені  за  платежами, що контролюються  органами Державної податкової служби № 77  від 01.03.2001.,  оскільки   дана  Інструкції  розроблена  відповідно  до   Закону   України  від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ   “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  (надалі –Закон  2181),  а  даний  Закон  не  регулює  питання  погашення  та обслуговування кредитів, наданих за рахунок бюджетних коштів або позик, залучених державою   чи   під   державні  гарантії,  інших  зобов'язань,  що випливають з угод,  укладених державними органами та/або від імені держави,  які  регулюються  нормами  цивільного  законодавства  та іншими законами з питань державного боргу та його обслуговування.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Згідно з Постановою Кабінету  Міністрів  України   «Про фінансову  допомогу  на проведення  комплексу  робіт в осінньо –зимовий період 1997/98 року»№ 1103 від 11.09.1997. і Постановою Кабінету  Міністрів України «Про фінансове забезпечення підготовки сільськогосподарської техніки до проведення  весняно –польових робіт в 1998 році» №  220  від 26.02.1998.  були укладені  угоди з  КСП  «12 років Жовтня»,   правонаступником якого є  відповідача,   про  надання  бюджетних позичок:

Договір  від 01.10.1997.  на   суму  3700  грн.,  Договір  від 16.11.1998.  на   суму  1500  грн.

Згідно  ст.  2  Закону  України  «Про врегулювання заборгованості за бюджетними                позичками, наданими державним та іншим сільськогосподарським підприємствам усіх               форм власності і господарювання через обслуговуючі, заготівельні і переробні                 підприємства, та реструктуризацію  заборгованості зі сплати податків і зборів           (обов'язкових платежів) переробних підприємств  агропромислового комплексу»від 18.01.2001. № 2237 –ІІІ (надалі –Закон 2237)  реструктуризована  на  8  років з виплатою щороку рівними  частинами  починаючи  з  1  січня  2004 року   вищевказана заборгованість.

На виконання  вказаного  Закону  між  відповідачем  і   органами державного казначейства  укладені графіки  погашення  реструктуризованої   заборгованості,  зокрема:

За Договором   від 01.10.1997.  на   суму  3700  грн.  із сплатою  2004 рік –463 грн.,  2005 рік –462 грн.,    2006 рік –463 грн.,     2007 рік –462 грн.,    2008 рік –463 грн.,  2009 рік –462 грн.,    2010 рік –463 грн.,   2011 рік –462 грн.

За  Договором   від 16.11.1998.  на   суму  1500  грн.    із сплатою  187 грн. щорічно.

Згідно наказу  Міністерства  аграрної політики    України № 139 від 22.05.2002.  вказані  суми  щомісяця  кожного роки  в розмірі  1/12  річної заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності доводи сторін, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги      підлягають задоволенню    частково    з огляду на наступне:

Згідно  ухвали господарського суду  Луганської області № 9/36б  від  21.05.04.  порушено справу про  банкрутство  відповідача,  в  газеті  «Голос України»№  179 (3429)  від 25.09.2004.  опубліковано  відповідне  оголошення.

Відповідно  до  пункту  1  статті  14 Закону України  “Про  відновлення  платоспроможності  боржника  або  визнання  його  банкрутом”     конкурсні  кредитори  за  вимогами,  що  виникли  до  дня  порушення  провадження  у  справі  про  банкрутство,  протягом  тридцяти  днів  від   дня  опублікування  в  офіційному  друкованому  органі    оголошення  про порушення  провадження  у  справі  про банкрутство  зобов'язані  подати  до  господарського  суду  письмові  заяви  з  вимогами  до боржника,  а  також  документи, що  їх  підтверджують.  (дана  редакція  пункту  1  статті  14  прийнята  Законом  України  № 3088 від 07.03.2002.),  тобто  з  набранням  чинності  змін,   внесених Законом  України  № 3088 від 07.03.2002.,   для  конкурсних кредиторів  звернення  із  заявою  до господарського суду  є  не  правом,  а  обов'язком.

Наслідки  порушення  порядку  звернення з  вимогами  до боржника  встановлені  пунктом  2  статті  14 Закону України  “Про  відновлення  платоспроможності  боржника  або  визнання  його  банкрутом”,   а  саме:  вимоги  кредиторів,  що  заявлені  після  закінчення  строку,  встановленого  для  їх подання,   або не заявлені  взагалі,  - не розглядаються  і  вважаються погашеними.

З огляду  на  вищевказане  вимоги  про стягнення  боргу  за  січень травень 2004 року  є  конкурсними  і  вважаються погашеними,  а   заборгованість  з  червня  2004 року є  поточною  і  підлягає  стягненню  в  загальному порядку.

Таким чином,  заборгованість,  що підлягає стягненню:

Договір  від 01.10.1997.  на   суму  3700  грн.  -   з  червня по грудень 2004 року -  463 : 12 місяців  Х 7 місяців =  270 грн. 08 коп.,    2005 рік –462 грн.,  2006 рік –463 грн.,  з  січня   по  травень  2007 року -  462 : 12 місяців  Х 5 місяців =  192 грн. 50 коп.,  всього  -  1387 грн. 58 коп.

Договір  від 16.11.1998.  на   суму  1500  грн.   -  з   червня по грудень 2004 року -  187 : 12 місяців  Х 7 місяців =  109 грн. 08 коп.,    2005 рік –187 грн.,  2006 рік –187 грн.,  з  січня   по  травень  2007 року -  462 : 12 місяців  Х 5 місяців =  177 грн. 92 коп.,  всього  -  561 грн.

Щодо  нарахування  пені.

Врегулювання   заборгованості   згідно  ст.  2  Закону  2237   є   зміною  строку  повернення  бюджетної позички,   а  відтак  за  період до 01.01.2004.  не  може бути нарахована  пеня.

Стосовно  правомірності  нарахування  пені після 01.01.2004.   Інструкція  про порядок нарахування  та  погашення  пені  за  платежами, що контролюються  органами Державної податкової служби № 290 від 11.06.2003.,   розроблена  відповідно  до   Закону   України  від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ   “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  (надалі – Закон  2181),  а  даний  Закон  не  регулює  питання  погашення  та обслуговування кредитів, наданих за рахунок бюджетних коштів або позик, залучених державою   чи   під   державні  гарантії,  інших  зобов'язань,  що випливають з угод,  укладених державними органами та/або від імені держави,  які  регулюються  нормами  цивільного  законодавства  та іншими законами з питань державного боргу та його обслуговування.

Відтак  не може  бути нарахована  пеня  за  несвоєчасне повернення  бюджетної позички згідно  даної  інструкції.

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні  03.08.2007.  і  постановив   задовольнити позов   в загальній  сумі  1948 грн. 58 коп.

Відповідно до п. 4 ст. 94 КАСУ  у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа,   судові витрати, здійснені  позивачем, з відповідача не стягуються.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  03.08.2007. проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

На  підставі  викладеного та,    керуючись ст.ст. 4, 17, 18, 71,  86,  158 –163,  Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов   задовольнити  частково.

2. Стягнути  з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Круглик", с. Круглик, Лутугинського районувул. Крупської, 1,     в доход державного бюджету  України   заборгованість  за отримані  бюджетні  позички  за  в  сумі  1948 грн. 58 коп.

3.  В  решті  вимог  відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст. 160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена  08.08.2007.

Суддя                                                                                Т.М.Мінська