СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.07.07                                                                                 Справа № 10/149н-ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М. по справі №   10/149н-ад за позовом

Приватного підприємства "Науково –виробниче підприємство "Донбас - ІІ",

м. Луганськ

до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Луганська

Третя  особа  без самостійних  вимог  на стороні  відповідача  -   Державна податкова адміністрація в Луганській  області

про скасування податкового повідомлення –рішення

Представники  сторін:

від позивача –Колос Г.В.,  директор.

від відповідача –Шуст Ю.В., дов. № 7711/10 від 13.06.2007р.,

від третьої особи –Зайченко К.В., дов. № 47/10-228 від 27.12.06.,  Шемякова О.І., дов. № 32/10-228 від 19.06.07.

Згідно з п. 2-1 Прикінцевих і перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства  України  не здійснювалась звукова фіксація судового процесу за клопотанням сторін.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про скасування податкового повідомлення - рішення  № /0 від 09.01.2007р.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

09.12.2006р.  працівниками Державної  податкової  адміністрації в Луганській області  проведено  перевірку  господарської одиниці –бар «Омега»,  що належить приватному підприємству  науково –виробниче підприємство «Донбас ІІ» (відповідачу у справі),  розташованої   за  адресою:  м. Луганськ,  вул. Совєтська, 49,  про  що  складено  акт  №  12320550/2340.

В  акті  перевірки  зазначено, що перевіркою встановлено:

При  предоплаті  попереднього замовлення №  714  на загальну  суму  257 грн. 05 коп.  офіціантом –стажером  розрахункова операція проведена без застосування  зареєстрованого, опломбованого та переведеного у фіскальний режим  роботи  РРО,  Розрахунковий документ не встановленої форми не надано.  Офіціант –стажер  склав рахунок офіціанта  № 714,  отримав  гроші у  розмірі  300 грн.,  повернув  решту  і зробив напис на рахунку  офіціанта  «оплачено»,  поставив  свій  особистий підпис.

В ході  перевірки встановлено відсутність  Z –звіт  за  08.12.2006р. в  КОРО  № р/1 від 20.10.2006р.

Висновок перевірки:

- в  порушення п. 1  ст. 3   Закону  України “Про  застосування  реєстраторів розрахункових операцій  у  сфері  торгівлі,   громадського  харчування  та  послуг”  (надалі  Закон  про  РРО)  розрахункова операція проведена без застосування зареєстрованого, опломбованого та переведеного в фіскальний режим роботи РРО,

-  в  порушення п. 2  ст. 3   Закону  про РРО  розрахунковий документ встановленої форми не виданий,

-  в  порушення п. 9  ст. 3   Закону  про РРО  не забезпечено друкування  та зберігання  фіскальних звітних чеків в КОРО.

В порушення  п.п. 4.6. п. 4  Порядку реєстрації, опломбування та застосування  реєстраторів розрахункових операцій за товари  (послуги),   затвердженого наказом  ДПА України від 01.12.2000р. № 614  не забезпечено підрахунок  готівки  на  місці проведення  розрахунків  під час  здійснення перевірки.

На підставі   даного  акту  ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська  прийнято   рішення від 09.01.2007р. № /0,  яким відповідно до ст. 15, 16, 17 п. 1,   22  Закону  України “Про  застосування  реєстраторів розрахункових операцій  у  сфері  торгівлі,   громадського  харчування  та  послуг” до  науково –виробничого підприємства «Донбас ІІ» застосовано штрафну санкцію в  сумі  1625 грн. 25 коп.

Штрафні санкції розраховані таким чином:

1. За порушення вимог   п. 1  ст. 3 Закону  про РРО -  штрафна санкція  в п’ятикратному розмірі   вартості  товарів  не проведених через РРО  (257,05  грн. х 5 =  1285,25  грн.).

2. За порушення вимог   п. 9 ст. 3 Закону  про РРО -  штрафна санкція в  розмірі двадцять  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 грн. х  20 =  340  грн.).

Всього - 1285,25  грн. + 340 грн. = 1625,25 грн.

Позивач  вважає,  що  вказане    рішення винесено незаконно   з таких  підстав:

1.  В  ході  перевірки  було порушено  вимоги  ст.  11-2  Закону України «Про державну податкову службу в Україні»,   а  саме  перед  складанням  акту  не  надано  під розписку  копію наказу на проведення перевірки та направлення на перевірку.

