ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.02.2007
Справа №2-5/334-2006А

Час судового засідання : 11 годин 15 хвилин.19 лютого 2007 року Господарський  суд АР Крим у складі:

Головуючого судді -  Гаврилюк М.П.,

за участю: секретаря Кузьмицької Г.В.,

представників сторін:

від позивача –   Форостян О.В., представник. дов. від 03.04.2006р.

від відповідача –   Шумілова Н.А., гол. держ. податк. інспектор, дов.  № 22 від 09.08.2006р.

у відкритому судовому засіданні, розглянувши  адміністративну справу:

За позовом  - Малого приватного підприємства «Альтер», м. Феодосія.

До відповідача –   Феодосійської  МДПІ, м. Феодосія.

Про визнання нечинними  податкових повідомлень-рішень.

Сутність спору:

Позивач – Мале приватне підприємство “Альтер”, м. Феодосія звернувся до Господарського суду АР Крим  з адміністративним позовом до відповідача – Феодосійської МДПІ,       м. Феодосія  та просить суд  визнати нечинними податкові повідомлення – рішення  від 14 квітня 2005 року № 001270/2408/23-1/2/0 та № 001495/2408/23-1/2/1 від 02 червня 2005 року, якими Малому приватному підприємству “Альтер”  донарахований основний платіж  з податку на додану вартість в сумі 563411,62 грн. та 281705,80 грн. штрафних санкцій, всього на суму 845117,42 грн. також позивач просить визнати нечинними податкові повідомлення – рішення  від 14 квітня 2005 року № 001269/2408/23-1/1/0 та № 001496/2408/23-1/1/1 від 02 червня 2005 року, якими Малому приватному підприємству “Альтер” донарахований основний платіж з податку на прибуток в сумі 24250,00 грн. та 4850,00 грн. штрафних санкцій, всього на суму 29100,00 грн., оскільки вважає, що вони  винесені необґрунтовано.

Відповідач позов не визнав, вважає, що позивач допустив порушення податкового законодавства, у зв’язку з чим, до нього були застосовані фінансові санкції та  донарахований податок  на додану вартість та прибуток.

По справі була призначена судово-бухгалтерська експертиза.

Розглянувши  в порядку ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України  матеріали справи,  дослідивши представлені докази,  заслухавши  у відповідності зі ст. 139 КАСУ  представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2005 року  Феодосійської МДПІ  проведена комплексна  документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства  МПП «Альтер» за період  з 01.10.2003р.  по 01.01.2005р., за результатами якої  складений акт № 793/23-1/31185165 від 12.04.2005р.

На підставі акту перевірки 14.04.2005р. були винесені податкові повідомлення-рішення:

-          № 001270/2408/23-1/2/0 від 14.04.2005р., яким МПП «Альтер» донарахований  основний  платіж  по ПДВ в сумі 563411,62 грн. та 281705,80грн. штрафних санкцій, всього на суму 845117,42грн.;

-           № 001269/2408/23-1/1/0 від 14.04.2005р.. яким   донарахований основний платіж по податку га прибуток у сумі 24250грн. та 4850грн. штрафних санкцій. А всього на суму 29100грн. Після первинної скарги були винесені податкові повідомлення-рішення № 001495/2408/23-1/2/1 від 02.06.2005Р. та № 001496/2408/23-1/1/1 від 02.06.2005р.

Позивач вважає, що спірне повідомлення-рішення винесені необґрунтовано, а саме:

У п. 2.5.1 акту перевірки вказано, що позивачем  заниження ПДВ в сумі 3000,00грн. по податковій накладній № 11 від 04.08.2004р. по ПП «Портал», у зв’язку  з чим донарахований ПДВ  в сумі 3000,00грн.

Донарахування ПДВ  в сумі 3000,00грн. по ПДВ є необґрунтованим, оскільки в декларації за вересень 2004р.  у стр. 8 було уточнення податкових зобов’язань і сума  податку була  відображена. Таким чином, одна і та ж операція оподатковується двічі в серпні 2004 року та у вересні 2004року.

У п. 2.5.2 Акту перевірки відображено як  необґрунтоване  зменшення податкових зобов’язань  в сумі 27500,00грн. по сторнированню   ПДВ по передоплаті  ТОВ «Вікторія-1».

Позивач вважає, що таким висновок податкової інспекції є  помилковим, оскільки  згідно з п. 3.1 Закону України «Про податок на додану вартість» об’єктом оподаткування є операції по наданню послуг. В момент отримання передоплати  від покупця, відповідно до вимог п. 7.3.1 Закону  України «Про податок на додану вартість»  були збільшені  податкові зобов’язання  по ПДВ. У зв’язку  з закінченням  строків позовної давності, у зв’язку з  не наданням  послуг та відповідно – з відсутністю  послуги, як об’єкту  оподаткування, сума ПДВ буда сторнирована  та включена у валові доходи підприємства. Донарахування податкових зобов’язань по ПДВ  є необґрунтованим.

