ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"18" грудня 2007 р.

Справа № 9/67/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Мишкіної
М.А.

суддів Лашина В.В.

Воронюка О.Л.

Склад судової колегії змінений
розпорядженням голови Одеського апеляційного господарського суду № 182 від
17.12.2007р.

при секретарі судового засідання
Скуділо О.В.

за участю представників сторін:

від позивача -не з'явився;

від відповідачів -не з'явився;

від третьої особи -не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду Миколаївської
області від 14.06.2007р.

по справі № 9/67/07

за позовом ОСОБА_2

до відповідачів: 1.
Товариства з обмеженою відповідальністю “Аліотта”;

2. ОСОБА_1

третя особа без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів: Реєстраційна палата Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради

про
визнання недійсними рішень загальних зборів засновників ТОВ “Аліотта” від
25.02.2004р. та від 17.06.2005р.

Сторони належним чином повідомлені
про час та місце судового засідання.

У судовому засіданні 18.12.2007р.
відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину
постанови.

Встановив:

У лютому 2007р. ОСОБА_2 звернувся до
господарського суду Миколаївської області з позовом до ТОВ “Аліотта” (надалі
-відповідач, Товариство) про визнання недійсними рішень загальних зборів
засновників Товариства від 25.02.2004р. та 17.06.2005р. про призначення на
посаду директорів ТОВ “Аліотта” ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відповідно.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 12.04.2007р. до участі у справі в якості другого
відповідача залучено ОСОБА_1.

23.04.2007р. місцевий господарський
суд своєю ухвалою в порядку ст.ст.66, 67 ГПК України заборонив Державному
реєстратору Миколаївської міської ради вчиняти будь-які дії щодо внесення змін
до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відносно ТОВ “Аліотта”.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від цієї ж дати (оригінал якої вилучено та замінено на
копію слідчим Соколовим Д.С.) за клопотанням позивача від 23.04.2007р.
призначено судово-почеркознавчу експертизу щодо справжності підпису ОСОБА_2. на
протоколах загальних зборів Товариства, проведення якої доручено
Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при УМВС України в
Миколаївській області.

21.05.2007р. провадження у справі
поновлено у зв'язку з поверненням справи з експертної установи; до участі у справі
в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідачів залучено Реєстраційну палату Виконкому Миколаївської міської ради.

Ухвалою суду першої інстанції від
29.05.2007р. витребувано з Прокуратури Миколаївської області матеріали
кримінальної справи №273.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 14.06.2007р. (суддя Філінюк І.Г.), направлено
матеріали господарської справи №9/67/07 до прокуратури Миколаївської області
для здійснення комплексної перевірки діяльності ТОВ “Аліотта”, встановлення
місцезнаходження керівників підприємства, законності здійснення господарської
діяльності та банківських операції, використання бюджетних коштів та проведення
додаткової перевірки по кримінальній справі №064000007 (первісний №273); припинено
виконавчі провадження та зупинено виконання за усіма судовими наказами щодо
стягнення з юридичних та фізичних осіб грошових коштів або майна на
користь  ТОВ “Аліотта”, у тому числі
наказ господарського суду від 19.06.2006р. по справі №3/54/06 за позовом ТОВ
“Аліотта” до ТОВ “Сонячний” про стягнення 132751,29грн., скасовано мораторій
на задоволення вимог кредиторів ТОВ “Сонячний”, заборону вчиняти дії щодо
реорганізації товариства, накладені ухвалою господарського суду Миколаївської
області від 03.11.2006р. по справі №14/402/06; накладено арешт на все рухоме та
нерухоме майно та майнові права ТОВ “Аліотта”, у тому числі на водонапірні
вежі Рожновського вишиною 7м. та 12м., а також на майно та майнові права
(у тому числі отримані за договором переводу боргу) гр. ОСОБА_5, майно та
майнові права, у тому числі частки спільної власності, гр. ОСОБА_1, у тому
числі на автомобіль GREAT WALL HOVER, державний номер НОМЕР_1, двигун №НОМЕР_2,
кузов №НОМЕР_3, зареєстрований на ОСОБА_6; провадження по справі зупинено до
закінчення виконання прокуратурою Миколаївської області перевірки. Ухвала суду
винесена на підставі ст.ст.66, 67, 79, 86, 90 ГПК України.

Обґрунтовуючи ухвалу від
14.06.2007р., суд послався на наступне: направлення матеріалів справи до
правоохоронних органів зумовлено неможливістю подальшого розгляду справи у
зв'язку з тим, що статутні документи Товариства та доручення його представників
мають ознаки фіктивності; відомості щодо керівників Товариства за даними держреєстратора,
ДПА та банківських установ суперечать один одному; підприємством здійснювались
значні грошові перекази, у тому числі з готівкою та з виділеними бюджетними
коштами; місцезнаходження директора ТОВ “Аліотта” ОСОБА_7. невідомо,
підприємство фактично не знаходиться за юридичною адресою; в діях гр.ОСОБА_1.,
ОСОБА_3., ОСОБА_4. вбачаються ознаки злочину. Заходи до забезпечення позову
вжиті судом у зв'язку з наданням гр. ОСОБА_1. неправдивих відомостей щодо
причин неявки в судове засідання та з метою забезпечення виконання рішення суду
щодо розподілу можливих витрат, запобіганню подальшої незаконної діяльності.

