ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.11.07 р.                                                                               Справа № 20/212 (14/212)

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Приватного малого підприємства “Ронакс”,  м.Краматорськ

до відповідача – 1 Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком”, м.Київ, в особі Донецької філії цеху електрозв’язку № 1, м.Донецьк

до відповідача – 2 Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" в особі Краматорської філії, м.Краматорськ

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача громадянин Павлович Олександр Львович, м.Краматорськ

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача громадянка Ячмінь Варвара Іванівна, м.Краматорськ

про поновлення послуг електрозв’язку

За участю представників сторін:

від позивача  Зальотін І.В. – за довіреністю

від відповідача  – 1 не з’явився

від відповідача – 2 Филипенок К.Ф. – за довіреністю

від третьої особи – 1 не з”явився

від третьої особи – 2 не з”явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду м.Києва звернулося Приватне мале підприємство „Ронакс”, м.Краматорськ, із позовом до Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком”, в особі Донецької філії цеху електрозв’язку № 1, м.Донецьк, про поновлення послуг електрозв”язку.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 10.04.2007р. провадження у справі порушено та позовну заяву прийнято до розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наказ № 01-08-К від 28.08.1998р.; договір № 64-1227 про надання послуг телефонного зв’язку від 11.07.2005р. із додатками; лист № 050/050; лист № 041/041; лист № 069/069 від 16.06.2006р.; претензію № 091/09 від 22.08.2006р.; відповідь на претензію № 01/17-3279 від 06.10.2006р.; договір № 13/10-06 про надання адвокатських послуг від 13.10.2006р.; постанову господарського суду Донецької області про визнання боржника банкрутом № 42/29Б від 20.02.2006р.; ухвалу господарського суду Донецької області № 42/29Б від 06.02.2006р.; постанову Донецького апеляційного господарського суду № 42/29б від 15.06.2006р.; наказ № 01/05 від 08.09.2006р.;  наказ № 01/06 від 29.09.2006р.; наказ № 02/02 від 01.01.2007р.; наказ № 01/07 від 30.11.2006р.; акт прийому – передачі від 09.03.2006р.

На підставі ухвали господарського суду м.Києва від 15.05.2007р., відповідно до статей 15, 17, 86 Господарського процесуального кодексу України справу № 14/212 за позовом Приватного малого підприємства „Ронакс”, м.Краматорськ, до Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком”, в особі Донецької філії цеху електрозв’язку № 1, м.Донецьк, про поновлення послуг електрозв’язку направлено за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.06.2007р. справу прийнято до провадження та призначений розгляд справи.

Відповідач – Відкрите акціонерне товариство “Укртелеком”, м.Київ, в особі Донецької філії цеху електрозв’язку № 1, м.Донецьк  надав суду відзив № 01/17-2015 від 22.06.2007р., у якому позовні вимоги позивача не визнав.

У змінах до позовної заяви № 092 від 19.07.2007р. позивач просить суд визнати договір № 64-1227 від 11.07.2005р. таким, що діє та  зобов’язати відповідача повернути позивачу телефонні номери 3-01-59, 3-44-57, 3-21-31, 5-23-51, 3-24-21.

Відповідачем надано суду копії договорів про надання послуг електрозв’язку, які свідчать про те, що вищезазначеними телефонними номерами користуються Закрите акціонерне товариство Комерційний банк “Приватбанк” в особі Краматорської філії та громадяни Павлович О.Л., Ячмінь В.І.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.09.2007р. залучено до участі у справі у якості іншого відповідача Закрите акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк”, в особі Краматорської філії (84301, м.Краматорськ, вул. Катеринина, 16). Також залучено до участі у справі у якості 3-х осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача громадян: Павловича Олександра Львовича (84300, м.Краматорськ , вул.Дворцова, 17, кв.25); Ячмінь Варвару Іванівну (84300, м.Краматорськ, вул.Паркова, 3, кв.19).

Відповідач – 2 надав суду заперечення на позовну заяву, у яких посилається на те, що у позивача не було підстав для звернення до суду, тому що в період припинення договірних відносин із “Укртелекомом” у березні 2006р. “Приватбанк” діяв як уповноважений судом керуючий орган ПМП „Ронакс”.

За клопотанням сторін строк вирішення спору було продовжено в порядку ч.4 ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошувались перерви з 19.07.07 р. до 06.08.07 р., з 06.08.07 р. до 07.08.07 р., з 30.08.07 р. до 04.09.07 р., з 04.09.07 р. до 10.09.07 р., з

Дослідивши матеріали справи, та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

11 липня 2005 р. позивачем (Споживач) та відповідачем-1 (Підприємство зв’язку) укладено договір про надання послуг телефонного зв’язку № 64-1227 (далі-Договір), згідно із умовами якого Підприємство зв’язку надає Споживачеві послуги зв’язку, а Споживач зобов’язується своєчасно та у повному обсязі їх сплачувати (р.р.1, 2, 3 Договору).

Відповідно до додатку до Договору, позивачеві вищезазначені послуги надавалися за телефонними номерами: 3-01-59, 3-44-57, 3-21-31, 5-23-51, 3-24-21.

