ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.
№ 20-3/027-4/302-5/055-12/337

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників:

позивача
не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

відповідача
не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

третіх осіб
не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя

на постанову
від 11.05.2006 р. Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі
№ 20-3/027-4/302-5/055-12/337 господарського суду м. Севастополя

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Центр технічної експлуатації № 1”

до
Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя

за участю третіх осіб
- Севастопольської міської ради;
- Севастопольського міського управління земельних ресурсів

про
визнання недійсним податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В :

ТОВ “Центр технічної експлуатації № 1” звернулось до господарського суду м. Севастополя з позовом до ДПІ у Гагарінському районі м. Севастополя з вимогою про визнання недійсним податкового повідомлення –рішення № 0/2 від 29.08.2002 р. за земельним податком у розмірі 1828,64 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 1262,42 грн.

Рішенням господарського суду м. Севастополя від 23.01.2006 р., залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.05.2006 р., позов задоволено повністю.

ДПІ у Гагарінському районі м. Севастополя подало до Вищого господарсько го суду України касаційну скаргу на судові рішення у справі, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, а саме статей 2, 13, 15 Закону України "Про плату за землю" від 13.07.1992 року № 2535-Х11,статті 30 Земельного кодексу України, статей 36, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скар га підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, які справи підвідомчі господарським судам.

В липні 2005 року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 1 вересня 2005 року.

Згідно пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справою адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функції на основі законодавства в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову у даній справі є вимоги ТОВ “ Центр технічної експлуатації №1" про визнання недійсним податкового повідомлення –рішення № /2 від 29.08.2002 р. за земельним податком у розмірі 1828,64 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 1262,42 грн.

Під час здійснення судового провадження, суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що  розгляд у даній справі повинен провадитися за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Однак, такий висновок є помилковим, оскільки за своїм правовим змістом цей спір не є господарським і, відповідно, не підвідомчий господарським судам України.

Відповідачем у даній справі є орган державної податкової служби.

Згідно пунктів 1, 3 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990  № 509-XII, державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції здійснюють у межах своїх повноважень контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) а також контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

Відповідно до пункту 6 цієї статті вказані податкові органи забезпечують застосування та своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України за порушення податкового законодавства, а також стягнення адміністративних штрафів за порушення податкового законодавства, допущені посадовими особами підприємств, установ, організацій та громадянами.

Отже, позов у справі пред’явлений про визнання недійсними рішень податкового органу, винесених останнім внаслідок виконання своїх функцій суб’єкта владних повноважень, а не у зв’язку із здійсненням ним у спірних правовідносинах господарської діяльності.

Виходячи з положень вказаних приписів законодавства, справа за позовом юридичної особи до державної податкової інспекції про оскарження правових актів індивідуальної дії є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) та підвідомча адміністративному суду.

У відповідності з пунктом 7 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні, касаційні скарги та подання розглядаються в порядку встановленому цим Кодексом.

Відтак, господарський суд м. Севастополя та Севастопольський апеляційний господарський суд ухвалюючи судові рішення у даній справі за приписами Господарського процесуального кодексу України вийшли за межі своєї компетенції, у зв'язку з чим оскаржувані рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до господарського суду м. Севастополя для здійснення судового провадження за правилами Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу.

Керуючись статтями 12, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду м. Севастополя від 23.01.2006 р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду                        від 11.05.2006 р. у справі № 20-3/027-4/302-5/055-12/337  господарського суду м. Севастополя скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду м. Севастополя.

Касаційну скаргу ДПІ  у Гагарінському районі м. Севастополя задовольнити частково.

Головуючий                                                                              Т. Дроботова

Судді                                                                                          Н. Волковицька

Л. Рогач