ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  36/310-16/257

09.11.07

За позовом     Національний технічний Університет України "Київський Політехнічний інститут"

до                     Відкрите акціонерне товариство  Трест "Київміськбуд - 2"

про                    повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

Суддя  Ярмак О.М.Представники:

Від позивача           Бабенко  А.І.  за дор.

Від відповідача 1   Паньшина  О.П. за дор.

Від відповідача  2  Янушевський  О.М. за дов.

Обставини справи :

11.10.07, 24.10.07, 06.11.07  в  засіданнях суду оголошувалась перерва на підставі ст.. 77 ГПК України.

За клопотанням позивача  здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами, а саме: програмно  - апаратного комплексу «Діловодство суду».

06.11.07 засідання не відбулось з технічних причин, була оголошена перерва на 09.11.2007 р.

Пред”явлені вимоги про зобов‘язання відповідача 1 повернути позивачу самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,287 га, розташовану за адресою: м. Київ,  вул. Борщагівська,  100, протягом 10 днів з дня  набрання рішенням  суду законної сили.

20.03.2006  позивачем  через канцелярію суду  подана  заява про зміну позовних вимог, в якій позивач просить залучити ТОВ «КС –Київ»в якості співвідповідача та визнати споруди, що знаходяться  за  адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100, та зобов‘язати  відповідачів привести земельну ділянку за  адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100, у придатний для використання стан шляхом знесення споруд за  рахунок  ВАТ «Трест «Київміськбуд -2»протягом місяця  з дня набрання  рішенням суду законної сили.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2006 року по справі №36/310 в позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду України від 29.08.2006 р. рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2006 року по справі 36/310 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2007 р. постанову Київського апеляційного господарського суду України від 29.08.2006 по справі 36/310 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 12 червня 2007 р. постанову Вищого господарського суду України від 25.01.2007 р. постанову Київського апеляційного господарського суду України від 29.08.2006  та рішення господарського суду  міста Києва від 07.06.2006 р. по справі 36/310  скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

При новому розгляді справи:

Позивач позовні вимоги  підтримав у повному обсязі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Відповідно до Рішення Київської міської ради депутатів трудящих від 08.06.1965 року №976 позивачу була відведена земельна ділянка по вул. Борщагівська, 100-126 Жовтневого району міста Києва під будівництво учбово-виробничого корпусу. Відповідачем як генеральною підрядною організацією на час проведення будівельних робіт на відведеній позивачу земельній ділянці було розміщено тимчасові допоміжні споруди. Після закінчення будівництва та на день подачі позову до суду відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою без належних документів, а також не звільнив її від споруд, чим порушує права позивача як землекористувача спірною земельною ділянкою відповідно до рішення Київської міської ради від 26.09.2002 р. №19/179.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач користується земельною ділянкою понад 30 років, на земельній ділянці розташована виробнича база відповідача. Крім того, позивач не надав докази того, що до складу земель, відведених позивачу, включено також і земельну ділянку площею 2872, 64 кв.м, де розташовано виробничу базу відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради  депутатів трудящих №976 від 08.06.1965 року організації п/с 62 було відведено земельну ділянку площею біля 2,2 га під будівництво учбово-виробничого корпусу Київському ордена Леніна політехнічного інституту по вул. Борщагівська №№100-126 в Жовтневому районі та Політехнічній №№73-87 в Жовтневому районі.

Як встановлено у судових засіданнях та не заперечується сторонами по справі будівництво адміністративних та учбових корпусів КПІ здійснювалося підрозділом відповідача 1, а саме будівельно-монтажним управлінням №36. Виробнича база будівельно-монтажного управління № 36 для обслуговування будівництва корпусів Київського ордена Леніна політехнічного інституту, правонаступником якого є позивач, розміщувалася на земельній ділянці площею 2872,64 кв.м., що розташована за адресою м.Київ, вул. Борщагівська, 100.

Постановою Верховної ради УРСР „Про земельну реформу” від 17 лютого 1992 року місцеві Ради народних депутатів, Раду Міністрів Української РСР до 15 березня 1991 року було зобов’язано провести інвентаризацію земель усіх категорій, визначивши ділянки, що використовуються не  за цільовим призначенням, нераціонально або способами, які призводять до зниження родючості ґрунтів, їх хімічного і  радіоактивного  забруднення,  погіршення екологічної обстановки.

На виконання вказаної вище постанови, а також згідно рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 17.02.1992р. № 163 було проведено інвентаризацію земель,  в тому числі ті, що використовуються будівельно –монтажним управлінням №36 відповідача 1.