06.08.2007р. місцевим господарським
судом Прокурору Миколаївської області направлений запит за №2350/1 з вимогою
повернути справу №9/67/07 в зв'язку з необхідністю частково скасувати заходи,
вжиті ухвалою від 14.06.2007р., та надати інформацію щодо порушення
кримінальної справи.

12.10.2007р. провадження у справі
№9/67/07 поновлено у зв'язку з надходженням вказаної справи на адресу суду;
розгляд справи призначено на 31.10.2007р.

Ухвалою суду першої інстанції від
31.10.2007р. на підставі ст.68 ГПК України скасовано усі заходи забезпечення
позову, у тому числі у вигляді арешту майна та майнових прав гр. ОСОБА_1.,
ОСОБА_5., ТОВ “Аліотта”, вжиті ухвалою від 14.06.2007р. по справі №9/67/07;
провадження у справі зупинено до вирішення кримінальної справи №07210143.

Не погодившись з ухвалою суду від
14.06.2007р., ОСОБА_1. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вказану
ухвалу господарського суду Миколаївської області скасувати. В обґрунтування
своїх вимог скаржник посилається на порушення та неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права; незаконність
вжитих заходів до забезпечення позову, оскільки вони не стосуються майбутньої
можливості виконання рішення суду та предмету спору; вихід суду за межі
предмету спору; відсутність у суду першої інстанції повноважень, передбачених
Господарським процесуальним кодексом, на припинення чи зупинення виконавчих
проваджень в господарських справах; неможливість в даній справі скасувати
мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений в справі про банкрутство;
накладення арешту на майно та майнові права гр. ОСОБА_5., який не є учасником
процесу; порушення судом вимог Закону України “Про господарські товариства”,
згідно якого засновник товариства несе відповідальність в межах свого вкладу у
статутному капіталі.

У судове засідання апеляційної
інстанції представники осіб, які приймають участь у справі не з'явились;
відзиви на апеляційну скаргу суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в ході апеляційного провадження, оскаржуваною ухвалою від
14.06.2007р. суд за своєю ініціативою вжив заходів до забезпечення позову та
направив матеріали справи до прокуратури, у зв'язку з чим зупинив провадження у
справі.

Відповідно до ч.4 ст.90 ГПК України
якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності
працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки
дії, переслідуваної у кримінальному порядку, господарський суд надсилає про цей
факт повідомлення органам внутрішніх справ чи прокуратури.

Таким чином, повідомлення є окремим
процесуальним документом, який складається та направляється господарським судом
за наслідками вирішення господарського спору, тобто одночасно з прийняттям
рішення у справі (або постанови суду апеляційної інстанції).

Виходячи з викладеного, місцевий
господарський суд не мав законних підстав для винесення оскаржуваної ухвали за
ст.90 ГПК України і неправильно застосував вказану норму процесуального закону
до закінчення судового розгляду і прийняття рішення у справі одночасно з
направленням матеріалів справи до прокуратури Миколаївської області на підставі
ч.2 ст.79 ГПК України.

Згідно ст.66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав
позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову;
забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо
невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

За змістом цієї статті заходи до
забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання
можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та
гарантія реального виконання рішення суду.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі
грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за
якістю на момент виконання рішення.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити оцінку необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів
сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема,
чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності
здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві
вчиняти певні дії.

Наведена правова позиція викладена в
Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12.12.2006р. №01-8/2776
“Про деякі питання практики забезпечення позову”.

Місцевий господарський суд при
винесенні оскаржуваної ухвали не звернув увагу на те, що  предметом спору у даній справі є немайнова
вимога, а саме: визнання недійсними рішень загальних зборів Товариства, вжив
ухвалою від 14.06.2007р. заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту
на все рухоме та нерухоме майно та майнові права ТОВ “Аліотта”, на майно та
майнові права гр. ОСОБА_5, майно та майнові права гр. ОСОБА_1 лише з
метою виконання рішення суду щодо розподілу можливих судових витрат, іншого
обґрунтування оскаржувана ухвала в цій частині не містить. Вжитті судом заходи
до забезпечення позову неспіввідносяться з необхідністю їх застосування для
забезпечення виконання рішення суду, тобто є неадекватними. Обрання судом
вищеперелічених способів забезпечення позову по відношенню до обох відповідачів
не обґрунтовано в оскаржуваній ухвалі в контексті наявності зв'язку між цим
заходом і предметом позовної вимоги.