2.  Позивач  також заперечує факт  порушення   вимоги    п. 9 ст. 3 Закону  про РРО,  а  саме  зазначає,  що  Z –звіт  за  08.12.2006р. насправді  існує,  має  номер  177 та роздрукований  08.12.2006р. о 23 годині  28  хвилин.

3. Позивач заперечує  факт  порушення  п. 1  ст. 3 Закону  про РРО,  оскільки  вважає,  що  при отриманні  попередньої оплати  відсутній  такий   елемент  розрахункової операції  як  передача  товару  (послуги),  а  відтак  відсутній  обов’язок  видачі  розрахункового документа.

Відповідач  заперечує  проти  позовних вимог.

Оцінивши доводи сторін в їх сукупності, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими, а доводи позивача відхиляються з огляду на наступне:

Висновки  суду  щодо  правомірності  проведення  перевірки.

Відповідно до ст. 19 Конституції України  органи державної влади та їх посадові  особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 13 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”  передбачено,  що  органи державної податкової служби та їх  посадові особи зобов’язані  дотримувати  Конституції  і  законів  України.

Преамбулою   Закону  України "Про державну податкову службу в Україні"  визначено, що цей Закон  визначає  статус  державної податкової  служби  в  Україні,  ї функції  та  правові  засади  діяльності.

Згідно  ст. 11-1  Закону  України "Про державну податкову службу в Україні"  визначено  порядок  проведення  планових перевірок,  а  також  визначено,  що  позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка,  яка не передбачена  в  планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин,  визначених  ч. 6  ст.  11-1  цього  Закону.

Позаплановими  перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень  податкових   органів,   визначених  законами  України "Про застосування  реєстраторів  розрахункових  операцій  у  сфері торгівлі,  громадського   харчування   та   послуг",   "Про державне  регулювання  виробництва  і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,  алкогольних напоїв та тютюнових  виробів",  а  в інших випадках - за рішенням суду.

Із  змісту  ст. 11-1  Закону  України "Про державну податкову службу в Україні"  вбачається,  що  перевірки,  врегульовані даною статтею  розподіляються  на  три  види:

-  два  види перевірок  стосуються  питань  оподаткування:   планові  виїзні   і  позапланові  виїзні,  а  також  третій  вид перевірок  не  стосується  питань оподаткування,  а  визначений  як  позапланові перевірки  в межах повноважень  податкових   органів,   визначених  законами  України "Про застосування  реєстраторів  розрахункових  операцій  у  сфері торгівлі,  громадського   харчування   та   послуг",   "Про державне  регулювання  виробництва  і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,  алкогольних напоїв та тютюнових  виробів".

Згідно  ст. 11-2  вищевказаного  Закону, згідно якої посадові особи  органу  державної  податкової  служби  вправі приступити  до  проведення  планової  або   позапланової   виїзної перевірки  за наявності підстав для їх проведення,  визначених цим та іншими законами України  та за умови надання платнику податків    під розписку:

1) направлення  на перевірку,  в якому зазначаються дата його видачі,  назва  органу  державної  податкової  служби,  мета,  вид (планова   або   позапланова),  підстави,  дата  початку  та  дата закінчення перевірки,  посади,  звання та прізвища посадових  осіб органу  державної податкової служби,  які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є  дійсним  за  умови  наявності  підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2)  копії  наказу керівника податкового органу про проведення позапланової  виїзної  перевірки,  в  якому  зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Ненадання цих документів платнику податків або їх  надання  з порушенням  вимог,  встановлених  частиною  першою цієї статті,  є підставою  для  недопущення  посадових   осіб   органу   державної податкової  служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Із  змісту вищевказаного вбачається,  що  вимоги  ст. 11-2  вищевказаного  Закону стосуються  саме планових  і  позапланових  виїзних  перевірок  з питань оподаткування.  Крім  цього,  ненадання  вказаних  документів    є підставою  для  недопущення  посадових   осіб   органу   державної податкової  служби до проведення  відповідної  перевірки.  Крім того,  перевірка  проведена  на підставі  графіку  перевірок  на грудень  2006 року,  затвердженого  заступником  ДПА в Луганській області  30.11.2006р.,   тобто  є  плановою.    З  огляду  на  вищезазначене,  суд  вважає  проведення  перевірки  правомірним.

Висновки  суду  щодо  наявності  факту  порушень.

