СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.07                                                                                 Справа № 12/304пн

Суддя  господарського суду Луганської області Середа А.П., розглянувши матеріали справи за позовом

Відкритого акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»в особі  Луганської філії, місто Луганськ,

до 1-го відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт», місто Луганськ,

2-го відповідача –Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, місто Луганськ,

за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні 2-го відповідача –Товариство з обмеженою відповідальністю "Індустрія-2000", м. Алчевськ Луганської області, -

про звільнення майна з-під арешту, -

при секретарі судових засідань  Качановській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача – Бухонкін Є.В. – начальник юридичного відділу, - довіреність №б/н від 24.09.07 року;

від 1-го відповідача –не з’явився;

від 2-го відповідача –не з’явився;

від третьої особи –Черних О.О. –юрисконсульт, - довіреність №02 від 09.01.07 року; Панченко С.А., - довіреність №01 від 09.01.07 року, -

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про:

звільнення з-під арешту нерухомого майна –нежитлового вбудованого приміщення  №18 загальною площею 65,7 кв.м, розташованого за адресою: місто Луганськ, вул. Поштова, буд. №26;

покладення на Ленінський відділ державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції обов’язку винести постанови про звільнення нерухомого майна з-під арешту –вбудованого нежитлового приміщення №18, розташованого за адресою: місто Луганськ, вул. Поштова, буд. №26;

стягнення з ТОВ «Софіт»на користь ВАТ АБ «Укргазбанк»в особі Луганської філії витрат зі сплати державного мита у сумі 85 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.

Розпорядженням заступника голови –в.о. голови господарського суду Луганської області Воронька В.Д. від 27.07.07 року розгляд справи доручено судді цього суду Середі А.П.

Ухвалою суду від 30.07.07 року до участі у справі в якості Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні 2-го відповідача допущено Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустрія-2000», яке звернулося до суду з відповідною заявою.

На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву з 30 липня до 17 серпня 2007 року – у зв’язку з необхідністю надання до справи додаткових доказів; з 17 серпня до 07 вересня 2007 року; з 07 вересня до 18 вересня 2007 року та з 18 вересня до 25 вересня 2007 року  розгляд справи відкладено у зв’язку з необхідністю витребування додаткових доказів для долучення до справи.

Представниками позивача та третьої особи у судовому засіданні, яке відбулося 25.09.07 року,  заявлено клопотання про відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст.ст. 4-1 та 81-1 ГПК України, а тому його задоволено судом.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

1-й відповідач до судового засіданням не прибув, але звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи по суті за відсутності його представника (вих. №б/н від 14.08.07 року).

2-й відповідач до судового засідання не прибув, участь у ньому свого представника не забезпечив, про причини неявки до суду не повідомив, хоча належним чином поставлений до відома про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

У своєму відзиві на позов (вих. №7-219 від 03.07.07 року) він ставить суд до відома про невизнання його, пославшись на те, що Ленінський відділ державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції (далі –ДВС, - 2-й відповідач) у спірній ситуації діяв у межах чинного законодавства.

Представник Третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустрія-2000» (далі –ТОВ «Індустрія-2000») - позов не визнав, про що також зазначив у своєму відзиві на позов (вих. №17/08 від 17.08.07 року), вважаючи його таким, що не відповідає чинному законодавству; на його думку, позов не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а провадження по справі підлягає припиненню (вих.№18/09 від 18.09.07 року).

Представники позивача та третьої особи не заперечують проти розгляду справи по суті за відсутності представників 1-го та 2-го відповідачів.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що двомісячний термін розгляду спору  закінчується 27.09.07 року, що не надає суду можливості відкласти розгляд справи, керуючись ст.ст. 22, 32-34,36, 38, 69 та 75 ГПК України, суд розглянув спір по суті за відсутності представників 1-го та 2-го відповідачів, - на підставі наявних у справі доказів.

