ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
справа № 20-2/187
ПОСТАНОВА

і м е н е
м     У к р а ї н и

"27" серпня 2007 р.  16:10
м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя
у складі:

судді Шевчук Н.Г.,

при
секретарі: Дерепаско Л.В.,

за участю представників:

позивача -не
з'явився;

відповідача -Костюшиної А.Л., довіреність №
132/14 від 15.01.2007,

- Шеремета В.М.,
довіреність № 10/05 від 09.01.2007,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за
позовом       суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

до відповідача Гагарінської
районної державної адміністрації міста Севастополя

(99038, м. Севастополь,
пр. Октябрської революції, 8)

про       визнання дій Гагарінської районної
державної адміністрації міста
Севастополя про порушення строків розгляду заяви про надання дозволу на
розміщення об'єкту торгівлі незаконними та зобов'язання видати дозволи

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернулась (далі -СПД ОСОБА_1) в суд з позовною заявою до Гагарінської
районної державної адміністрації міста Севастополя про визнання дій Гагарінської
районної державної адміністрації міста Севастополя про порушення строків
розгляду заяви про надання дозволу на розміщення об'єкту торгівлі незаконними
та зобов'язання відповідача видати (продовжити) дозволи на розміщення об'єкта
торгівлі на площі 50-річчя СРСР.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на норми статей 7, 11 Закону України “Про дозвільну систему
у сфері господарської діяльності”, та вважає, що дії відповідача суперечать цим
нормам.

Гагарінська районна державна
адміністрація міста Севастополя (далі -Гагарінська РДА) з позовом не
погоджується з посиланням на те, що діючим законодавством видача дозволів на
розміщення  об'єктів торгівлі не
передбачена (арк.. с. 30-32).

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, та дослідивши інші докази в межах позовних вимог, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

СПД ОСОБА_1  19.02.2007 звернулась у Гагарінську РДА із
заявою про продовження дозволів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 28.12.2005 і видачу
нових дозволів на 2007 рік розміщення об'єкта торгівлі сувенірами  (місця № 3, № 4) на площі 50-річчя СРСР (арк.
с. 5).

Зазначені дозволи були дійсні з
01.01.2006 по 31.12.2006 (арк. с. 11-12).

Гагарінська РДА  за результатами розгляду цієї заяви 26.02.2007
повідомила позивача про призупинення нею у зв'язку з набранням чинності
частиною 1 статті 4 Закону України “Про дозвільну систему у сфері господарської
діяльності” видачі дозволів на розміщення об'єктів торгівлі та послуг у зв'язку
з неврегульованістю законодавчих норм по цьому питанню  (арк. с. 13). Цим же листом позивача також
повідомлено про те, що дислокація засобів пересувної роздрібної торгової
мережі  (послуг) на 2007 рік перебуває у
стані узгодження.

Відповідно до статті 24 Закону
України “Про місцеве самоврядування в Україні” Правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими
законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Правовий статус місцевого
самоврядування в містах Києві та Севастополі, а також в Автономній Республіці
Крим визначається Конституцією України та цим Законом з особливостями,
передбаченими законами про міста Київ і Севастополь.

Органи місцевого самоврядування та
їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів
України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої
компетенції.

Стаття 25 цього Закону передбачає,
що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Особливості повноважень районних у
містах рад та їх виконавчих органів визначені статтею 41 зазначеного Закону,
згідно якої питання організації управління районами в містах належать до
компетенції міських рад.

Районні у містах ради (у разі їх
створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України
здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об'єктами, що
належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах,
формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх
виконання, утворюють за погодженням з відповідними головними управліннями,
управліннями Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та Севастополі місцеву міліцію; погоджують
призначення на посади і звільнення з посад керівника місцевої міліції,
начальників структурних підрозділів та дільничних інспекторів цієї міліції;
вносять у встановленому порядку пропозиції щодо їх заохочення або притягнення
до відповідальності; заслуховують звіти начальників органів внутрішніх справ
про стан боротьби зі злочинністю, а також керівників місцевої міліції про стан
громадської безпеки та охорони громадського порядку на відповідній території;
порушують перед відповідними органами питання про звільнення з посад цих
керівників у разі визнання їх діяльності незадовільною, а також здійснюють інші
повноваження, передбачені цим Законом, в обсягах і межах, що визначаються
міськими радами.

Обсяг і межі повноважень районних у
містах рад та їх виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами
за узгодженням з районними у містах радами з урахуванням загальноміських
інтересів та колективних потреб територіальних громад районів у містах.

Правові та організаційні засади
функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і порядок
діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного
характеру, та адміністраторів визначені Законом України “Про дозвільну систему
у сфері господарської діяльності”, який відповідно до цього Прикінцевих та
перехідних положень набрав чинності 05.01.2006, крім частини першої статті 4,
яка набирала чинності через один рік з дня опублікування цього Закону, тобто. з
05.10.2006.