Наклавши арешт на майно та майнові
права гр. ОСОБА_5, який не є учасником судового процесу по даній справі, суд
першої інстанції допустив істотне порушення ст.67 ГПК України, котра передбачає
право суду накласти арешт на майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві, тобто такі заходи застосовуються виключно по відношенню до
відповідача.

Отже в цій частині оскаржувана ухвала
винесена незаконно, оскільки місцевий господарський суд прийняв рішення з
питання забезпечення позову про права та обов'язки особи, що не була залучена
до участі у справі, а також не обгрунтував наявність припущення про
неможливість або утрудненість виконання рішення суду у випадку незабезпечення
позову.

Вичерпний перелік способів
забезпечення позову встановлений ст.67 ГПК України, а саме: накладання арешту
на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; заборона відповідачеві
вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета
спору; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого
документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд першої інстанції не мав законних
підстав для зупинення виконання за усіма судовими наказами щодо стягнення з
юридичних та фізичних осіб грошових коштів або майна на користь ТОВ “Аліотта”,
оскільки заходом забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого документа, за якими стягнення здійснюється у
безспірному порядку.

Припинення судом виконавчих
проваджень за усіма судовими наказами як захід забезпечення позову є грубим
порушенням законності, допущеним місцевим господарським судом, зважаючи на
імперативні приписи ст.ст.19, 124 Конституції України, ч.2 ст.11 Закону України
“Про судоустрій України”, ч.1 ст.4, ст.115 Господарського процесуального
кодексу України, положень Закону України “Про виконавче провадження”, і
уявляється недопустимим втручанням у діяльність органів Державної виконавчої
служби.

Резолютивна частина оскаржуваної
ухвали містить також в якості заходу забезпечення позову скасування
мораторію на задоволення вимог кредиторів ТОВ “Сонячний” та заборони вчиняти
дії щодо реорганізації товариства, накладеного ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 03.11.2006р. по справі №14/402/06, а також
висновок місцевого господарського суду про залучення копії оскаржуваної ухвали
від 14.06.2007р. до матеріалів справи №14/402/06.

З даних діловодства Одеського
апеляційного господарського суду колегія суддів встановила, що ухвалою
господарського суду Миколаївської області від 03.11.2006р. (суддя Цвєткова
П.В.) порушено провадження у справі №14/402/06 за заявою ТОВ “Аліотта” про
банкрутство ТОВ “Сонячний”, введено мораторій задоволення вимог кредиторів,
заборонено посадовим особам боржника або власнику його майна чи уповноваженому
ним органу або іншим особам вчиняти дії щодо реорганізації чи ліквідації
юридичної особи боржника.

Скасовуючи 31.10.2007р. на підставі
ст.68 ГПК України вжиті оскаржуваною ухвалою заходи до забезпечення позову, суд
першої інстанції вмотивував це припиненням провадження у справі №14/402/06
ухвалою від 21.08.2007р.

Грубо порушуючи принцип законності та
правові засади здійснення правосуддя в Україні, ст.ст.19, 124 Конституції
України, ч.1 ст.1 Закону України “Про судоустрій України”, відповідно до якої
органи судової влади здійснюють свої повноваження виключно на підставах, в
межах та у порядку, передбачених Конституцією України та законами, суд першої
інстанції фактично частково скасував ухвалу господарського суду Миколаївської
області по іншій справі про банкрутство ТОВ “Сонячний”; скасував дію мораторію
на задоволення вимог кредиторів не учасника судового процесу по даній справі
-ТОВ “Сонячний”, незважаючи на те, що введення мораторію на задоволення вимог
кредиторів відповідно до ч.1 ст.11, ч.4 ст.12 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” є обов'язковим для суду
при порушенні провадження у справі про банкрутство боржника, а відповідна
ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному і касаційному порядку, як і не
може бути скасована шляхом вжиття заходів забезпечення позову, в особливості
поза межами розгляду справи про банкрутство та іншим складом суду.

Виходячи з наведеного, оскаржувана
ухвала про забезпечення позову, що винесена з грубим порушенням Конституції та
законів України, з перевищенням судом першої інстанції наданих законом
повноважень, порушенням норм процесуального права та істотним порушенням прав
та охоронюваних законом інтересів відповідачів та інших осіб підлягає
скасуванню як незаконна.

В частині направлення матеріалів
справи для проведення перевірки до прокуратури Миколаївської області гр.
ОСОБА_1. мотивів оскарження не наводить, а апеляційний господарський суд за
наслідками перевірки обґрунтованості застосування судом першої інстанції п.2
ч.2 ст.79 ГПК України підстав для їх скасування не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 14.06.2007р. у справі 9/67/07 скасувати в частині
вжиття заходів до забезпечення позову (абзац 2, 3 резолютивної частини ухвали).

3. В іншій частині ухвалу залишити
без змін.

4. Справу №9/67/07 повернути до
господарського суду Миколаївської області.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції
може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду
України.

Головуючий суддя:
М.А. Мишкіна

Судді:
В.В. Лашин

О.Л. Воронюк