Відповідно до паспорту земельної ділянки, складеного Київською міською державною адміністрацією у 1992 році земельна ділянка площею 2861 кв.м. по вул. Борщагівська, 100 Жовтневого району знаходилась у користуванні БУ -36 Треста КМБ-2 під виробничу базу, реєстровий номер земельної ділянки - 6916201.

Згідно технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування Будівельно-монтажного управління №57 (правопопередником якого є будівельне управління №36) по реєстровому номеру 6916210, затвердженому головним землевпорядником Жовтневого району м.Києва 01.11.1996р., було встановлено на місцевості межі земельної ділянки, якою користувався відповідач 1 (його структурний підрозділ) та складено план місцезнаходження земельної ділянки. Окрім того, вказані межі погоджено з суміжним землекористувачем - позивачем, про що свідчить підпис проректора позивача Петрика В.О. на акті встановлення і погодження меж землекористування по вулиці Борщагівська будинок 100, копія якого наявна в матеріалах справи.

Зазначений вище технічний звіт містив експлікацію будівель, яка встановлювала факт знаходження на вказаній вище земельній ділянці наступних будівель: накриття площею 140 кв.м., гаражу площею 58,40 кв.м., складського приміщення площею 99,80 кв.м., складського приміщення площею 317 кв.м., прохідної  площею 12,40 кв.м., майстерні площею 365,80 кв.м.

На підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву від 21.10.94 №940-Пр „Про прийняття рішення про приватизацію державного майна, що знаходиться на балансі колективного будівельно-монтажного підприємства „Київміськбуд-2” та орендується організацією орендарів „Київміськбуд-2” за адресою 252035, м, Київ, вул. Урицького, 45”, затвердженого плану приватизації та наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву від                  29.10. 96р.№2014 „Про завершення приватизації акціонерного товариства” Колективне будівельно-монтажне підприємство „Київміськбуд-2” було приватизовано і перетворено в Відкрите Акціонерне товариство  „Трест „Київміськбуд-2”.

Під час приватизації до складу майна відповідача увійшов цілісний майновий комплекс, що належав до комунальної власності територіальної громади м.Києва, і включав у себе крім іншого майна також майно (об’єкти нерухомості) по вул.Борщагівська,100. Факт передачі до статутного фонду ВАТ „Трест „Київміськбуд-2” вказаного майна сторонами не оспорюється.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 08.06.2004  при розгляді спорів про надання права користування земельною ділянкою суди повинні враховувати, що право на майно, яке є часткою статутного фонду товариства, не потребує доказу.

Окрім того, ця обставина є підставою для оформлення товариством права користування цією земельною ділянкою.

Згідно з наявними в матеріалах справи матеріалами технічної інвентаризації від 01.02.1999р., які були підготовлені і складені Київським бюро технічної інвентаризації, -оціночним актом, планами на будівлі по поверхах за адресою вул. Борщагівська, 100 розміщувались наступі об’єкти нерухомості:  за літерою „А”  - склади, за літерою „Б”  - Майстерні,  за літерою „В”  - Гаражі,  за літерою „Г”  - склади, за літерою „Д”  - прохідна.

26.09.2002 року Київською міською радою було прийнято рішення №19/179, відповідно до якого позивачу було надано в постійне користування земельні ділянки загальною площею 2,47 га за рахунок земель міської забудови. Окрім того, оформлено позивачу право постійного користування земельними ділянками загальною площею 69,81 га. В матеріалах справи також наявний Державний акт на право постійного користування землею, виданий позивачу, що свідчить про те, що позивачу надано в постійне користування 8,8536 га землі в межах згідно з планом користування. Як вбачається з наявного в матеріалах справи плану зовнішніх меж землекористування  до складу земель,  які були надані позивачу в постійне землекористування, увійшла земельна ділянка, якою користувався Відповідач 1.

07 грудня 2004 року між Відкритим акціонерним товариством „Трест „Київміськбуд-2” та Товариством з обмеженою відповідальністю „КС-Київ” було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до п.1.1. якого Відкрите акціонерне товариство „Трест „Київміськбуд-2” передало у власність, а Товариство з обмеженою відповідальністю „КС-Київ” прийняло у власність нежилі будівлі, що знаходяться за адресою: м.Київ, вул. Борщагівська, 100, а саме: Склади (літ. А) площею –270, 70 кв.м.; Майстерні (літ. Б) площею –295, 70 кв.м.; Гаражі (літ. В) площею –46,80 кв.м.;  Склади (літ. Г) площею –101, 70 кв.м.; Прохідна (літ. Д)   площею –10, 70 кв.м.

