ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"24" грудня 2007 р.
Справа №  5/253

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Змеула О.А. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: закритого акціонерного товариства "Агропромислова компанія", м. Олександрія Кіровоградської області,

до відповідача: відкритого акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", в особі філії ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Кіровограді,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - закрите акціонерне товариство "Олександрія Хліб", смт. Приютівка, Олександрійський район, Кіровоградська область,

про визнання відсутнім права застави на майно, зобов'язання виключити запис із реєстру,

за участі представників сторін:

від позивача - Турчанов О.В., довіреність № б/н  від 01.02.07;

від відповідача - Донченко Д.Є., довіреність № 010-01/2984  від 25.04.07.

Закрите акціонерне товариство "Агропромислова компанія" звернулося до господарського суду з позовною заявою від 15.10.2007 року, яка містить позовні вимоги наступного змісту:

1) визнати відсутнім у відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) "Державний експортно-імпортний банк України" права застави на майно ЗАТ "Олександрія Хліб", перелік якого наведено в договорі застави № 5505Z170 від 30.11.2005 року;

2) зобов'язати ВАТ "Державний експертно-імпортний банк України" виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис, внесений на підставі договору застави № 5505Z171 від 30.11.2005 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в договорі застави позивач та відповідач не дійшли згоди щодо максимального розміру вимоги, яка забезпечується обтяженням, як не дійшли такої згоди і в інших документах. Позивач вважає, що договір застави рухомого майна не може вважатися укладеним, оскільки в ньому відсутня одна з істотних умов, яка визначена Законом - умова про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням. Як вважає позивач, між ним та відповідачем не існує договору застави майна позивача та не існує судового рішення про заставу майна позивача, а тому у відповідача відсутнє право застави на майно, перелік якого наведений у договорі застави № 5505Z170 від 30.11.2005 року, що належать позивачу на праві власності.

Відповідач надав заперечення на позовну заяву, в яких зазначено прохання в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до частини ІІ статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та  споживач  має  право  на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

присудження до виконання обов'язку в натурі;

відшкодування збитків;

застосування штрафних санкцій;

застосування оперативно-господарських санкцій;

застосування адміністративно-господарських санкцій;

установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими законом.

У даному випадку позовні вимоги направлені на визнання відсутності у позивача права застави на майно та відновлення становища позивача, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання.

Між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України", від імені якого діє філія ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в м. Кіровограді (Банк), та ЗАТ "Олександрія Хліб" (Позичальник) укладена Генеральна угода № 5505N2 від 30 листопада 2005 року.

Предмет Генеральної угоди зазначений у пункті 3.1. цієї угоди.

Відповідно до умов Генеральної угоди Банк встановлює Позичальнику Ліміт кредитних операцій в порядку та на умовах, визначених в додатково укладених договорах (угодах) в рамках даної Генеральної угоди і які після їх підписання стають її невід'ємною частиною. Загальна сума Ліміту кредитних операцій, які здійснюються сторонами, в будь-який момент під час дії даної Генеральної угоди не може перевищувати суми, що еквівалентна 12 000 000, 00 грн. Термін користування Позичальником кредитними коштами за даною Генеральною угодою встановлюється до 29 листопада 2010 року.

Дана Генеральна угода поширюється на наступні договори (угоди), які укладені між Банком та Позичальником:

- кредитних договір № 5505К41 від 30 листопада 2005 року, відповідно до якого Банк відкриває Позичальнику відновлювану кредитну лінію в сумі 12 000 000,00 грн. на умовах, визначених Договором, строком до 29 листопада 2006 року;

- інші угоди (договори), що будуть укладені між Банком та Позичальником протягом дії даної Генеральної угоди в межах ліміту кредитних операцій, встановлених згідно п. 3.1.2 Угоди.

Також між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України", від імені якого діє філія ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в м. Кіровограді (Банк), та ЗАТ "Олександрія Хліб" (Позичальник) укладений кредитний договір № 5506К40 від 7 грудня 2006 року.

Предмет кредитного договору від 7 грудня 2006 року зазначений у пункті 3.1. цього договору.

Зокрема, Банк відкриває Позичальнику в рамках Генеральної угоди відновлювану кредитну лінію з сукупним Лімітом заборгованості за новою кредитною лінією та кредитною лінією, відкритою згідно кредитного договору №5506К6 від 22.02.2006р. на рівні 12 000 000,00 (дванадцять мільйонів) гривень строком на 12 місяців на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до положень та умов цього Договору.

Кредитна лінія відкривається в рамках Генеральної угоди №5505N2 від 30.11.2005 року, що укладена з ЗАТ "Олександрія Хліб" строком погашення 29.11.2010 року з усіма чинними та можливими змінами та доповненнями.

