ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2007 р.
Справа № 16/173-13/164

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндера П.А. при секретарі судового засідання Кучма І.І., у відповідності до розпорядження голови господарського суду Івано-Франківської області від 10.09.2007 року, розглянув у відкритому судовому засіданні справу :

за позовом:  ТзОВ фірма "Агро ЛТД", юридична адреса: вул.Є.Козака, 2а/2, м. Жовква,

Львівська область, 80300

поштова адреса: вул. Залізнична, 56, м. Львів

до відповідача: ТзОВ "Надвірнянський завод молочних продуктів", вул. Визволення,1,

м. Надвірна, Івано-Франківська область,78400

За участю представників:

Від позивача-   1:Кочерган Б.М.:  (довіреність №171 від 24.07.07р)-заст. директора;

2-Олексів І.Т.(довіреність №172 від 25.10.07р)

Від відповідача-1: Питлюк С.І;, (довіреність №128 від 05.11.07р.)-комерційний директор;

2-Попович С.М.(довіреність № 150 від 05.11.07р)-юрист

про стягнення заборгованості  в сумі 1 157847 грн.92коп.

В судовому засіданні 06.11.2007р. оголошено перерву до 15.11.2007 року.

Перед початком  судового засідання  представникам сторін розяснено права та обов”язки, передбачені  ст.22 ГПК України та  роз”яснено право відводу.

Позивач заявлений позов підтримує та просить суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.11.2007 року,стягнути з відповідача 1157847,92 грн.,в тому числі сума основного боргу- 602220,47 грн; сума пені- 191202,49 грн; три відсотки річних- 9683,77 грн.;сума збитків спричинених інфляційними процесами 21846,40 грн.; неотриманий прибуток в сумі-175000,00 грн.;сума завданих збитків-157894,79 грн.; державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,позивач посилається на порушення відповідачем договірних зобов”язань взятих на себе по договору, укладеного між сторонами 06.03.206 р.,в частині проведення розрахунків,позадоговірних зобов”язань,порушенням приписів ст. 193 Господарського кодексу України,а тому у відповідності до вимог ст.ст.216,217,224,225  Господарського кодексу України,ст.ст. 16,526,550,611,625 Цивільного кодексу України просить суд позов задоволити.

Відповідач позов в частині заборгованості в сумі  311 005, 00 грн. визнає, щодо решти позовних вимог заперечує. Свої заперечення виклав у відзиві на позов та доповненнях до відзиву.

Зокрема, відповідач вказує, що позовні вимоги позивача не можуть ґрунтуватися на положеннях укладеного між сторонами договору від 06.03.2006 р., оскільки предмет договору не відповідає предмету фактичних поставок, здійснених позивачем, а тому позивачем не може ставитися питання про стягнення пені в розмірі 62 543,65 грн., оскільки такий вид неустойки має бути передбачений договором, а також безпідставним є нарахування суми за не отриманий прибуток в розмірі 175000,00 грн. та суми завданих збитків в розмірі 157894,79 грн.

У доповненнях до відзиву на позовну заяву ТОВ “Надвірнянський завод молочних продуктів” зазначав, що сума основного боргу відповідача станом на 19.06.2006 р. становить 311 005, 00 грн., яку відповідачем обчислено керуючись Протоколом погодження договірної ціни від 06.03.2006 до договору, укладеного між сторонами. Крім того, розмір пені, розрахований відповідачем відповідно до вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов’язань”, становить 17 588, 26 грн., а не 61 019, 05 грн., як це зазначено в позовній заяві.

Щодо стягнення суми неотриманого прибутку в розмірі 175 000, 00 грн., позивачем не доведено реальність одержання ним таких доходів, отже, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволення.

Позивачем не надано доказів про розмір отриманого ним кредиту від банку, відсутні копії платіжних документів про сплату відсотків за кредит.

А також, відповідач зазначав, що відсутній  причинний зв’язок між відносинами відповідача з позивачем і штрафними санкціями, застосованими до позивача з боку третіх осіб (том 2 а.с. 23-28).

Заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін,розглянувши матеріали справи, подані представниками сторін докази,суд, -

в с т а н о в и в :

Між позивачем, ТзОВ "Агро- ЛТД"  та відповідачем, ТзОВ "Надвірнянський завод молочних продуктів", 06.03.2006р. укладено договір, за умовами якого позивач зобов"язувався поставити і передати у власність  відповідачу молоко пастеризоване(товар), а відповідач зобов"язується  приймати Товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах   визначених договором.

