ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

21.11.07                                                                                           Справа  № 6/323-7/11

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                           Д.Новосад

суддів                                      О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу Управління з питань майна комунальної власності та корпоративних прав, м. Івано-Франківськ,  № 2 від 27.06.07

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від      07.06.07

у справі  № 6/323-7/11

за позовом: Управління з питань майна комунальної власності та корпоративних прав, м. Івано-Франківськ

до відповідача: ТзОВ “Рембудхімкомплект”, м. Тисмениця Івано-Франківської області

про          розірвання договору оренди приміщень від 06.01.05, укладеного між Управлінням з питань майна комунальної власності та корпоративних прав Івано-Франківської облдержадміністрації та ТзОВ “Рембудхімкомплект”та стягнення з ТзОВ “Рембудхімкомплект”заборгованості з орендної плати в сумі 929 812, 49 грн., в т.ч. пеня 20 385, 41 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з’явився.

від відповідача: не з’явився.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 07.06.07 у справі № 6/323-7/11 відмовлено в задоволенні позовних вимог Управлінню з питань майна комунальної власності та корпоративних прав облдержадміністрації м. Івано-Франківськ до ТзОВ “Рембудхімкомплект”  м. Тисмениця Івано-Франківської області про  розірвання договору оренди від 06.01.05, укладеного між позивачем та відповідачем та стягнення з ТзОВ “Рембудхімкомплект” заборгованості з орендної плати в сумі 929 812, 49 грн., в т.ч. пені 20 385, 41 грн.

З даним рішенням не погоджується позивач - Управління з питань майна комунальної власності та корпоративних прав облдержадміністрації, подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути рішення в порядку апеляційного провадження, скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, скаржник зазначає, що відповідачем в порушення вимог п. 3.1 договору оренди від 06.01.05 внесено лише орендну плату за січень 2005 року. З лютого 2005 року орендна плата відповідачем не сплачувалась. Станом на 01.10.05 заборгованість з орендної плати відповідача перед позивачем становить (із врахуванням пені ) 929 812, 49 грн. Посилається позивач також на ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», згідно положень якої орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди, а відтак, невиконання відповідачем зобов’язань в частині своєчасного та в повному обсязі внесення орендної плати є підставою для дострокового розірвання договору оренди відповідно до ст. 26 цього ж Закону. Стверджує скаржник і про безпідставність доводів відповідача про неможливість використання ним об’єкта оренди за призначення у зв’язку з тим, що позивачем не здійснено демонтаж обладнання, оскільки такі доводи, на думку Управління з питань майна комунальної власності та корпоративних прав облдержадміністрації, не підтверджені жодними належними, в розумінні ст. 34 ГПК України, доказами.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.08.07 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 26.09.07.

Розгляд справи відкладався на 24.10.07 та на 21.11.07 з підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.07 та від 24.10.07.

В судове засідання 21.11.07 сторони явки повноважних представників не забезпечили, хоча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені (повідомлення про вручення поштових відправлень № 2708283 та № 2708275), причин неявки до відома суду не довели, а відтак, беручи до уваги п.п. 2, 3 ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.07 клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідач правом, наданим ст. 96 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав. Натомість, в судове засідання 20.11.07 останнім подано клопотання про припинення провадження у даній справі в порядку ст. 80 ГПК України, в зв’язку з тим, що ТзОВ “Рембудхімкомплект” 15.11.07 ліквідовано та виключено з Єдиного державного реєстру підприємств, установ і організацій, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ, виданим Головним управління статистики в Івано-Франківській області.

Розглянувши дане клопотання ТзОВ “Рембудхімкомплект”, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку   про залишення його без задоволення.

Так, в силу ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання), перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.  В даному випадку, апеляційна інстанція переглядає оскаржене рішення місцевого господарського суду на предмет його законності, правомірності чи неправомірності  застосування судом першої інстанції, при прийнятті  оскарженого рішення, норм матеріального та процесуального права. Крім того, відповідач на час винесення рішення місцевим господарським судом ліквідований не був та існував, як юридична особа.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.06.07 у справі № 6/323-7/11 слід залишити без змін.

При цьому колегія виходила з наступного.

06.01.05 між Управлінням з питань майна комунальної власності та корпоративних прав облдержадміністрації, як орендодавцем та ТзОВ “Рембудхімкомплект”, як орендарем був укладений договір оренди приміщення, згідно умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування невикористовуванні Івано-Франківською обласною друкарнею нежитлові приміщення по вул. Січових Стрільців, 78 в м. Івано-Франківську, загальною площею 4 976, 47 кв.м.

Відповідно до п. 3.1. даного договору сторони прийшли до згоди, що розмір орендної плати складає 16, 00 грн. за 1 кв.м., що в місяць становить 95 548, 22 грн. та вноситься щомісячно на рахунок орендодавця не пізніше 15 числа наступного місяця із врахування інфляції.