І.Заслухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, суд дійшов наступного.

1.Дослідивши доводи представника Третьої особи про те, що цей спір не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, а провадження по справі підлягає припиненню, суд не погодився з ними з огляду на наступне.

Згідно матеріалам справи, усі виконавчі провадження, про які мова піде нижче у цьому рішенні, ДВС відкриті у зв’язку з примусовим виконанням рішень, прийнятих господарським судом Луганської області в порядку господарського судочинства.

Вищий господарський суд України у своєму інформаційному листі від 25.11.05 року №01-8/2228 роз’яснив, що виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід’ємною частиною судового процесу. За змістом ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби можуть бути подані стягувачем, боржником, прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Виходячи з цього, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарським судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції.

Оскарження винесених ухвал за результатами розгляду таких скарг здійснюється в порядку, встановленому ГПК України.

Акт опису й арешту майна, що належить 1-му відповідачу –Товариству з обмеженою відповідальністю «Софіт», - ДВС складено 08.06.07 року.

Позивач, отримавши його, того ж дня, тобто 08.06.07 року, - у межах 10-денного терміну - звернувся до суду  з вищезгаданою «позовною заявою про звільнення майна з-під арешту»(вих. №1532 від 08.06.07 року; до суду надійшла 12.06.07 року), посилаючись при цьому на ст.ст. 1 та 121-2 ГПК України.

У тексті заяви позивач не стверджує, що він є власником арештованого майна (що відповідає фактичним обставинам справи) та не просить визнати за ним право власності на нього, а лише ставить вимогу про звільнення майна з-під арешту та спонукання ДВС до винесення  відповідної постанови з цього приводу.

З урахуванням викладеного, керуючись:

частиною 2 ст. 124 Конституції України, згідно якій юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі;

частиною 1 статті 1 ГПК України, згідно якій  підприємства,  установи,  організації, інші юридичні особи (у тому  числі  іноземні),  громадяни,  які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі  - підприємства  та   організації),  мають право звертатися до господарського суду згідно  з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і  охоронюваних  законом  інтересів,  а  також  для  вжиття передбачених  цим  Кодексом  заходів,  спрямованих  на запобігання правопорушенням;

частинами 1 та 2 ст. 59 Закону України від 21.04.1999 року №606-ХІУ «Про виконавче провадження»(далі –ЗУ №606-ХІУ), якими визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй,  а не боржникові,  може  звернутися  до  суду  з  позовом  про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

У  разі  прийняття  судом  рішення про звільнення майна з-під арешту або  сплати  боржником  повної  суми  боргу  за  виконавчим документом   до  реалізації  арештованого  майна  боржника,  майно звільняється з-під арешту за постановою  державного  виконавця  не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія  постанови  про  звільнення  майна з-під арешту надсилається боржнику  та до органу (установи),  якому була надіслана постанова про  накладення арешту на майно боржника на виконання (ця стаття Закону не встановлює термін для звернення до суду з таким позовом), -

суд вважає, що Відкрите акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Луганської філії (далі –ВАТ АБ «УГБ», - позивач) правомірно звернулося до господарського суду Луганської області з позовом, що є предметом цього розгляду; останній є підсудним господарському суду Луганської області та підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Дослідження позовної заяви та аналіз позиції позивача у судовому засіданні  надали суду підстави дійти висновку, що позивач звернувся до суду у порядку позовного провадження, передбаченого частиною 1 ст. 59  ЗУ №606-ХІУ, а не зі скаргою в порядку, передбаченому ст. 121-2 ГПК України.

2.Що стосується суті спору, то судом встановлено наступне.

28.12.05 року ВАТ АБ «УГБ»(Іпотекодержатель), - з одного боку, - та ТОВ «Софіт»(Іпотекодавець), - з іншого боку, -  уклали між собою договір іпотеки без оформлення заставної, - який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Абакумовою В.В. 28.12.05 року, за реєстром №3954.