Договором визначені обсяг (кількість) та строки постачання, якість, порядок поставки, ціна, порядок розрахунків,умови здавання-приймання товару,   відповідальність сторін тощо.

Зокрема,п.п2.1 Договору визначено,що поставки товару за цим Договором здійснюються  партіями відповідно до погоджених покупцем з продавцем замовлень, при цьому графік поставок та кількість молока, яка підлягає Поставці за цим договором погоджується між сторонами окремим додатком за формою відповідно до Додатку № 2, який є невід'ємною складовою частиною даного Договору. Як встановлено в судовому засіданні,вищеназваний додаток №2 до договору сторонами не укладався,а кількість молока поставлялась за усною домовленістю між сторонами,що підтверджують представники сторін.

У відповідності до п.п.6.1 п.6 Договору, розрахунки за Товар здійснюються в безготівковому порядку на умовах 100% попередньої оплати, але не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання товару.

Пунктом 7 Договору передбачено,що здавання-приймання Товару  здійснюється в пункті поставки, погодженому Сторонами при подачі та прийнятті замовлення на Товар.  Здавання-приймання товару за кількістю та якістю проводиться в порядку, що визначається чинним законодавством (Інструкції №№ П-6, П-7).  При здаванні товару ПРОДАВЕЦЬ надає ПОКУПЦЮ такі документи : ветеринарний сертифікат (один раз на місяць); товарну накладну; товарно-транспортну накладну при перевезенні автотранспортом.

Вказані документи передаються ПОКУПЦЕВІ „з рук в руки" уповноваженими представниками сторін.

На виконання договірних зобов"язань, протягом березня - травня 2006 року,позивачем передано у власність відповідача товар (молоко) в кількості 547695,00 кг.,з урахуванням неприйнятих 7567,00 кг., по ціні 1,05 грн.кг., на загальну суму 575079,75 грн. ,що підтверджується   товарно-транспортними накладними(т.1 ст.ст. 59-68,81-84,148-157) та розхідними накладними  №№ 116,121,122,124,127, 134,142,143,146,147,149, 151,164,166,167, 169 за березень 2007 року.

Ціна погоджена між сторонами у протоколі погодження ціни, відповідно до пункту 5.1. Договору,який є невід”ємною частиною договору. Інших змін до Договору в частині зміни  ціни товару сторонами не приймалось.

Крім цього,позивачем поставлено відповідачу молочну суміш в кількості 769892 кг.з урахуванням неприйнятих 9150,00 кг., по ціні,вказаній в кожній накладній окремо,а в середньому по ціні  1,249 грн.за кг., на загальну суму 962176,37 грн. та підтверджується розхідними накладними №№26, 56, 66, 70, 117-119, 125-126, 134-141, 145, 148, 150, 154-160, 166, 168, 170 та розхідними накладними, які містяться в матеріалах справи (т.1 ст.ст.106-147).

Загальна кількість поставленого молока та молочної суміші становить 1317587,00 кг.на суму 1537256,10 грн.

Відповідачем проведено часткову оплату товару отриманого від позивача   на загальну суму 853050,00 грн. Оплата товару проводилась на підставі виставлених рахунків по перерахунку та через касу підприємства,що підтверджується  банківською випискою з особового рахунку Позивача,де вказано  призначення платежу , за суміш молочну, та у готівковому вигляді шляхом оформлення касових ордерів в яких призначенням платежу вказано: оплата за молокопродукти.

Відповідач в частині сплаченої суми не заперечує, проте вказує на те, що кошти сплачено по договірних зобов”язаннях відповідача.

Позивачем у відповідності до  пункту 9.2. Договору від 06.03.06р. за порушення строків оплати товару нараховано  пеню в розмірі 0,2 % від  простроченої суми оплати за кожен день прострочення в сумі  191202,49 грн. Пеня розрахована на суму заборгованості починаючи з 01.04.2006 року по 30.09.2006 року. Обґрунтовуючи вимогу щодо стягнення пені позивач посилається на порушення відповідачем умов договору від 06.03.06р., укладеного між сторонами, ст.625 Цивільного кодексу України.,ст.ст.224,225 Господарського кодексу України.