Таким чином, відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України у ТОВ  „КС-Київ” виникло право власності на об’єкти нерухомого майна -  Склади (літ. А), Майстерні (літ. Б), Гаражі (літ. В), Склади (літ. Г), Прохідна (літ. Д), що розташовуються за адресою: м.Київ, вул. Борщагівська, 100.

Як було встановлено у судових засіданнях та не заперечується сторонами по справі, будівництво зазначених вище об’єктів було закінчено до введення в дію Цивільного кодексу України від 16.01.2004 року, а тому суд приходить до висновку, що вирішуючи питання про самочинність будівництва цих будівель, підлягають застосуванню норми матеріального права, закріплені у Цивільному кодексі Української РСР (1963р.)

Відповідно до ст. 105 Цивільного кодексу УРСР (1963р.) громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи  прибудову  без  встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту,  або з  істотними відхиленнями  від  проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися  цим  будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). За позовом виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних  депутатів такий будинок або  частина  його можуть бути  безоплатно  вилучені  судом  і  зараховані до фонду місцевої Ради  народних  депутатів  або  за  рішенням  виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів  знесені  громадянином,   який    провадив    самовільне будівництво, або за його рахунок. Знесення чи  вилучення  будинку, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від  проекту або з  грубим  порушенням  основних  будівельних  норм  і  правил, провадиться, коли громадянин не привів його, після попередження, у відповідність з проектом чи зазначеними нормами і правилами.

Господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або  належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від  проекту,  або  з  грубим порушенням  основних  будівельних  норм  і  правил,  за   рішенням виконавчого комітету районної,  міської,  районної  в  місті  Ради народних  депутатів  зносяться   громадянином,    який    провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

Таким чином, у разі виявлення самовільного будівництва будівель і споруд виконавчий комітет відповідної ради виносить попередження, а у разі не усунення порушень виконавчий комітет може прийняти рішення про знесення особою, що провадила самочинне будівництво, цієї будівлі чи за її рахунок, або звернутися до суду з позовом про безоплатне вилучення такої будівлі чи споруди.

Матеріалами справи не підтверджується, що в період з 1965 року на день розгляду справи у суді виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів були прийняті рішення щодо винесення попередження будь-яким особам про здійснення самовільного будівництва нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100, або прийнято рішення щодо знесення вказаних об’єктів, також відсутні докази звернення відповідних органів до суду з позовом про безоплатне вилучення спірних об’єктів. Окрім того, відсутні докази щодо накладання за незаконне будівництво адміністративних штрафів відповідно до ст. 97 Кодексу України про адміністративні правопорушення або притягнення відповідних осіб до кримінальної відповідальності згідно ст. 199 Кримінального кодексу 28.12.1960р. Отже доказами, наявними в матеріалах справи, не підтверджується факт самочинного будівництва об’єктів нерухомості.

Ненадання ТОВ „КС-Київ” дозвільної документації на будівництво спірних об’єктів не може підтверджувати факт незаконності будівництва, оскільки ТОВ „КС-Київ” не здійснював будівництво зазначених об’єктів, право власності на нерухоме майно виникло на підставі укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.12.2004р. У той же час жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов’язок покупця отримувати дозвільну документацію на будівництво об’єктів, що купуються, під час укладання договору купівлі –продажу.

Більше того, відповідно до п.3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої  Наказом Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127, виявлені в установленому порядку самочинно  збудовані будинки або  прибудови  до  будинків,  господарські  будівлі  (прибудови), торговельні,  господарські  кіоски та павільйони, металеві гаражі, підлягають  технічній  інвентаризації з внесенням  їх у планові та інші  матеріали.  У  разі  самочинного  будівництва на  оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових та оцінювальних  матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка, зокрема, на планах поверхів будинків штампи повинні містити дані про факт самочинного будівництва, а також  про площу самочинно збудованого будинку. На планах земельних ділянок та в оцінювальних актах також повинна міститися відмітка щодо виявлених самочинно збудованих об’єктів. Пп. 2.1. та 2.4 Інструкції про порядок видачі довідок-характеристик на об’єкти нерухомого майна,  що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб та зареєстровані в бюро технічної інвентаризації, затвердженої наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 30.04.95 № 35, передбачають обов’язкове обстеження нерухомого майна при його відчуженні з занесенням відповідних даних до довідки –характеристики.    Матеріали справи не містять доказів щодо набуття Відповідачами права власності внаслідок здійснення самочинного будівництва,  а набуття права власності на нерухоме майно по вул. Борщагівська 100 у м. Києві Відповідачем 1 внаслідок процесу приватизації і передачі вказаного майна органом приватизації до статутного фонду Відповідача 1, договір купівлі-продажу нерухомого майна між Відповідачами від 07.12.04. з реєстрацією в БТІ права власності на нерухоме майно на користь Відповідача 2 спростовує самочинність  їх будівництва.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки Позивачем не доведено ні  факту обов’язку отримання та зберігання дозвільної документації саме Відповідачами по справі, ні факту невідповідності будівельних робіт такій документації,  ні факту здійснення будівельних робіт взагалі на земельній ділянці  по вул. Борщагівській 100 у м. Києві  після  появи у Позивача власного права користування земельною ділянкою, позовні вимоги  щодо визнання факту самочинного будівництва нерухомості після спливу 40-річного терміну з моменту будівництва спірних об’єктів та до отримання Позивачем права користування земельною ділянкою  є необґрунтованими.

