ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.10.07р.

Справа № 1/310-07(22/251)

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь,

до  Відповідача-1: Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ,

Відповідача-2: Закритого акціонерного товариства Єнакієвський коксохімпром”, м.Єнакієво Донецької області,

про стягнення 2752грн. 07коп.

Суддя  Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Бойко Н.Л. - дов. № 143-4016 від 27.12.2006 р.

від відповідача-1: ШляєвІ.В. - дов. №74 від 01.01.07р.; СеляковО.В. - дов. №785 від 20.07.07р.

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Постановою Вищого господарського суду України  від 20.06.07 р. скасовано Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.07 р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.06 р. у справі № 22/251 за позовом  Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до  Відповідача-1: Державного підприємства "Придніпровська залізниця",  Відповідача-2: Закритого акціонерного товариства Єнакієвський коксохімпром” про стягнення 2752грн. 07коп. Справу направлено до господарського суду Дніпропетровської області для нового розгляду.

Розпорядженням голови господарського суду Дніпропетровської області Паруснікова Ю.Б. від 27.07.07р.  вищезазначену справу передано на новий розгляд судді Рудь І.А.

Відповідно до матеріалів справи, у червні 2006 р. ВАТ "Нікопольський завод феросплавів" звернувся з позовом до ДП "Придніпровська залізниця" та ЗАТ Єнакієвський коксохімпром” про стягнення з останнього вартості майнової шкоди в сумі 2752грн. 07коп. за нестачу отриманої Позивачем продукції.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач-1 надав суду відзив, яким позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що у комерційних актах, складених на станції Нікополь зазначено, що вантаж прибув на станцію призначення у технічному та комерційному відношенні в справному стані, без слідів розкрадання.

Відповідач-2 документи, витребувані судом, не надав, його представник у судове засідання не з’явився (про час і місце засідання суду повідомлений належним чином).

За згодою представників Позивача та Відповідача-1, на підставі ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача-1, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

На виконання умов договору № 685/4592 від 20.12.2004р., укладеному між Позивачем - Відкритим акціонерним товариством „Нікопольський завод феросплавів” та Відповідачем-2 –Закритим акціонерним товариством „Єнакіївський коксохімпром” на адресу Позивача у 4-х вагонах надійшов коксовий горішок.

Під час видачі вантажу з перевіркою, в рахунок 10% прибулих цим же поїздом вагонів згідно Правил перевезення вантажів та ст.52 Статуту залізниць України, була встановлена вагова недостача продукції в кількості 1500кг, 1100 кг, 1800кг, 900кг.

З урахуванням норми недостачі –1 % та перерахунком за сухою вагою відповідальна вагова недостача склала 2944кг на суму 2752грн. 07коп.

Недостача продукції документально підтверджена комерційними актами № БК 061100/140 від 24.07.05 р., № 061105/145, 061106/146 від 26.07.05 р., 061109/149 від 31.07.2005р.

Завантаження вантажу відбулося засобами відправника Відповідача-2.

Рахунки за поставлену продукцію сплачені Позивачем у повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов’язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов’язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статутом регламентується організація та основні умови перевезення вантажів. Дія статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом, в тому числі вантажів.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угодою на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, яка визначається відправником.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 105 Статуту залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених Статутом та окремими договорами.

Однак, за умовами  ст.111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрат, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Судом встановлено, що вантаж прибув на станцію призначення у справному вагоні за навантаженням засобами вантажовідправника без слідів і ознак втрати.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги до Відповідача-1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час розгляду справи.

Господарський суд, з’ясувавши усі обставини справи, оцінивши докази, заслухавши пояснення представника Позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача-2 суми боргу в повному обсязі, з огляду на наступне.

Позов заявлений в межах договору перевезення, яким є накладні №№52408739, 52408803, 52408802, 52408902.

Згідно зі ст..129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці та вантажовідправника засвідчуються комерційними актами, які складаються станціями залізниць за Правилами, встановленими Наказом Мінтрансу України № 644 від 25.11.2002р.

Правила та Статут залізниць є обов’язковими для виконання.

Відповідно до п.1 Інструкції П-6, дана інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами або іншими обов’язковими правилами, не встановлений інший порядок приймання.

В даному випадку, інший порядок приймання встановлений Статутом залізниць України.

Відповідно до п. 5 Інструкції, одержувач повинен витребувати від органу транспорту складання комерційного акту, що і  було зроблено Позивачем у даному випадку.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача-2 - Закритого акціонерного товариства Єнакієвський коксохімпром” збитки у розмірі 2752грн. 07коп.

У позові до відповідача-1 слід відмовити.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на Відповідача-2.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 44, 49, 75, 78, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Єнакіївський коксохімпром” (86406, Донецька область, м.Єнакієво, вул.Марата, 1, , п/р 6223 у філії АК ПІБ у м.Єнакієве, МФО 334215) на користь Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів” (53213, Дніпропетровська область,  м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 310, , п/р 7001 у ЗАТ КБ „ПриватБанк” м.Дніпропетровськ, МФО 305299) 2752грн. 07коп. (дві тисячі сімсот п’ятдесят дві грн. 07коп.) –вартість майнової шкоди, 102грн. 00коп. (сто дві грн. 00коп.) - витрат по сплаті державного мита, 118грн. 00коп. (сто вісімнадцять грн. 00коп.) - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В позовних вимогах до Відповідача-1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

І.А. Рудь

Рішення підписано 22.10.2007р.