ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті позовної заяви

12 листопада 2007 р.                                                                                      Справа № 14/21-07/02-2

Суддя господарського суду   , розглянувши матеріали справи

за позовом: Ладижинської міської ради, м.Ладижин, Вінницька область

до: ТОВ "Джерельце", м.Ладижин, Вінницька область

про знесення самочинно реконструйованого стилобату, розпочатою будівництвом прибудови і приведення земельної ділянки у попередній стан

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла позовна заява  №2-20-2798 від 05.11.07 Ладижинської міської ради до ТОВ «Джерельце»про знесення самочинно реконструйованого стилобату, розпочатою будівництвом прибудови і приведення земельної ділянки у попередній стан.

Розглянувши дану заяву суд дійшов висновку, що в прийнятті позовної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ГПК України,    господарським судам підвідомчі:    1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав,   2) справи про банкрутство;  3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Натомість, як  вбачається  з  матеріалів позовної заяви, заявлена позивачем вимога про знесення самовільно збудованої будівлі ґрунтується на порушенні відповідачем вимог містобудівного законодавства, факти якого виявлені інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю  Управління містобудування та архітектури Ладижинської міської ради  при проведенні нею відповідної перевірки відповідача.

Згідно ж ч.1 ст. 2 Закону України «Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування», інспекції державного    архітектурно-будівельного    контролю здійснюють державний нагляд за додержанням підприємствами вимог містобудівної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, державних стандартів, норм і правил при здійсненні проектування, будівельних робіт, виготовленні будівельних матеріалів, виробів і конструкцій.

Водночас, на  спори  за зверненням  суб'єкта владних повноважень  у випадках встановлених законом, відповідно до п.4  ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, поширюється   компетенція адміністративних судів.

Такий випадок, зокрема, передбачений  ч.7 ст. 376 ЦК України, відповідно до якої, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд,  за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Законом України «Про місцеве самоврядування»(ч.2 ст. 31), визначено, що видача забудовникам архітектурно-планувальних завдань та технічних умов на проектування, будівництво, реконструкцію будинків і споруд, благоустрій територій та надання дозволу на проведення цих робіт належить до відання  виконавчих органів  міських  рад  (за  винятком міст  районного значення).

Згідно ж п.1 ч.1 ст. 18 КАС України, адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам, підсудні  місцевим загальним судам як адміністративним.

За вказаних обставин, враховуючи  публічно –правовий характер спірних відносин, беручи до уваги  суб’єктний склад сторін, суд дійшов висновку, що даний позов має розглядатися в порядку адміністративного судочинства відповідним адміністративним судом і  розгляду в господарському суді  не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви  №2-20-2798  від 05.11.07  відмовити.

2. Позовні матеріали  повернути позивачу.

3. У відповідності з п. 2 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.10.93 р. № 7-93 державне мито у сумі 85  грн., перераховане платіжним дорученням №633 від 29.10.07,   підлягає поверненню.

4. У відповідності з п. 2 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.10.93 р. № 7-93 та п. 13 Постанови Кабінету Міністрів  України  № 1258 від 21.12.2005р. "Про  затвердження  Порядку  оплати  витрат з  інформаційно-технічного  забезпечення  судових  процесів, пов'язаних  з розглядом  цивільних  та господарських справ,  та їх розмірів"  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  в сумі 118 грн., перераховані платіжним дорученням №634 від 29.10.07, підлягають поверненню.

5. Ухвалу надіслати  позивачу.

6. Копію ухвали надіслати відповідачу.

Суддя