Цей договір забезпечує усі вимоги Іпотекодержателя як кредитора за умовами кредитного договору №311 від 28 грудня 2005 року, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем (долучений до справи). За умовами кредитного договору Іпотекодавець зобов’язаний Іпотекодержателю не пізніше 20 грудня 2006 року повернути кошти у сумі 150000 грн., отримані в рахунок кредитної лінії для повернення оборотних коштів, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 21 процент річних.

У разі виникнення обставин та наслідків, передбачених розділом ІV «Порядок внесення змін  (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку»кредитного договору, даний договір забезпечуватиме всі вимоги Іпотекодержателя як кредитора за кредитним договором, згідно розділу ІУ.

Про дату виникнення вказаних вище обставин та наслідків Іпотекодержатель  повідомляє Іпотекодавця письмово. Виникнення обставин та наслідків, передбачених розділом ІV, не є змінами до кредитного договору і не потребують письмового погодження Іпотекодавця. Укладаючи цей договір, Іпотекодавець погодився, що у разі виникнення обставин та наслідків, передбачених розділом ІV, даний договір забезпечуватиме всі вимоги Іпотекодержателя як кредитора за кредитним договором згідно розділу ІV.

У разі одностороннього розірвання кредитного договору Іпотекодержателем згідно з розділом ІV, Іпотекодавець погоджується, що Іпотекодержатель з дати розірвання кредитного договору звертає стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому цим договором (п.1.1 договору).

Предметом іпотеки є нерухоме майно –нежиле приміщення, вбудоване, №18, загальною площею 65,7 кв. м, - яке складається з: коридору 1 площею 2,1 кв.м; коридору 2 площею 8,3 кв.м; кабінету 3 площею 31,3 кв.м; кабінету 4 площею 9,5 кв.м, господарського приміщення 5 площею 12,0 кв.м; санвузла 6 площею 2,5 кв.м,  - розташоване за адресою: місто Луганськ, вул. Поштова (Почтовая), 26; його балансова вартість становить 16411,00 грн. (підпункт  2.1.1 п. 2.1 п. 2 договору); його експертна оцінка –300 тисяч грн., яке Іпотекодавцю належить на праві власності (п. 2.2).

(Договором врегульовано усі інші правовідносини, які стосуються прав та обов’язків сторін за договором іпотеки, але вони не мають суттєвого значення для вирішення цього спору, а тому не наводяться у цьому рішенні).

Приватним нотаріусом у день посвідчення вищезгаданого договору (28.12.05 року) накладено заборону відчуження  предмету іпотеки аж до припинення або розірвання іпотечного договору, за реєстром №3955.

Факт знаходження спірного нерухомого майна ТОВ «Софіт»в іпотеці підтверджується, крім того,  як доводами позивача, так і матеріалами справи, у т.ч. –витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №9433223 від 26.12.05 року, виданим Луганським МКП «Бюро технічної інвентаризації».

Кредит, наданий позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Софіт», за станом на час розгляду цього спору боржником не повернуто.

2.1. З урахуванням того, що рішеннями господарського суду Луганської області з ТОВ «Софіт»стягнуто борг на користь кількох юридичних осіб, у тому числі позивача та третьої особи, -  ДВС відкрито низку виконавчих проваджень.

27.02.06 року до ДВС надійшов наказ господарського суду Луганської області №18/423 від 13.02.06 року –про стягнення з ТОВ «Софіт»на користь ТОВ «Індустрія-2000»64799,89 грн.

03.03.06 року з цього приводу відкрито виконавче провадження.

06.07.06 року ДВС винесено постанову №7-219 - про накладення арешту на майно ТОВ «Софіт»-  нежитлове вбудоване приміщення №18, яке знаходиться у м. Луганську, вул. Поштова, 26, - при цьому копія постанови спрямована на адресу боржника, - до відома.

