ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2007 р.                                                            Справа № 40/487-07

вх. № 11703/4-40

Суддя господарського суду Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Дуброва Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - Кривошеєнко О.Ю., дов. від 05.05.2007 року  відповідача - Харитонов Ю.М., дов. № 01-23/306 від 12.11.2007 року

розглянувши справу за позовом Селянського (фермерського) господарства "ПАВЛОВО - САБС" Вдовенко Сергія Миколайовича, с. Самійлівка

до  Близнюківської районної державної адміністрації, смт. Близнюки

про скасування розпорядження

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога про скасування Розпорядження Голови Близнюківської районної державної адміністрації від 30 вересня 2005 року "Про вилучення земель, що знаходяться в постійному користуванні Селянського (фермерського) господарства "ПАВЛОВО - САБС" Вдовенко Сергія Миколайовича".

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги, мотивуючи позов тим, що позивач є землекористувачем земельної ділянки розміром 49,54 гектара на підставі Державного акту на право постійного користування землею, виданого виконкомом Близнюківської районної Ради народних депутатів у 1993 році для ведення селянського (фермерського) господарства. Згідно зазначеного акту, який позивач має в оригіналі Селянське (фермерське) господарство "ПАВЛОВО - САБС"  здійснювало та здійснює використання землі для ведення селянського (фермерського) господарства за цільовим призначенням. Але 30 вересня 2005 року оскаржуваним розпорядженням позивач був позбавлений права постійного користування земельною ділянкою, при цьому, фактично ні Державний акт постійного користування землею, ні земельна ділянка з користування не вилучалися. Позивач зазначає, що оскаржуване розпорядження є таким, що суттєво порушує права та охоронювані законом інтереси позивача та не відповідає приписам Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні”, Земельного Кодексу України та Конституції України у зв’язку з чим підлягає скасуванню.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує,  вказує на порушення з боку позивача земельного законодавства у частині не використання земельної ділянки за цільовим призначенням, на акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протоколи про адміністративне правопорушення, складені у травні та липні 2005 року, припис про усунення недоліків відділу земельних ресурсів. Вважає, що підстав для скасування оскаржуваного розпорядження не існує.

У судовому засіданні 03 грудня 2007 року було оголошено перерву до 10 грудня 2007 року до 11 годин 30 хвилин з метою виготовлення повного тексту процесуального документа.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Державним актом на право постійного користування землею, виданим виконкомом Близнюківської районної Ради депутатів трудящих серія Б № 046577 позивачу – Селянському (фермерському) господарству "ПАВЛОВО - САБС" у постійне користування з правом послідуючого викупу було надано земельну ділянку загальною площею 49,54 гектара для ведення селянського (фермерського) господарства. Зазначений державний акт було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 30. Даний Державний акт був складений у двох примірниках і перший примірник видано землекористувачу, що має оригінал Державного акту на право постійного користування землею, який у позивача не вилучався.

30 вересня 2005 року розпорядженням Голови Близнюківської районної Державної Адміністрації „Про вилучення земель, що знаходяться в постійному користуванні селянського (фермерського) господарства "ПАВЛОВО - САБС" Вдовенко Сергія Миколайовича" припинено право користування земельною ділянкою площею 49,54 га. орних земель, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства на території Самійлівської сільської ради Вдовенку С.М. згідно державного акту серія Б № 046577.

З оскаржуваного розпорядження вбачається, що підставу для вилучення земельної ділянки у позивача відповідач вибачив зі статтею 144 Земельного Кодексу України.

Відповідно до Листа Близнюківської райдержадміністрації вих. № 01-42/770 від 21 листопада 2005 року, що міститься у матеріалах справи - вилучення у позивача спірної земельної ділянки проведено на підставі статті 143 Земельного кодексу України.

В силу статті 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. В силу частини 2 статті 4 Земельного Кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Правові підстави примусового припинення прав на земельну ділянку врегульовані статтею 143 Земельного Кодексу України, в силу якої примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у випадках: використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів; конфіскації земельної ділянки; викупу (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що з питання примусового припинення прав на спірну земельну ділянку відповідач до суду не звертався, права на спірну земельну ділянку припинені на підставі оскаржуваного розпорядження.

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог відповідач зазначає, що в 2003 році спірна земельна ділянка не оброблялася і не засівалася, посилаючись на публікації у газетах. У якості підстави примусового припинення права користування землею відповідач посилається на акти від 16 травня 2005 року, від 25 липня 2005 року, протоколи про адміністративне правопорушення від 16 травня 2005 року, від 24 червня 2005 року, від 25 липня 2005 року, припис від 16 травня 2005 року, постанови заступника начальника Блізнюківського райвідділу земельних ресурсів від 17 травня 2005 року, від 25 травня 2005 року.

