ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2007 р.
№ 16/93-О-07

Вищий господарський суд України у складі:  суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Херсонобленерго”, м. Херсон (далі –ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”)

на рішення господарського суду Херсонської області від 03.05.2007 та

постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 18.07.2007

зі справи  № 16/93-О-07

за позовом ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”

до Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Херсон (далі –територіальне відділення АМК)

про визнання недійсним рішення частково.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача –  не з’яв.,

відповідача – Васинської В.В., Федосієнко М.М.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про визнання недійсними пунктів 2, 2.1, 3, 3.1, 4 рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 24.01.2007 № 1/п-1 “Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” (далі –рішення № 1/п-1).

Рішенням господарського суду Херсонської області від 03.05.2007 (суддя Немченко Л.М.), залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 18.07.2007 (колегія суддів у складі: Шевченко Т.М. - головуючий, судді Зубкова Т.П. і Колодій Н.А.), у задоволенні позовних вимог відмовлено. У прийнятті зазначених рішення та постанови попередні судові інстанції виходили з відповідності оспорюваних пунктів рішення № 1/п-1 фактичним обставинам справи та приписам чинного законодавства.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України ВАТ                    “ЕК “Херсонобленерго” просить скасувати оскаржувані рішення та постанову з даної справи, прийняти нове судове рішення, яким визнати недійсними пункти 2, 2.1, 3, 3.1, 4 рішення № 1/п-1. Скаргу мотивовано неповною та необ’єктивною оцінкою попередніми судовими інстанціями доказів у справі, що призвело до неправильного застосування ними статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У відзиві на касаційну скаргу територіальне відділення АМК заперечує проти її доводів, зазначаючи про їх необґрунтованість і неспростованість ними висновків попередніх судових інстанцій, та просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Сторони відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені  будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з частиною другою статті 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно ж до приписів статті 60 Закону України ”Про захист економічної конкуренції” рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду.

У пункті 4 Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2-2005 також зазначено: “Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів в порядку іншого судочинства (наприклад, стаття 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлює, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення)”.

Отже, розгляд даної справи здійснюється за правилами ГПК України.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- згідно з рішенням № 1/п-1:

·          визнано, що ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” займає монопольне становище на ринку передачі електричної енергії (далі –електроенергія) місцевими (локальними) мережами та на ринку постачання електроенергії за регульованими тарифами в межах Херсонської області з часткою 100% (пункт 1);

·          дії ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”, які полягають в обумовленні договорами про постачання електроенергії з підприємствами, що надають житлово-комунальні послуги населенню з утримання та експлуатації житла, умови щодо корегування договірних обсягів споживання, в тому числі встановлення граничних величин на нульовому рівні, у залежності від стану розрахунків за використану електроенергію для різних побутових потреб у житлових будинках, та у запровадженні штрафних санкцій у вигляді підвищеної плати за понаддоговірне споживання електроенергії, - визнано порушенням пункту 2 статті 50, частини першої, пункту 1 частини другої статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку постачання електроенергії за регульованим тарифом, що може призвести до ущемлення інтересів як населення, так і суб’єктів господарювання, шляхом встановлення таких умов придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2);

·          за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції на ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” відповідно до частини п’ятої статті 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції” накладено штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (пункт 2.1);

·          дії ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”, що полягають у застосуванні в розрахунках підвищеної плати за понаддоговірне споживання електроенергії підприємствам, що обслуговують житловий фонд міста, середньозважених тарифів, які не відповідають тарифу, затвердженому постановою НКРЕ від 10.02.2002 № 758, - визнано порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою, пунктом 1, пунктом 2 частини другої статті 13 названого Закону у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку постачання електроенергії за регульованим тарифом, що може призвести до ущемлення інтересів як населення, так і суб’єктів господарювання, шляхом встановлення різних цін для споживачів однієї категорії без об’єктивно виправданих на те причин, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 3);

·          за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції на ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” відповідно до частини другої статті 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції” накладено штраф у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн. (пункт 3.1.);

·          ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” зобов’язано  у тридцятиденний термін припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції та вжити заходів щодо усунення його наслідків (пункт 4);

- територіальним відділенням АМК було розпочато справу за результатами розгляду звернень прокуратури Херсонської області та управління житлового господарства виконавчого комітету Херсонської міської ради за заявами ТОВ “ВЖЦ “Декорум”, ПП “Жилсервіс”, ТОВ “Шумен” щодо дій ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”, які полягають у нарахуванні суб’єктам господарювання –заявникам п’ятикратної та двократної вартості послуг за перевищення договірних (граничних) величин споживання електроенергії;

- з мотивувальної частини рішення № 1/п-1 вбачається, що за результатами розгляду адміністративної справи територіальним відділенням АМК встановлено таке:

·          ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” постачає електроенергію на підставі договорів, укладених ним з 111 підприємствами, що обслуговують житловий фонд міста;

·          у 2003 - 2006 р.р. назване товариство встановило цим підприємствам договірні (граничні) обсяги споживання електроенергії, а у випадках несвоєчасної оплати за використану електроенергію або оплату в неповному обсязі коригувало обсяги електропостачання до рівня фактично оплачених споживачами обсягів та виставляло рахунки за підвищеною вартістю електроенергії;

·          станом на 01.09.2006, за інформацією ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”, на особових рахунках 43 підприємств обліковується заборгованість за понаддоговірне споживання електроенергії в сумі понад           6 млн. грн.;