17.01.07 року на підставі заяви стягувача –ТОВ «Індустрія-2000»- останньому повернуто його наказ про стягнення з ТОВ «Софіт»вищезгаданої суми боргу.

19.01.07 року ТОВ «Індустрія-2000» знову подало до ДВС наказ про стягнення з ТОВ «Софіт»вищевказаної суми боргу.

25.01.07 року ДВС з цього приводу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

05.02.07 року на підставі заяви ТОВ «Софіт»ДВС зупинено виконавче  провадження про стягнення 64799,89 грн.

23.02.07 року провадження поновлено.

03.03.07 року ТОВ «Софіт»звернулося до господарського суду Луганської області зі скаргою на дії ДВС, у тому числі –на постанови від 06.07.06 року та від 23.02.07 року.

Ухвалою суду від 06.04.07 року у задоволенні скарги відмовлено.

Дані про апеляційне оскарження цієї ухвали до суду не надано.

Постановами ДВС від 23.02.07 року та 16.03.07 року  накладено арешт на грошові кошти боржника ТОВ «Софіт».

19.03.07 року до ДВС надійшов наказ господарського суду Луганської області №16/559 від 22.02.07 року –про стягнення з ТОВ «Софіт»на користь Луганського управління спеціалізованих монтажних і пусконалагоджувальних робіт «Агроспецмонтажналагоджування» ДП Луганського ВАТ «Подряд Агро»23502,53 грн.

27.03.07 року до ДВС надійшов наказ господарського суду Луганської області №18/391 від від 23.02.07 року –про стягнення з ТОВ «Софіт»на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» 131865,37 грн.

03.04.07 року ДВС винесено постанову №6-665  про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, предметом якого є  вбудоване нежитлове приміщення №18, яке знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Поштова. 26.

08.06.07 року ДВС складено акт №7-518 опису й арешту майна, згідно якому  на виконання «наказів господарського суду Луганської області №18/243, виданого «__»___  2007 року»- про стягнення боргу з ТОВ «Софіт»на користь ТОВ «Індустрія-2000», ВАТ АБ «Укргазбанк»та ЛУСМПФ «Агроспецмонтажналагоджування», - при цьому предметом акту є «житловий будинок», який складається «1)з кухні, обкладеної плиткою, на полу плитка, ремонт; 2)2 кімнат, на полу лінолеум, стіни обклеєні обоями; 3)прихожа, клеєна обоями», - при цьому адреса цього об’єкту нерухомості в тексті акту відсутня.

14.06.07 року до ДВС надійшов наказ вищезгаданого суду №16/287 від 07.12.06 року –про стягнення з ТОВ «Софіт»на користь  ДП «Луганський облавтодор»500,39 грн.

Як стверджує позивач, про винесення обох вищезгаданих постанов про арешт майна він дізнався через кілька днів після їх винесення, а про складення акту опису й арешту майна від 08.06.07 року  – через кілька днів після 08.06.07 року.

Ці обставини змусили його звернутися до суду з позовом про звільнення  з-під арешту нерухомого майна, яке знаходиться у місті Луганську, вул. Поштова, 26, - оскільки  накладення арешту на предмет іпотеки порушує його права як кредитора та  іпотекодержателя за вищезгаданим договором іпотеки, який позбавлений права задовольнити свої вимоги за кредитним договором за рахунок переданого в іпотеку  нерухомого майна, у зв’язку з чим несе значні збитки.

ІІ.Заслухавши представників позивача та третьої особи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

1. З наявних у справі доказів вбачається, що ДВС, виносячи постанови від 06.07.06 року та  від 03.04.07 року  була обізнана з приводу того, що спірне майно є предметом іпотеки, оскільки:

як сказано вище у цьому рішенні, на  його відчуження нотаріусом 28.12.095 року накладено та зареєстровано у встановленому порядку заборону відчуження, за реєстром №3955;

постанови ДВС, у т.ч. про накладення арешту на предмет іпотеки, були предметом оскарження у господарському суді Луганської області, при цьому скарга від 03.03.07 року подавалась на дії саме 2-го  відповідача по цій справі, тобто  ДВС (вищезгадана ухвала суду від 06.04.07 року, справа №18/423).