Суд критично ставиться до документів, залучених відповідачем до матеріалів справи, оскільки про факт обізнаності Селянського (фермерського) господарства "ПАВЛОВО - САБС", чи участь останнього у їх складанні у жодному документі не йдеться, акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства не містять відомостей про обізнаність Селянського (фермерського) господарства "ПАВЛОВО - САБС" про факт такої перевірки, про участь представників підприємства у її проведенні, не містять підпису представника особи, яка перевірялася, підпису про ознайомлення з актом. Матеріали справи не містять відомостей про направлення копій актів у адресу позивача. Протоколи про адмінправопорушення, на які посилається відповідач в обґрунтування своєї позиції також складені без участі позивача і не містять доказів їх отримання. Постанови про накладення адмінстягнень на порушення статті 285 КУпАП не містять, відміток про їх вручення чи відомостей про їх отримання позивачем в інший спосіб.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з Законом України “Про місцеве самоврядування в Україні” правом та повноваженнями примусового припинення права постійного користування землею, наданою згідно з Державними актами, райдержадміністрації не наділені. Порядок та правові підстави примусового припинення права постійного користування землею регулюються Земельним Кодексом України за змістом статті 143 якого вилучення землі з постійного користування поза судовим порядком не припускається.

Матеріалами справи встановлено, що згоду про добровільну відмову від права постійного користування земельною ділянкою землекористувач - не надавав. Натомість згідно договору б/н від 01 січня 2004 року, акту здачі врожаю 2005 року, договору від 01 січня 2006 року, актів виконання посівних робіт від 20 вересня 2006 року, 14 червня 2006 року, 17 квітня 2007 року спірна земельна ділянка використовується позивачем за цільовим призначенням.

Враховуючи наведене, судом встановлена наявність підстав для скасування оскаржуваного розпорядження відповідача, як такого, що прийняте з перевищенням повноважень останнього, оскільки зокрема приймаючи розпорядження про вилучення земель, що знаходилися в постійному користуванні позивача на підставі Державного акту постійного користування землею, відповідачем порушено положення частини першої статті 124 Конституції України, яка забороняє делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами та їх посадовими особами. При цьому суд виходить з положень статтей 143-150 Земельного кодексу України згідно яких примусове припинення права постійного користування земельною ділянкою здійснюється виключно в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач користувався спірною земель ділянкою чотирнадцять років та використовує земельну ділянку за цільовим призначенням на теперішній час відповідно договорів та актів здачі врожаю, що містяться у матеріалах справи. Відповідач з питання примусового вилучення спірної земельної ділянки до суду не звертався.

В силу приписів статей 125, 126 Земельного Кодексу України (в редакції від 25 жовтня 2001 року) право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання  її  власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування землею та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, форми яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затв. наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 43, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 травня 1999 року за № 354/3647 у пункті 1.4 визначає, що державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради АР Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, а на право власності на земельну ділянку на підставі рішення Ради міністрів АР Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій, міської, селищної, сільської ради.

Пунктом 3.10 зазначеної Інструкції передбачено, що у випадку припинення права власності чи користування земельною ділянкою документ, який посвідчує це право, повертається до архіву державного органу земельних ресурсів, де зберігається другий примірник цього документа.

Судовим розглядом справи встановлено, що примірник оригіналу Державного акту постійного користування землею, що був виданий землекористувачу у останнього не вилучався. Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача з питання вилучення Державного акту про право постійного користування землею чи припинення з боку Селянського (фермерського) господарства "ПАВЛОВО - САБС" фактичного користування землею. Зазначений Державний акт зберігається у Селянського (фермерського) господарства "ПАВЛОВО - САБС", яке продовжує використовувати спірну земельну ділянку за цільовим призначенням.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до заяви позивача за результатами розгляду справи судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 75,  82-85  Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Розпорядження Голови Близнюківської районної Державної Адміністрації Харківської області від 30 вересня 2005 року „Про вилучення земель, що знаходяться в постійному користуванні Селянського (фермерського) господарства "ПАВЛОВО - САБС" Вдовенко Сергія Миколайовича" скасувати.

Повний текст рішення підписано 10.12.2007 року.

Суддя                                                                                            Хотенець П.В.

Секретар судового засідання                         Дуброва Н.О.