У п. 2.5.3 Акту перевірки відображено, що необґрунтовано  до складу податкового кредиту включені суми РДВ по поставці від МПП «Дом»  на загальну суму 339061,33грн., у зв’язку  з  відсутністю  податкових накладних.

Такий висновок, на думку позивача є некоректним, оскільки податкові накладні  з вищевказаних операцій були здані для перевірки інспектору разом  зі всією рештою документів.

У п. 2.5.4 Акту перевірки відображено, що МПП «Альтер»  необґрунтовано  включило  до складу  податкового кредиту  ПДВ, у зв’язку, з невірним оформленням податкової накладної  № 607 від 09.04.2004р. від ТОВ «Аква-Тур».

Такий висновок, на думку позивача суперечить вимогам п. 7.4.5 Закону України «Про податок на додану вартість»,  яким встановлена заборона на включення в податковий кредит сум податку не підтверджених податковою накладною. Податкова накладна  № 607 від 09.04.2004р. в наявності є, включення в податковий кредит сум сплаченого податку обґрунтовано. Крім того, опис  товару на момент надходження  грошових  коштів і складання податкової накладної і не могла бути, оскільки була здійснена передоплата.

Також позивач посилається на те, що у п. 2.1 Акту перевірки встановлено заниження скоректованого валового доходу у 4 кварталі 2004 року на суму 165,0 тис. грн. Таке заниження обґрунтоване тим, що у вересні 2001 року. МПП «Альтер» одержало  передоплату  в сумі 165,0грн. від  ТОВ «Вікторія-1», у зв’язку з закінченням  строків позовної давності  кредиторська заборгованість повинна бути включена  у  валові доходи в 4-му кварталі 2004 року.

Таке  порушення свідчить   про помилки  відповідача в правилах податкового обліку. Сума передоплати, одержана  від ТОВ «Вікторія-1», була включена у валові доходи, у тому податковому періоді, коли грошові кошти були зараховані на розрахунковий рахунок  МПП «Альтер», тобто в 3-му кварталі 2001 року. Такий порядок  відображення  валових  доходів відповідає  вимогам Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства».

У п. 2.2 Акту перевірки відображено, що МПП «Альтер» необґрунтовано  завищило валові витрати  на 100,00 тис. грн. Таким висновок відповідача,  на думку позивача,   суперечить  вимогам  п. 1.7 та п. 2 розділу 2 Наказу Державної податкової адміністрації № 429 від 16.09.2002р.

Суд вважає, що позовні вимоги МПП «Альтер»  задоволенню не підлягають, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна  доказати ті обставини,  на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності зі п. 6 ст 71 Кодексу адміністративного судочинства України я кщо особа,  яка бере участь у справі, без поважних причин  не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається,  суд  вирішує справу на основі наявних доказів.

Ухвалою Господарського суду України від 17 травня 2006 року  по справі була призначена судово-бухгалтерська експертиза, проведення якої було доручено Кримському науково-дослідному  інституту судових експертиз, на розгляд якої було поставлено  наступне питання: чи   підтверджується  первинними бухгалтерськими  документами, викладеними в акті перевірки – по віднесенню у 2001 році до валових доходів суми – 165000,00грн.

Суд двічі, за клопотанням експерта, Ухвалами ГС АР Крим від 21.08.2006року та 30 жовтня 2006 року, зобов’язував позивача надати експерту первинні бухгалтерські  документи,  а саме: документи, які підтверджують утворення кредиторської заборгованості перед ТОВ «Вікторія-1», у розмірі 165000,00грн: договір; податкову накладну № 1307 від 20.09.2001р.; платіжні доручення та виписки з банку за вересень 2001 року; журнал-ордер по рахунку № 361 «Розрахунки з постачальниками» (як вказано в акті перевірки ДПІ) за період з  вересня 2001 року по жовтень 2004 року; декларацію по податку на прибуток за 3 квартал 2001 року та 3,4 квартал 2004 року, тобто документи,  які підтверджували доводи позивача.

Позивач не надав експерту  витребувані документи.

Беручи до уваги  те, що позивач не виконав вимоги суду та експерту,  не надав експерту  бухгалтерські  документи, у зв’язку з чим проведення  експертизи стало неможливим, суд  дійшов висновку, що позивач не довів  ті доводи, що виклав у своїй позовній заяві.

Таким чином, підстав, для задоволення позовних вимог не має.

З огляду на викладене  та керуючись   ст. ст.  161-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Сторони мають право на апеляційне оскарження даної постанови протягом 10 днів з дня її проголошення  в апеляційному порядку (в разі складення постанови в повному обсязі  - протягом 10 днів  з  дня складення постанови в повному обсязі).

Постанова набирає законної сили  через 10 днів після   закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано у відповідності зі ст. 186 КАС України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гаврилюк М.П.