Відповідач заперечуючи проти стягнення пені посилається на те,що позивачем невірно визначено  суму основного боргу по Договору,яка становить по розрахунках відповідача  311 005, 00 грн.та  обчислена відповідачем керуючись Протоколом погодження договірної ціни від 06.03.2006р. до договору, укладеного між сторонами. Крім того, позивачем неправильно застосовано  норми матеріального права,зокрема, розмір пені повинен бути  розрахований   відповідно до вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов’язань", а не на підставі п.9.2 Договору.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача не отриманого прибутку в сумі 175000,00 грн. та завданих збитків в сумі 157894,79 грн. у відповідності до вимог ст.ст. 224,225 Господарського кодексу України, при цьому позивач посилається  на те,що збитки та не отриманий прибуток спричинені бездіяльністю відповідача щодо проведення розрахунків за отриману продукцію.

Зокрема, позивач посилається на  невиконанням ним договірних відносин перед фірмою Септер-лімітед,що привело до застосування до  підприємства штрафних санкцій по зовнішньо-економічному контракту №26-04- 06/001  в сумі 151500 грн,які сплачені   підприємством платіжним дорученням №14 від 09.11.2006р.та неотриманням прибутку в розмірі 175 000грн. по укладеному договору купівлі-продажу № 03-05/06 з ТзОВ "Лайт-Інвест"на закупівлю технічного казеїну через відсутність коштів,які повинні були сплачені  відповідачем.

Відповідач в цій частині позову заперечує посилаючись на те,що між невиконанням договірних зобов”язань по договору від 06.03.06р. Та наслідками, які наступили для позивача по договорах з іншими контрагентами немає причинного зв”язку та вини відповідача,а тому позовні вимоги в цій частині позову не підлягають до задоволення.

Крім того,позивачем заявлені вимоги,відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, про стягнення з відповідача  3% річних в сумі 9683,77 грн. та сума 21846,40 грн. збитків спричинених інфляційними процесами. Відповідач не погоджується з вищеназваними сумами т.я. Вони розраховані виходячи з неіснуючої суми заборгованості.

В судовому засіданні,відповідачем заявлено клопотання про скасування забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи,заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін,оцінивши подані представниками сторін докази по справі,на яких ґрунтуються їх доводи та заперечення,суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог,виходячи з наступного.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом,ст. 525 Цивільного кодексу України.

Статтею  193 Господарського кодексу України передбачено,що суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До  виконання  господарських договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України   з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів,  необхідних  для належного  виконання нею  зобов'язання,  враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій,передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування  господарських  санкцій  до  суб'єкта,   який порушив  зобов'язання,  не  звільняє  цього суб'єкта від обов'язку виконати  зобов'язання  в  натурі,  крім   випадків,   коли   інше передбачено   законом   або   договором,   або  управнена  сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Не  допускаються  одностороння   відмова   від   виконання зобов'язань,  крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву,  що  зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а ін ший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, а саме: ви конати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію, тощо.

Як встановлено в судовому засіданні,позивачем  у відповідності до укладеного між сторонами  договору від 06.03.2006р. поставлено відповідачу молоко в кількості 547695,00 кг.,з урахуванням неприйнятих 7567,00 кг., по ціні 1,05 грн.кг., на загальну суму 575079,75 грн.

Доказами постачання молока є товарно-транспортні накладні (т.1 ст.ст. 59-68,81-84,148-157) та розхідні накладні  №№ 116,121,122,124,127, 134,142,143,146,147,149, 151,164,166,167, 169 за березень 2007 року, в яких зазначено назву товару (молоко),що і було предметом Договору.

Заперечення відповідача,в частині того,що в молоці при прийманні було виявлено воду,а тому,кількість зданого позивачем і прийнятого відповідачем молока різниться в сторону зменшення поставленого молока,не може бути прийнято судом,т.я. зазначена різниця врахована позивачем при розрахунках поставленого молока,а  кількість прийнятого молока вказана відповідачем у вищезгаданих товарно-транспортних накладних та розхідних накладних. Втой же час поданими відповідачем письмовими доказами (акти від 16.03.06р., 27.04.06р., 29.04.06р., 21.04.06р., 20.04.06р., т2 стор. 282-286) підписані як предста-вниками відповідача так і представниками позивача ,відповідач не підтверджує свої заперечення.

Крім того, відповідач заперечуючи проти позову в частині позовних вимог, що стосуються заборгованості за прийняте від позивача молоко,вказує,що ним проведено розрахунки, у відповідності до Договору, на загальну суму 853050,00 грн виходячи з погодженої ціни в 1,05 грн. за кг. В той же час не визнає вимоги щодо стягнення пені,вказуючи на те ,що постачання молокопродуктів здійснювалось позивачем в позадоговірних відносинах.