2.Чинним законодавством чітко та однозначно врегульовано питання про можливість звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.

Так, згідно статті 3 Закону України  від 05.06.03 року «898-ІУ «Про іпотеку»(далі –ЗУ №898-ІУ), іпотека виникає на  підставі  договору,  закону  або  рішення суду...(ч.1)

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним  договором  виникають  з  моменту   його   нотаріального посвідчення…  (ч.2).

Іпотекою може    бути    забезпечене    виконання    дійсного зобов'язання  або  задоволення  вимоги,  яка  може   виникнути   в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (ч.3).

У разі порушення боржником основного зобов'язання  відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права  чи  вимоги  яких  на  передане  в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом  порядку  або  зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.  Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає  відповідно до  закону,  таке  право  чи  вимога  має  пріоритет  над  вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та  реєстрації  до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених

іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих

у  встановленому  законом  порядку  прав  чи  вимог  інших осіб на передане в іпотеку нерухоме  майно  виникає  з  моменту  державної реєстрації  іпотеки.  Зареєстровані  права  та  вимоги на нерухоме майно  підлягають  задоволенню  згідно  з  їх  пріоритетом   -   у черговості їх державної реєстрації.

Факт нотаріального посвідчення договору іпотеки та його державної реєстрації по цій справі належним чином доведені.

Згідно частини 1 ст. 7 цього Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель  має  право задовольнити свою  вимогу  за  основним  зобов'язанням  у  повному обсязі   або  в  частині,  встановленій  іпотечним  договором,  що визначена  на  час  виконання  цієї   вимоги,   включаючи   сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї  суми,  яке  було  прямо  передбачене  умовами договору,  що обумовлює основне зобов'язання.

Частиною 1 статті 33 ЗУ №898-ІУ встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов’язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов’язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису   нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Жодної з таких правових підстав ДВС, накладаючи арешт на спірний предмет іпотеки, на час винесення обох вищезгаданих постанов у своєму розпорядженні не мала.

3. З огляду на викладене ДВС у цьому випадку належало керуватися вимогами частин 1 та 2 статті 62-1 Закону України від 21.04.99 року №606-ХІУ «Про виконавче провадження»,  якими встановлено, що звернення стягнення  на предмет іпотеки і його реалізація для задоволення вимог іпотекодержателя здійснюються відповідно до умов іпотечного договору.

На майно,   щодо   якого  встановлено  іпотеку  чи  накладено заборону на  відчуження,  не  може  бути  звернено  стягнення  для задоволення  вимог стягувачів,  які не є іпотекодержателями згідно із  Законом  України  «Про  іпотечне  кредитування,   операції   з консолідованим іпотечним   боргом   та    іпотечні    сертифікати».

У  статті 7   Закону  України від 19.06.2003 року N 979-IV «Про  іпотечне  кредитування,   операції   з консолідованим іпотечним   боргом та  іпотечні    сертифікати» викладено норму, аналогічну вищенаведеній, а саме: що примусове звернення  стягнення  на  предмет  іпотеки  і  його реалізація для  задоволення  вимог  іпотекодержателя  здійснюється органом  державної  виконавчої служби на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса відповідно  до  Закону  України  «Про виконавче провадження».

Таким чином, арешт на предмет іпотеки за вищезгаданим договором іпотеки без оформлення заставної, укладеним  28.12.05 року, за реєстром №3954, - накладено Ленінським відділом державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції постановами від 30.07.06 року за  №7-219 та від 03.04.07 року за №6-665  безпідставно та незаконно.