Відповідно до цього Закону місцеві
дозвільні органи - це міські ради та їх виконавчі органи, районні та районні у
містах Києві і Севастополі державні адміністрації, територіальні (місцеві)
органи центральних органів виконавчої влади, їх посадові особи, уповноважені
відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру від свого імені,
а також підприємства, установи, організації, що у випадках, передбачених
законом, уповноважені видавати документи дозвільного характеру і можуть
залучатися до проведення експертизи та обстеження, необхідних для видачі
документів дозвільного характеру, у межах відповідної
адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно частини 2 статті 11
“Прикінцеві та перехідні положення” закони та інші нормативно-правові акти,
прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить
цьому Закону.

Статтею 4 цього Закону встановлені
основні вимоги до дозвільної системи у сфері господарської діяльності,
відповідно до яких виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з
одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється: необхідність
одержання документа дозвільного характеру; дозвільний орган, уповноважений
видавати документ дозвільного характеру; платність або безоплатність видачі
документа дозвільного характеру; строк прийняття рішення про видачу або відмову
у видачі документа дозвільного характеру; вичерпний перелік підстав для відмови
у видачі та анулювання документа дозвільного характеру; можливість набуття
суб'єктом господарювання права на провадження певних дій щодо здійснення
господарської діяльності за декларативним принципом.

Стаття 15 Закону України “Про
систему оподаткування” передбачає місцевий збір
(обов'язковий платіж) за видачу дозволу на розміщення об'єкту торгівлі
та сфери послуг. Місцеві податки і збори (обов'язкові платежі), механізм  справляння та порядок їх сплати
встановлюються сільськими, селищними, міськими радами відповідно до переліку і
в межах граничних розмірів ставок, встановлених законами України.

Порядок справляння місцевих
податків і зборів, їх граничні розміри визначено Декретом Кабінету Міністрів
України від 20.05.1993 № 56-93 “Про місцеві податки і збори”.

Статтею 17 цього Декрету
передбачено механізм справляння, порядок та граничний розмір збору за видачу
дозволу на розміщення об'єктів торгівлі.

У відповідності з рішенням сесії
Севастопольської міської Ради від 31.01.2006 № 4656 “Про внесення змін у
рішення Севастопольської міської Ради № 732 від 25.03.2003 “Про збір за видачу
дозволу на розміщення об'єктів торгівлі (послуг)” на конкурс виставляються
місця для розміщення засобів пересувної роздрібної торгової мережі, послуг у
відповідності з дислокацією, схемами розташування, затвердженими з урахуванням
вимог органів архітектури і містобудування, державної автоінспекції,
санепіднагляду, пожежної охорони і погоджені з постійними комісіями міської
ради з питань бюджету, фінансів і соціально-економічного розвитку міста і з
питань власності, управлінням
комунальним майном і функціонування міського господарства.

Порядок проведення конкурсу і
видачі дозволів на розміщення об'єктів торгівлі передбачені рішенням сесії
Севастопольської міської Ради від 25.03.2003 № 732 “Про збір за видачу дозволу
на розміщення об'єктів торгівлі (послуг)”.

Проте, зазначене рішення діє в тій
частині, яка відповідає і не суперечить
Закону України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”.

В той же час, вказівки  пункту 6 статті 11 цього Закону не виконані
-Кабінетом Міністрів України  не
приведений у відповідність до зазначеного Закону Декрет КМУ “Про місцеві податки
та збори”, яким передбачений збір за видачу дозволів на розташування об'єктів
торгівлі.

Таким чином, відповідно до діючого
законодавства  у відповідача відсутні
повноваження на видачу дозволів на розташування об'єктів торгівлі.

При цьому необхідність
отримання  дозволу на розміщення об'єктів
торгівлі та сфери послуг  також не
передбачено жодним нормативно-правовим актом.

А тому підстав для задоволення
вимог позивача про видачу дозволів на розташування об'єктів торгівлі не
вбачається.

Згідно діючого законодавства немає правових
підстав  для одержання суб'єктами
господарювання відповідного дозволу.

Що стосується вимоги позивача про
визнання дій відповідача по порушенню строків розгляду його заяви, то вона
також не підлягає задоволенню, оскільки заява СПД ОСОБА_1, з якою вона   19.02.2007 звернулась у Гагарінську РДА,
була розглянута останньою, а результати розгляду повідомлені заявнику у
встановлений Законом України “Про звернення громадян” строк.

Керуючись     статтями 157-163  Кодексу адміністративного судочинства України  № 2747-ІV від 06.07.2005, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні адміністративного  позову відмовити.

2. Роз'яснити сторонам, що:

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання
постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку частини п'ятої статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
Н.Г.Шевчук

03.09.2007