Стверджуючи, що у березні 2006 р. відповідач-1 безпідставно припинив надання позивачеві послуг за даними номерами, позивач просить суд (з урахуванням заяви № 092 від 19.07.07 р.) зобов’язати відповідача-1 повернути позивачу вищезазначені телефонні номери, поновити надання послуг за Договором, визнати Договір таким, що діє.

Відповідач-1 проти задоволення позову заперечив, посилаючись у відзиві на позов на те, що у зв’язку із неповною та несвоєчасною сплатою позивачем послуг за Договором за ним утворився борг станом на 01.12.05 р. в сумі 3375 грн., що позивача в порядку, передбаченому Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, було попереджено про припинення послуг електрозв’язку, 24.02.06 р. телефони позивача були відключені, 22.03.06 р. – підключені у зв’язку із наданням позивачем квитанції про сплату боргу, але в наступному факт перерахування позивачем грошових коштів не підтвердився, внаслідок чого телефонні номери знову були відключені.

В “Уточненому відзиві на позовну заяву” відповідач-1 також зазначив, що припинення надання послуг електрозв’язку та зняття телефонів позивача були здійснені відповідачем-1 26.04.06 р. на підставі заяви відповідача-2, який був призначений ліквідатором Приватного малого підприємства “Ронакс” ухвалою господарського суду Донецької області від 20.02.06 р. по справі № 42/29б про банкрутство позивача.

Відповідач-1 надав суду наявні в матеріалах справи копії договорів про надання послуг електрозв’язку, які свідчать про те., що телефонні номери, якими користувався позивач на підставі Договору, передані у користування відповідачу-2 та третім особам по справі.

Відповідач-2 позову не визнав, посилаючись у Запереченнях на позовну заяву на те, що вищезазначеною постановою господарського суду Донецької області його було призначено ліквідатором позивача та після набрання постановою чинності відповідач-2 звернувся до відповідача-1 із заявою про припинення експлуатації п’яти телефонних номерів у зв’язку з ліквідацією Приватного малого підприємства “Ронакс2, внаслідок чого Договір було припинено відповідно до  ст.604 Цивільного кодексу України, ст.202 Господарського кодексу України за домовленістю сторін.

Треті особи до судового засідання своїх представників не направили, відзивів на позов суду не надали.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно із ч.2 ст.23 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не було зроблено раніше.

Статтею 25 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” визначені повноваження ліквідатора та членів ліквідаційної комісії.

Відповідно до ч.2 ст.25 вищезазначеного закону, з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи – банкрута.

Згідно із ст.202 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст.604 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Постановою господарського суду Донецької області від 20.02.06 р. по справі № 42/29б Приватне мале підприємство “Ронакс” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Закрите акціонерне товариство КБ “Приватбанк” в особі Краматорської філії.

Після набрання зазначеною постановою чинності відповідач-2 як ліквідатор позивача звернувся до відповідача-1 із листом № 1170 від 13.03.06 р. про зняття з експлуатації належних позивачеві телефонних номерів 30159, 32131, 32421, 34457, 52351.

Відповідно до п.79 Правил надання та отримання  телекомунікаційних послуг, користування телефоном може бути припинено, зокрема, за заявою абонента, у випадках, передбачених договором.

Згідно із п.3.1.2 Договору, у разі відсутності потреби в послугах електрозв’язку Споживач має право відмовитись від їх отримання та припинити дію Договору, дату відмови – повідомити Підприємству зв’язку письмовою заявою не пізніше ніж за 10 днів.

У зв’язку з тим, що відповідач-2 діяв як ліквідатор позивача на підставі чинної на той момент постанови господарського суду Донецької області від 20.02.06 р. по справі № 42/29б, виконуючи повноваження керівного органу Приватного малого підприємства “Ронакс”, відповідач-1 26.04.06 р. обґрунтовано припинив надання послуг електрозв’язку за Договором на підставі вищезазначеного листа № 1170 від 13.03.06 р.

Наступне скасування вищезазначеної постанови постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.06.06 р. не тягне за собою автоматичного визнання неправомірними, недійсними тощо дій (правочинів) ліквідатора, вчинених ним до скасування постанови.

Матеріали справи свідчать про те, що вищезазначеними телефонними номерами на підставі відповідних договорів, користуються відповідач-2 та треті особи.

Позовні вимоги не полягають у визнанні зазначених договорів недійсними, у розірванні цих договорів тощо. Доказів розірвання цих договорів, визнання їх недійсними суду не надано.

За даних обставин суд дійшов висновку про те, що позов заявлено без належних підстав, у зв’язку з чим у його задоволенні слід відмовити, судові витрати – покласти на позивача.

При цьому, суд враховує також що позовні вимоги в частині визнання Договору таким, що діє, не узгоджуються із способами захисту порушеного права або охоронюваного законом інтересу, що передбачені ст.20 Господарського кодексу України та ст.16 Цивільного кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу  України, ст.ст.20, 202 Господарського кодексу України, ст.ст.16, 604 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.23, ст.25 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову – відмовити повністю.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 07.11.07 р.

Повний текст рішення підписано 12.11.07 р.

Суддя                                                                         Донець О.Є.

Надруковано 6 примірн.:

1 – позивачу,

2 – відповідачам

2 – третім особам

1 – у справу