Це майно підлягає виключенню з опису, а позов –задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.124 Конституції України; ст.ст.3,7, 33 Закону України від 05.06.03 року №898-ІУ «Про іпотеку»; ст. 7 Закону України від 19.06.03 року №979-ІУ  «Про  іпотечне  кредитування,  операції   з консолідованим іпотечним боргом та  іпотечні    сертифікати»; ст.ст. 59 та 62-1 Закону України від 21.04.99 року №606-ХІУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.1, 49, 75, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Звільнити з-під арешту, накладеного постановами Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції від 06.07.06 року за №7-219 та від 03.04.07 року за №6-665, - нерухоме майно –нежиле приміщення, вбудоване №18,  загальною площею 65,7 кв.м, балансовою вартістю 16411 (шістнадцять тисяч чотириста одинадцять) грн.  86 коп.; вартість за експертною оцінкою –300000 (триста тисяч) грн. 00 коп., - яке складається з: коридору 1 площею 2,1 кв.м; коридору 2 площею 8,3 кв.м; кабінету 3 площею 31,3 кв.м; кабінету 4 площею 9,5 кв.м, господарського приміщення 5 площею 12,0 кв.м; санвузла 6 площею 2,5 кв.м,  - розташоване за адресою: місто Луганськ, вул. Поштова (Почтовая), 26, - яке є  предметом  іпотеки згідно договору іпотеки без оформлення заставної, укладеного між Відкритим акціонерним товариством  Акціонерний банк «Укргазбанк»в особі Луганської філії, ідентифікаційний код 21794412 (іпотекодержатель), - з одного боку, - та Товариством з обмеженою відповідальністю «Софіт», ідентифікаційний код 24856378 (іпотекодавець), - з іншого боку, - нотаріально посвідченого Приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Абакумовою В.В. 28.12.05 року, за реєстром №3954.

3.Зобов’язати Ленінський відділ державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції  не пізніше наступного дня після набрання чинності цим рішенням  винести постанову про звільнення з-під арешту майна, вказаного у пункті 2 цього рішення, - тобто нежилого приміщення, вбудованого №18,  загальною площею 65,7 кв.м, балансовою вартістю 16411 (шістнадцять тисяч чотириста одинадцять) грн.  86 коп.; вартість за експертною оцінкою –300000 (триста тисяч) грн. 00 коп., - яке складається з: коридору 1 площею 2,1 кв.м; коридору 2 площею 8,3 кв.м; кабінету 3 площею 31,3 кв.м; кабінету 4 площею 9,5 кв.м, господарського приміщення 5 площею 12,0 кв.м; санвузла 6 площею 2,5 кв.м,  - розташованого за адресою: місто Луганськ, вул. Поштова (Почтовая), 26, - яке є  предметом  іпотеки згідно договору іпотеки без оформлення заставної, укладеного між Відкритим акціонерним товариством  Акціонерний банк «Укргазбанк»в особі Луганської філії, ідентифікаційний код 21794412 (іпотекодержатель), - з одного боку, - та Товариством з обмеженою відповідальністю «Софіт», ідентифікаційний код 24856378 (іпотекодавець), - з іншого боку, - нотаріально посвідченого Приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Абакумовою В.В. 28.12.05 року, за реєстром №3954.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт», ідентифікаційний код 24856378, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул. Поштова, 26, - на користь Відкритого акціонерного товариства Акціонертний банк «Укргазбанк»(місто Київ, вул.Єреванська,1) в особі Луганської філії, ідентифікаційний код 21794412, яка знаходиться за адресою: місто Луганськ, 30-й квартал, 4, - судові витрати у сумі 203 (двісті три) грн. 00 коп., у тому числі: державне мито у сумі 85 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 118 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 25.09.2007 року за згодою представників позивача та третьої особи оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного господарського суду у 10-денний термін з дня складення повного тексту та його підписання.

Рішення складено у повному обсязі та підписано  –01.10.2007 року.

Суддя                                                                                         А.П.Середа