ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.12.07                                                                                           Справа№ 11/371

Суддя Сало І.А.

При секретарі судового засідання Легуцькому І.А.

По справі:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Провімі Київ”, м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Авітаком”, м.Яворів

про стягнення 173923,13грн.

Представники:

від позивача: Іваненко-викон.д-р, Мажар-предст. Доручення від 10.09.2007року

від відповідача: не з»явився

Сторонам, які беруть участь у справі, роз’яснено зміст ст.22 ГПК України, а саме їх процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть позову:

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Провімі Київ” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Авітаком” про стягнення із останнього 173923,13грн. боргу.

Від здійснення технічного запису судового процесу сторона відмовилась.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча у встановленому ст.64 ГПК України порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

В процесі розгляду справи суд встановив наступне:

25 серпня 2005 року між сторонами було укладено договір №250805-01, відповідно до п.1.1. якого позивач продав, а покупець (відповідач) купив продукцію для годівлі тварин (комбікорм, білково-вітамінно-мінеральні добавки, премікси, замінники молока) виробництва фірми «Провімі Польська»(далі - Товар) за номенклатурою, якістю, кількістю і ціною, що узгоджуються додатково, а саме вартість згідно попередньо виставленого рахунку фактури (п.3.1. договору), кількість - на підставі накладних на фактично поставлений товар (п.4.1).

Іншого договору між собою з цього приводу сторони не укладали.

На виконання цього договору позивач поставив відповідачу 2006 році вказаного Товару на суму 746 832,44 грн., що видно із акту звірки розрахунків між позивачем та відповідачем за 01.01.06-08.06.06, а також із акту звірки заборгованості станом на 31.12.2006 року.

Останнім актом звірки заборгованості станом на 31.12.2006 року підтверджено існування заборгованості в сумі 238046,12 грн.

Протягом 2007 року позивач не поставляв товар відповідачу, а останній частково ще погасив заборгованість на суму 65845 грн., але залишились неоплаченими поставки товару за накладною №372 від 14 березня 2006 року на суму 83724 грн. згідно рахунку фактури №345 від 13.03.06 та частково за накладною №656 від 3 травня 2006 року на суму 99410 грн. згідно рахунку фактури №649 від 03.05.06

Отже, станом на дату подання позову борг відповідача складає 172201,12 грн. (238046,12 -65845).

Згідно п.5.1. Договору оплата за товар здійснюється на підставі рахунку-фактури або накладної на розрахунковий рахунок продавця (тобто позивача) на протязі 2 (двох) банківських днів з дати фактичної поставки товару зі складу Покупця кінцевому споживачу, але не пізніше останнього банківського дня місяця, в якому був отриманий товар по цьому договору.

Остання накладна №838 від 6 червня 2006 року, отже остання дата оплати товару це - 30 червня 2006 року. Однак, як вказано вище, станом на дату подання позову борг відповідача складає 172201,12 грн.

Відповідач не виконав зобов'язань щодо оплати товару на суму 172201,12грн., чим він порушив п.5.1 договору та ст. 193 ч.1 ГК України та ст.526 ЦК України, та завдав позивачу збитків.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги підтвердженими матеріалами справи та такими що підлягають до задоволенню з огляду на наступне:

Згідно статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання   - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До      виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК.

Згідно статті 193 ч. 7 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Стаття 224 ГК України передбачає відшкодування збитків учасником господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, на користь суб'єкта, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно цієї статті 224 частина 2 під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України встановлює склад та розмір відшкодування збитків, до яких включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Стаття 225 ч.5 ГК України встановлює, що сторони господарського зобов'язання мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, у твердій сумі або у вигляді відсоткових ставок залежно від обсягу невиконання зобов'язання чи строків порушення   зобов'язання   сторонами.

Оскільки згідно ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ПС то враховуючи зміст статті 225 ч.5 ГК, а також зміст статі 546ч. 1 ЦК України, згідно якої виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, - слід застосовувати наведені вище норми ГК України разом із відповідними нормами ЦК, що регулюють неустойку, так як Договором у п.6.2. передбачено саме неустойку у вигляді штрафу і пені за невиконання грошового обов'язку відповідача.

Згідно ст. 549 ч.2,ч.3 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 551 ч. абз.2 ЦК України передбачено, що розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Згідно ст. 624 ч.1 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона  підлягає   стягненню   у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати за отриманий товар покупець (тобто відповідач) зобов'язується сплатити штраф у розмірі 1% від суми боргу та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день затримки, до дня повного завершення своїх зобов'язань.

Виходячи з викладеного, на відповідача покладається сплата основної заборгованості у вигляді несплачених коштів за товар в розмірі - 172201,12 грн. та штрафу за несвоєчасну оплату за отриманий товар у розмірі 1% від суми боргу,що складає 1722,01 грн. (172201,12 грн. х 1%).,

Таким чином, сума позову складає 172201,12грн.

В судове засідання позивачем подано заяву про збільшення суми позовних вимог, відповідно до якої сума основної заборгованості зменшилась на 10000,00грн. в зв’язку із проплатою і становить 162201,12грн., крім цього позивач просить  суд врахувати нараховану згідно договору пеню у розмірі 14727,67грн.,а також інфляційні в сумі 18802,39грн. та три відсотки річних в сумі2732,83грн.

З огляду на викладене, сума, що підлягає до стягнення становить 198464,01грн.

Відповідач при наданих йому правах та можливостях позов не заперечив, доказів оплати не представив.

Клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача в розмірі 198464,01грн. судом відхиляється за не обґрунтованістю.

В частині стягнення 10000,00грн. основного боргу провадження у справі припинити.

Судові витрати слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 49, п.п.1.1  ст 80, ст.-ст. 82-84, 116 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Авітаком”, м.Яворів, вул..Січових Стрільців, 20 (код  ЄДРПОУ –33708842) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Провімі Київ”, м.Київ, пров.Косогірний, 4 офіс 27 (код ЄДРПОУ –31957859) 162201,120грн. основного боргу, 1722,01грн. штрафу, 14727,67грн. пені, 18802,39грн. інфляційних, 2732,83грн. річних, 2102,63грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 10000,00грн. основного боргу провадження у справі припинити.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України

Суддя                                                                                             Сало І.А.