Згідно  п. п. 1, 2  статті 3 Закону  про  РРО  суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або  в  безготівковій  формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при  продажу  товарів   (наданні   послуг)   у   сфері   торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

1) проводити  розрахункові  операції  на  повну  суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку  та  переведені  у  фіскальний  режим  роботи  реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних  розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у   випадках,   передбачених   цим   Законом,   із   застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати  особі,  яка отримує або повертає товар,  отримує послугу  або  відмовляється  від   неї,   розрахунковий   документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Даним  Законом  визначено,  що  розрахункова операція  - це приймання  від  покупця  готівкових коштів,  платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації   товарів   (послуг),   видача   готівкових  коштів  за повернутий  покупцем  товар   (ненадану   послугу),   а   у   разі застосування    банківської    платіжної   картки   -   оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в  безготівковій формі  товару  (послуги)  банком  покупця  або,  у разі повернення товару (відмови від послуги),  оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Суд  відхиляє доводи  позивача,  що  при отриманні  попередньої оплати  відсутній  такий   елемент  розрахункової операції  як  передача  товару  (послуги),  а  відтак  відсутній  обов’язок  видачі  розрахункового документа.  Із  поняття  «розрахункової операції» не вбачається,  що  товар  передається  лише  одночасно  з  отриманням  грошових  коштів,  а  визначається місце  отримання  коштів,  як  місце   реалізації  товарів.  А  відповідно  до  Закону про  РРО  реєстратори розрахункових операцій  встановлюються   за місцем  реалізації товарів.

Також  згідно  п. п. 4.4. Порядку  реєстрації та ведення книг обліку розрахункових  операцій і розрахункових книжок,  затвердженого  Наказом Державної податкової адміністрації України від  01.12.2000 N 614,  зареєстрованого в Міністерстві  юстиції України  5 лютого 2001 р. за N 106/5297 (далі –Порядок)   реєстрація продажу товару (надання  послуги)  через  РРО проводиться  одночасно  з  розрахунковою операцією.  Розрахунковий документ  повинен  видаватися  покупцеві  не  пізніше   завершення розрахункової операції.

Згідно  п. 6  статті 3 Закону  про  РРО  суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або  в  безготівковій  формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при  продажу  товарів   (наданні   послуг)   у   сфері   торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

щоденно  друкувати  на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з  продажу  товарів  (послуг)  фіскальні звітні   чеки  і  забезпечувати  їх  зберігання  в  книгах  обліку розрахункових операцій.

Позивач  стверджує  про  існування  Z –звіту  за  08.12.2006р. насправді  існує,  має  номер  177 та роздрукований  08.12.2006р. о 23 годині  28  хвилин.  Існування  такого  документа  не  заперечується,  оскільки  в  Z –звіті   за  09.12.2006р.,  який   доданий  до  матеріалів  перевірки   (а.с. 62)  є  посилання  на  попередній   Z –звіт  за  № 177.

Але для  дотримання вимог  п.  9  ст. 3  Закону  про  РРО  необхідно  не  тільки  існування  відповідного  документу,   але  і  його  зберігання  в  обліку розрахункових операцій.   А  зберігання  передбачено  в  порядку,  який  визначено  п. 7.5.   Порядку,   а  саме:  використання   книги   ОРО,   зареєстрованої   на   РРО, передбачає: наявність книги  ОРО  на  місці  проведення  розрахунків,  де встановлено РРО; підклеювання фіскальних    звітних   чеків   на   відповідних сторінках книги ОРО.

Позивач  не  стверджує,  що  Z –звіт  за  08.12.2006р.  був  підклеєний  на  відповідній  сторінці  книги  ОРО.

Таким  чином,   податковий  орган  довів  наявність  порушень  позивачем  п. п.  1,  2,   9   ст. 3   Закону   про  РРО.   А  позивач  не  спростував  цього.

За  таких  обставин  суд   визнає  позовні  вимоги  необґрунтованими.  В  задоволенні  позову  слід  відмовити.

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні  03.07.2007.  і  постановив   відмовити   в задоволені позову.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  03.07.2007. проголошено вступну і резолютивну частини постанови. Судові витрати  покладаються  на   позивача.

На  підставі  викладеного та, керуючись ст.ст. 5, 17, 18, 71, 86,  158 –163, 254  255 Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1.          В задоволенні  позову  відмовити.

2.          Судові  витрати  покласти  на  позивача.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена  09.07.2007р.

Суддя                                                                                Т.М.Мінська