За умовами п. 2.2 договору орендар зобов’язаний протягом місяця з дати підписання акту приймання-передачі майна перерахувати на поточний рахунок Івано-Франківської обласної друкарні кошти в сумі 22 000, 00 грн. для організації робіт по звільненню орендованого приміщення та демонтажу обладнання, яке знаходиться в цьому приміщенні.

Даний договір оренди від 06.01.05 нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу п. Басай Р.М.

На виконання умов договору оренди від 06.01.05 між позивачем та відповідачем 10.01.05 був підписаний акт приймання-передачі невикористовуваних Івано-Франківською обласною друкарнею приміщень по вул. Січових Стрільців, 78 в м. Івано-Франківську, загальною площею 4 976, 47 кв.м.

На виконання п. 2.2. та п. 3 договору оренди, відповідач 10.02.05 платіжним доручення № 2830 перерахував на поточний рахунок Івано-Франківської обласної друкарні 22 000, 00 грн. та 16.02.05 платіжним доручення № 2833 перерахував кошти в сумі 59 499, 55 грн. на поточний рахунок позивача з призначення платежу: за оплату оренди приміщення Івано-Франківської обласної друкарні.

Позивач, звернувшись в суд за захистом своїх прав з позовними вимогами про розірвання договору оренди від 06.01.05 та стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 929 812, 49 грн., акцентує  увагу суду на тому, що відповідачем в порушення вимог договору сплачено лише 59 499, 55 грн. орендної плати за січень 2005 року, а з лютого 2005 року орендна плата відповідачем не сплачувалась, в результаті чого, станом на 01.10.05 заборгованість відповідача перед позивачем склала 929 812, 49 грн. Крім того, апелянт у своїх доводах апеляційної скарги та позовної заяви  наполягає на тому, що орендна плата є істотною умовою договору оренди і відповідно до ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» факт її невиконання є підставою для розірвання договору.

Як вбачається із наявних матеріалів та доказів у справі, орендоване майно хоч і перебувало у відповідача в користуванні згідно договору від 06.01.05 та акту приймання-передачі від 10.01.05, проте фактично за цільовим призначенням він його не використовував.

Суд першої інстанції, досліджуючи матеріали та докази у справі, надаючи їм юридично  - правову оцінку, цілком правомірно та підставно дійшов висновку, що сторони укладаючи договір оренди свідомо заклали в ньому такі умови, які передбачають невизначений строк передачі у користування орендарю орендованого приміщення. Більше того, сторони встановивши п. 2.2 договору оренди місячний строк на проведення орендарем оплати за роботи по виконанню звільнення приміщення та демонтажу обладнання, проте, жодним документом не встановили строк виконання цих робіт, що привело до таких обставин, за яких неможливо визначити з якого саме часу відповідач набуває, чи має можливість використати свої права щодо користування майном згідно договору оренди від 06.01.05.

В силу ст. 767 ЦК України та ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню.

Доводи апелянта про те, що відповідач мав можливість використовувати здане йому в оренду приміщення ще з 01.04.05 ні чим не підтвердженні. Зокрема, як суду першої інстанції так і апеляційному господарському суду не надано жодних доказів того, що позивач чи Івано-Франківська обласна друкарня повідомляли відповідача про те, що роботи по звільненню приміщення завершені. Більше того, відповідач ще 24.02.05 листом звертався до позивача з прохання повідомити його письмово про звершення робіт по звільненню приміщення та демонтажу обладнання. Даним листом відповідач також повідомив позивача про те, що до моменту письмового повідомлення відповідача про дату виконання позивачем робіт по звільненню орендованого приміщення орендна плата згідно договору оренди від 06.01.05 сплачуватись товариством не буде, зважаючи на те, що фактично можливості використовувати приміщення у відповідача не має.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивачем даний лист відповідача проігноровано.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Львівський апеляційний господарський суд повністю погоджується з правовою позицією суду першої інстанції щодо не доведення позивачем належного виконання своїх зобов’язань, що визначенні в договорі оренди від 06.01.05.

В силу ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.  Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. В розглядуваному випадку, Львівський апеляційний господарський суд не вбачає вини відповідача у невиконанні зобов’язань.

Посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, також належним чином досліджені судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, а відтак скаржник, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.06.07 у справі № 6/323-7/11 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, належним чином досліджені судом першої інстанції, висновків господарського суду Івано-Франківської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою, у відповідності до ст. 104 ГПК України, для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.06.07 у справі № 6/323-7/11 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

3.          Матеріали справи скеровуються до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя                              Д.Новосад

Суддя                                         О.Михалюк

Суддя                                         Г.Мельник