Крім цього, позивачем поставлено відповідачу молочну суміш в кількості 769892кг з урахуванням неприйнятих 9150,00кг, по ціні,вказаній в кожній накладній окремо,а в середньому по ціні  1,249 грн.за кг., на загальну суму 962176,37 грн. та підтверджується розхідними накладними №№26, 56, 66, 70, 117-119, 125-126, 134-141, 145, 148, 150, 154-160, 166, 168, 170 та розхідними накладними, які містяться в матеріалах справи (т.1 ст.ст.106-147). Поставлена позивачем молочна суміш не була предметом договору від 06.03.2006р., а  тому суд погоджується з доводами позивача,що дані поставки були позадоговірними. Відповідач в своїх відзивах на позов посилається на те,що молочна суміш має домішки, а тому не може вважатись молоком пастеризованим, чим частково погоджується з доводами позивача.

Відповідно до п.6.1 Договору, розрахунки за товар повинні здійснюватись в безготівковому порядку на умовах 100% попередньої оплати, але не пізніше 3-х банківських днів з моменту отримання  товару,а тому не можна погодитись з позицією відповідача,що ним проведено оплату за молоко поставлене позивачем  по Договору, т.я. дані заперечення спростовуються зібраними по справі доказами.Зокрема при здійснені оплати,в платіжних документах в частині призначення платежу вказано, за суміш молочну,а при здійсненні оплати через касу позивача , призначення платежу вказано,оплата за молокопродукти(т.2 стор.276).

Що стосується заявлених позивачем вимог  в частині стягнення суми збитків та суми не отриманого прибутку, на підставі частин 1, 2 статті 224 та частини 1 статті 225 Господарського кодексу України,то заявлені в цій частині вимоги позивача не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 623 вказаного кодексу передбачено, що боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

За приписами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 1 статті 225 цього кодексу передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного зобов’язання другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як - то:

-          протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи;

-          шкідливий результат такої поведінки (збитки);

-          причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками;

-          вина правопорушника.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення.

За відсутності хоча б одного з визначених елементів цивільна відповідальність не настає.

За загальним правилом,суб"єкт господарювання здійснює господарську діяльність на свій розсуд та ризик,а також   відповідає за наслідки такої діяльності у встановленому законом порядку.

Таким чином, позивачем в судовому засіданні не доведено вини відповідача в заподіянні збитків та не отриманого доходу позивача,при здійснені останнього господарської діяльносі з третіми особами,та причинного з"язку між діями відповідача по непроведенню розрахунку за отриманий товар   та настанням негативних наслідків для позивача за невиконання договірних зобов"язань з третіми особами.

У відповідності до вимог ст. 548 ЦК України,виконання     зобов'язання     (основного    зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки,а ст.550 цього кодексу, підстави виникнення права на неустойку

Правовими  наслідками  порушення зобов'язання,відповідно до вимог ст. 611 ЦК України є в тому числі і сплата неустойки,а тому заявлена позивачем вимога про стягнення пені у відповідності до  пункту 9.2. Договору від 06.03.06р. за порушення строків оплати товару   в розмірі 0,2 % від  простроченої суми оплати за кожен день прострочення ,в сумі  191202,49 грн. підлягає до задоволення.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового                 зобов'язання, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом, а тому  заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача  3% річних в сумі 9683,77 грн. та сума 21846,40 грн. збитків спричинених інфляційними процесами підлягають до задоволення.

Клопотання відповідача про скасування забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, а саме в частині не задоволених позовних вимог..

На підставі вищенаведеного,керуючись ст. 124 Конституції України,Цивільним кодексом України,Господарським кодексом України, ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з Відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю “Надвірнянський завод молочних продуктів”(м. Надвірна, вул.вул. Визволення,1, Івано-Франківська область; код 31044289) на користь позивача, Товариство з обмеженою відповідадьністю "Агро- ЛТД"(м.Жовк-ва,  вул.Є.Козака, 2а/2, Львівська область; код 22355904,  поштова адреса 79018 м.ЛЬвів, вул. Залізнична, 56) заборгованість   в сумі 824953,13  грн,  з яких 602220,47 грн. - сума основного боргу, 191202,49 грн.  –пеня, 9683,77 грн.- 3% річних, 21846,40 грн. –інфляційні збитки,   8249,53 грн. державного мита  і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову  відмовити.

Ухвалу суду від 18.07.06р. про забезпечення позову,в частині ,що перевищує суму 824953,13  грн. скасувати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                  Шкіндер Павло Анатолійович

рішення підписане  30.11.07р

Виготовлено в АС "Діловодство суду"