- з огляду на з’ясовані факти адміністративна колегія територіального відділення АМК дійшла висновку, що з урахуванням вимог статті 26 Закону України “Про електроенергетику”, пункту 7 Порядку постачання електричної енергії споживачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.1999 № 441 (з подальшими змінами), абзацу 37 пункту 1.2 і пункту 12.16 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 (з подальшими змінами і доповненнями, далі - Правила), ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” не мало права застосовувати щодо житлово-комунальних організацій нарахування підвищеної вартості різниці між фактично спожитою і договірною величиною обсягу електроенергії;

- ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”, не погоджуючись з відповідними висновками адміністративної колегії територіального відділення АМК, пояснює, що названою колегією у прийнятті рішення № 1/п-1 не взято до уваги таке: абзац 37 пункту 1.2 і пункт 12.16 Правил вступили в дію з моменту набрання чинності постановою НКРЕ від 17.10.2005 № 910 (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.11.2005 за                               № 1399/11679), “яка внесла нову редакцію Правил”. Так, на думку ВАТ              “ЕК “Херсонобленерго”, саме в цій редакції вперше визначено поняття “населений пункт”; а посилання адміністративної колегії територіального відділення АМК в рішенні № 1/п-1 на норми нової редакції Правил “доречні за період, починаючи з 29.11.2005”. Починаючи з листопада 2005 року ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”, за його поясненням, припинило нарахування житлово-експлуатаційним організаціям підвищеної вартості різниці між фактично спожитою і договірною величиною обсягу електроенергії, а у випадках коли таке нарахування помилково відбувалося, “компанією помилково нараховані кошти були списані”;

- підприємства, які обслуговують житловий фонд м. Херсона, одночасно є споживачами двох категорій:

·          споживачами 2 групи 2 класу напруги (населення, населений пункт);

·          споживачами 1 групи 2 класу напруги (промислові та прирівняні до них споживачі з приєднаною потужністю до 750 кВат);

- територіальним відділенням АМК подано суду копії договорів, укладених ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” з підприємствами, що обслуговують житловий фонд міста (з ТОВ “Мале обслуговуюче підприємство “Брест”, ТОВ “Наш дім”, ДП “Житлокомфорт”, ПП “Жилсервіс”, ТОВ                          “ВЖЦ “Декорум”, ТОВ “Злагода”, укладені в різний час у період з червня 2002 року по січень 2005 року (далі –Договори на постачання електроенергії). Усі ці договори містили умови щодо сплати п’ятикратної вартості різниці фактично спожитої та договірної величини у випадку перевищення договірної величини споживання електроенергії та потужності;

- Договори на постачання електроенергії укладені на визначений в них час, однак містять умову про продовження їх дій на рік за відсутності заяви сторін про їх розірвання, поданої за один місяць до закінчення терміну дії договору. Сторонами у справі не подано доказів припинення дії відповідних договорів, отже, вони діють на час розгляду даної справи господарським судом;

- у додатках до Договорів на постачання електроенергії було визначено граничні обсяги постачання електроенергії та потужності;

- ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” не подано доказів внесення змін до умов зазначених Договорів у частині нарахування підвищеної різниці фактично спожитої та договірних величин електроенергії після 25.11.2005, тобто за період, щодо якого назване товариство визнає відсутність свого права “проводити підвищені нарахування”;

- як встановлено територіальним відділенням АМК і підтверджено у розгляді даної справи, застосування постачальником електроенергії середньозваженого тарифу при розрахунках з підприємствами, що обслуговують житловий фонд, призводить до здійснення цими підприємствами оплати за понаддоговірне споживання електроенергії за різними тарифами, хоча понаддоговірне споживання й мало місце з боку цих підприємств а один і той самий період часу та за однією категорією споживачів –“населений пункт”, що свідчить про використання ВАТ               “ЕК “Херсонобленерго” монопольного становища на ринку постачання електроенергії.

Відповідно до частини першої та пунктів 1 і 2 частини другої статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції”:

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб’єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб’єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається:

·          встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

·          застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб’єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об’єктивно виправданих на те причин.

Згідно з пунктом 2 статті 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції” порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

За порушення, передбачені пунктом 2 статті 50 названого Закону, органами Антимонопольного комітету України на юридичних осіб накладаються штрафи в розмірах, визначених статтею 52 цього законодавчого акта.

Постачання електроенергії енергопостачальниками споживачам здійснюється на умовах укладених ними договорів про таке постачання.

З урахуванням встановлених обставин справи попередні судові інстанції:

- обґрунтовано погодилися з доводами та висновками територіального відділення АМК щодо неправомірності встановлення ВАТ                                  “ЕК “Херсонобленерго” підприємствам, що надають житлово-комунальні послуги населенню з утримання та експлуатації житла, граничних величин споживання електроенергії на нульовому рівні, у залежності від стану розрахунків за використану електроенергію для побутових потреб у житлових будинках, та запровадження штрафних санкцій у вигляді підвищеної плати за понаддоговірне споживання електроенергії, оскільки кінцевими споживачами електроенергії, яка надавалася постачальником споживачам - підприємствам, що надають житлово-комунальні послуги, є населення;

- правильно визначились, що відповідні дії містять ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем;

- дійшли вірного по суті висновку про відсутність підстав для визнання недійсними оспорюваних пунктів рішення № 1/п-1.

Водночас скаржником не наведено переконливих доводів щодо порушення попередніми судовими інстанціями передбачених статтею 43 ГПК України правил оцінки доказів, а також стосовно преюдиційності для даної справи інших судових рішень, на які посилався скаржник.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків покладених в основу оскаржуваних судових рішень, а тому визначених законом підстав для скасування останніх не вбачається.

Керуючись статтями 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Херсонської області від 03.05.2007 та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 18.07.2007 зі справи № 16/93-О-07 залишити без змін, а касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Херсонобленерго” –без задоволення.

Суддя                                                                                              В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б. Львов