За пунктом 3.2. договору Ліміт кредитної лінії: сукупний Ліміт заборгованості  за  новою  кредитною  лінією та кредитною лінією, відкритою в рамках Генеральної угоди згідно кредитного договору №5506К6 від 22.02.2006року, встановлюється на рівні 12 000 000,00 грн. (Дванадцять мільйонів) гривень. Загальний ліміт з урахуванням попередньої заборгованості: 12 000 000,00 грн. (Дванадцять мільйонів) гривень. Кінцевий термін погашення Кредиту: "06" грудня   2007 року. Ціль Кредиту: поповнення оборотних коштів з метою фінансування поточних потреб Позичальника.

Позичковий рахунок Банк відкрив Позичальнику на підставі п. 3.8. кредитного договору від 7 грудня 2006 року № 5506К40 та надав Позичальнику в період з 07.12.2006 по 27.02.2007 року кредитні кошти в сумі 13 100 000 грн., що засвідчено копією розпорядження про відкриття клієнтського рахунка від 07.12.2006; копією розпорядження бухгалтерії про надання кредиту від 07.12.2006; копією розрахунку заборгованості по кредитному договору № 5506К40 від 07.12.2006 ЗАТ "Олександрія хліб" станом на 17 вересня 2007 р.; реєстром платежів, меморіальними ордерами, заявками на переказ кредитних коштів, платіжними дорученнями про перерахування коштів.

За обгрунтованим розрахунком заборгованості по кредитному договору № 5506К40 від 07.12.2006  ЗАТ "Олександрія хліб" станом на 13 грудня 2007 року має перед ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" прострочену заборгованість за кредитом в сумі 12 000 000, 00 грн., заборгованість по сумнівних процентах у сумі 560 031,11 грн., заборгованість за несплаченими процентами - 376 166, 67 грн., а також певну заборгованість за комісіями та платі за управління.

У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 30.11.2005 року між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України", від імені якого діє філія ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в м. Кіровограді (Заставодержатель), та ЗАТ "Агропромислова компанія" (Заставодавець) укладений договір застави № 5505Z170, за умовами якого Заставодавець передав Заставодержателю у заставу автотранспортні засоби, обладнання та сільськогосподарську техніку, зазначену в п. 1.2. договору застави.

На підставі договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис про обтяження  майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 14765122 від 05.10.2007 року.

За домовленістю сторін загальна заставна вартість предмета застави становить 4'391'600 грн.

Договір застави 30.11.2005 року посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Радовою С.В., номер за реєстром 447. Застава за наведеним договором є забезпеченням виконання зобов'язань Заставодавця за Генеральною угодою від 30 листопада 005 року № 5505N2 та усіх Кредитних договорів, що є додатками до Генеральної угоди, за якою Заставодавцю встановлено ліміт заборгованості 12 000 000,00 грн. терміном користування до 29.11.2010 року, а Заставодавець зобов'язався повернути Заставодержателю суму кредиту і сплачувати відсотки, комісії тощо за користування кредитними коштами у розмірах, порядку та строки, які визначаються у Кредитному договорі та кредитних договорах, що є додатками до кредитного договору.

Сторони уклали додаткові договори № 5505Z170-1 та № 5505Z170-2 про зміни і доповнення до договору застави № 5505Z170 від 30.11.2005 року .

Відповідно до статті 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються істотні умови договору застави - суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї з сторін повинна бути досягнута згода.

Суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, передбачено пунктом 1.1. Договору застави, посвідченого нотаріально. Опис предмету застави наведено у пункті 1.2. договору застави.

Отже, при укладені оспорюваного договору застави сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору застави відповідно до приписів статті 12 Закону України "Про заставу".

Господарський суд дійшов висновку, що договір застави є укладеним та дійсним, відповідає положенням Закону України "Про заставу", Цивільного кодексу України.

Відносно посилання позивача на ч. 1 ст. 22 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" господарський суд виходить з наступного.

За приписами ст. 1 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Частиною третьою ст. 3 цього Закону передбачено, що вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом.

Із зазначеного правила також слідує, що вимоги до договору застави встановлюються законом. Таким законом є спеціальний закон - Закон України "Про заставу".

Сторонами за договором застави є Заставодавець і Заставодержатель.

З огляду на викладене господарським судом відхиляються посилання позивача на те, що норми ст. 22 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначають додаткову істотну умову договору застави.

Згідно частин І, ІІ статті 22  Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження може забезпечувати виконання  боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням.

За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у  повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає:

1) відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження;

2) сплату процентів і неустойки;

3) сплату основної суми боргу;

4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження;

5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Тобто, розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку про те, що оспорений договір застави є укладеним та дійсним, позовні вимоги є безпідставними.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати в справі на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 16:45 год.  24.12.07.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРIШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення  десятиденного строку з дня його прийняття, якщо не було подано апеляційної скарги.

Суддя                             О.А. Змеул