Окрім того, відповідно до ст. 266 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 267 Цивільного кодексу України, а також  ст. 71 Цивільного кодексу УРСР загальна позовна давність встановлюється у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було відомо про існування спірного майна з кінця 1960 років, проте доказів вчинення будь-яких дій щодо судового захисту своїх прав позивач суду не надав.

В межах розгляду даної справи клопотання від Позивача щодо відновлення строку позовної давності не  заявлялись, тому суд   позбавлений можливості  дати оцінку обставинам, які  зумовили  пропуск  строку позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання споруд, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100, самочинним будівництвом заявлена з пропуском встановленого строку позовної давності, що є підставою відповідно до п.4 ст. 267 Цивільного кодексу України для відмови у позові.

Доводи позивача щодо того, що правила позовної давності не застосовуються до вимог щодо визнання споруд самочинним будівництвом, з посиланнями на Постанову Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України” №9 від 19.09.1975р. не приймаються до уваги, оскільки у зазначеній постанові вказується на непоширення правил позовної давності виключно на вимоги про безоплатне вилучення самовільно спорудженого жилого будинку або частини його, які можуть пред’являтися виконавчими комітетами відповідних рад. Окрім того, статтею 268 Цивільного кодексу України визначається перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. Вказаний перелік як і будь-який інший закон не відносить вимогу про визнання споруд самочинним будівництвом до категорії тих, позовна давність на які не поширюється.

Проаналізувавши матеріали справи, суд також приходить до висновку, що позовні вимоги Національного технічного університету України „Київський політехнічний інститут” про зобов’язання ТОВ „КС-Київ” звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100 протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили та про зобов’язання Відкрите акціонерне товариство „Трест „Київміськбуд-2” та Товариство з обмеженою відповідальністю „КС - Київ” привести земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100 у придатний для використання стан шляхом знесення споруд за рахунок Відкритого акціонерного товариства „Трест „Київміськбуд-2” протягом місяця з дня набрання рішенням законної, задоволенню не підлягають, зважаючи на наведене нижче.

Як вбачається з матеріалів справи,  ТОВ „КС-Київ”  законно володіє та користується  нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100. Договір купівлі - продажу від 07.12.2004р., відповідно до якого у ТОВ „КС - Київ” виникло право власності на зазначену нерухомість, у судовому порядку не було визнано недійсним, а тому суд приймає його до уваги як належний і допустимий доказ права власності відповідача 2 на спірні об’єкти в розумінні статті 35 ГПК України.

Відповідно до  ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції 1990 р. з наступними змінами і доповненнями), який був чинний на момент  завершення приватизації Відповідача 1, п. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України та ст.  120 Земельного кодексу України, якщо  житловий  будинок,  будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки,  на  якій  вони  розміщені,  та  частиною  ділянки,   яка необхідна для їх обслуговування.

Враховуючи той факт, що відповідачі законно володіли та користувались майном, розташованим на земельній ділянці по вул. Борщагівській, 100 в м. Києві,  таке володіння  та користування земельною ділянкою, що знаходиться під об’єктами нерухомості, а також необхідна для обслуговування цих об’єктів, не можна вважати самовільним зайняттям земельної ділянки в розумінні ст. 212 Земельного кодексу України.

Отже, відповідач 2 користується вказаною земельною ділянкою в силу вказаних в попередньому абзаці  правових норм у зв'язку з переходом права на   відповідні будівлі   і  споруди, які на ній знаходяться.   Тому суд прийшов до висновку про незаконність  вимог позивача в цій частині.

Судом не приймаються до уваги доводи позивача про неможливість застосування до спірних відносин ст. 377 Цивільного кодексу України, у зв’язку з тим, що, на його думку, ВАТ „Трест „Київміськбуд-2” незаконно користувався земельною ділянкою, оскільки з 1965 року спірною земельною ділянкою користується НТУ України „Київський політехнічний інститут” на підставі Рішення виконавчого комітету Київської міської ради  депутатів трудящих від 08.06.1965р. №976, на сьогоднішній час позивач користується земельною ділянкою на підставі рішення Київської міської ради від 26.09.2002р. №19/179 та відповідного Державного акту на право постійного користування землею.

З тексту рішення від 08.06.1965р. № 976 вбачається, що спірна земельна ділянка відводилась не позивачу по справі, а організації  п/с 62. Доказів про належність вказаної організації позивачу - НТІ „Київський політичний інститут” суду не надано. До того ж на наданій позивачем “Схемі перспективного генерального плану КПІ” (М 1:2000) зазначено, що   будівництво на    ділянці, що знаходяться під комплексом будівель по вул. Борщагівська 100,   генеральним планом не передбачалось.

Натомість, згідно пояснень відповідача 1, відповідно до Наказу Головного управління по житловому та цивільному будівництву в м. Києві від 07.05.1955р. організація п/с 62, як структурний підрозділ Тресту „Київвузбуд” Міністерства вищої освіти СРСР, було включено до складу Київського міського будівельного тресту-2, правонаступником якого є ВАТ „Трест „Київміськбуд-2”. Межі земельної ділянки, якою користувався ВАТ „Київміськбуд-2” (а саме земельна ділянка площею 2861 кв.м. по вул. Борщагівська, 100 в м.Києві) були також встановлені на місцевості, про що свідчить технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування Будівельно-монтажного управління №57 (структурний підрозділ відповідача 1).

Пунктом 6 Постанови Верховної ради УРСР  „Про земельну реформу” (в редакції Постанови Верховної ради України від 17.02.2004р.) встановлено, що громадяни, підприємства, установи й організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення у дію Земельного кодексу Української РСР, повинні до 01 січня 2008 року оформити право власності або право користування землею.

Як вбачається із наданих матеріалів, на виконання вказаної вимоги відповідачем 1 з метою оформлення користування земельною ділянкою були вчинені необхідні юридичні дії, що підтверджується наступними документами: копією звернення  ВАТ ”Трест Київміськбуд-2” до в.о. Голови КМДА  з приводу закріплення земельної ділянки у м. Києві по вул. Борщагівська 100 від 30.05.96., дорученням  КМДА щодо розгляду вказаного звернення від 17.06.96.,  позитивним висновком щодо даного звернення  АТ ”Київпроект” від 25.09.97., а також іншими документами.

Вказані обставини  Позивачем не спростовані.

Таким чином, включення земельної ділянки, якою користувався ВАТ „Трест „Київміськбуд-2”, до складу земельною ділянки, що надавалась у постійне користування позивачу відповідно до Рішення Київської міської ради від 26.09.2002 року №19/179 та  Державного акту на право постійного користування землею не відповідає вимогам ч.5 ст. 116, ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки земельну ділянку було надано в постійне користування без її попереднього належного вилучення у землекористувача, який користувався нею на підставі ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції 1990р.).

У зв’язку із зазначеним, суд у відповідності  до ст.4 ГПК України не застосовує акт органу місцевого самоврядування як такого, що прийнятий всупереч  вимогам чинного законодавства.

Позивачу було відомо про наявність суміжного землекористувача – ВАТ „Трест „Київміськбуд-2”, що підтверджується Актом встановлення та погодження меж землекористування від 28.01.1996р., підписаним повноважним представником Позивача.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст. 317, 321 Цивільного кодексу України  кожен  має  право  володіти,  користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Судом встановлено, що ТОВ „КС-Київ” правомірно володіє та користується нерухомим майном, розташованим за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100. Право власності на зазначене майно перейшло до ТОВ „КС-Київ” відповідно до Договору купівлі-продажу від 07.12.2004 року. Таким чином, вимога позивача до відповідачів повернути самовільно зайняту  земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 100  та привести її  у придатний для використання стан шляхом знесення споруд за рахунок Відкритого акціонерного товариства „Трест „Київміськбуд-2” суперечать принципу непорушності права власності  на об’єкти нерухомого майна, розташованого на зазначеній земельній ділянці.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про знесення споруд є необгрунтованими  та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                                       О.М.Ярмак