СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14.09.07                                                                                 Справа № 9/439ад.

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Прокурора Ленінського р-ну м. Луганська в інтересах держави в особі Луганського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, м. Луганськ

до Відкритого акціонерного товариства «Луганське державне ремонтно-будівельне товариство», м. Луганськ

про стягнення 3400,0грн.

в присутності представників:

від заявника - Середа Ю.А. - пом. прок., посв. № 311 від 05.07.07,

від позивача – Омелаєва І.О. - гол. спец., дов. № 19 - П/07 від 11.09.07,

від відповідача –Черножукова Т.В., дов. № 9 від 01.02.07.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача суми штрафної санкції у розмірі 3400,0 грн. в доход державного бюджету.

Відповідач, ВАТ «Луганське ДРБТ», у відзиві на позов від 17.08.07р. за № 65 просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що ним не приймалося рішення про випуск акцій, тому він не є емітентом цінних паперів, а, отже, не порушував законодавство про цінні папери.

В обґрунтування позову прокурор зазначив наступне.

Відповідач, ВАТ Луганське ДРБТ», у порушення ст.25 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу»та п. 3.6 Положення про надання регулярної інформації відкритими акціонерними товариствами та підприємствами –емітентами облігацій, затв. рішенням ДКЦПФР від 09.06.98р. № 72 (в редакції від 17.01.2000р. № 3) (далі –Положення 72) і Рішення ДКЦПФР № 235 від 11.04.06р. Про продовження строку подання щоквартальної інформації за перший квартал 2006 року акціонерними товариствами та холдинговими компаніями зі значною державною часткою в статутному капіталі  та строку подання регулярної інформації за 2005 рік відкритими акціонерними товариствами та підприємствами –емітентами облігацій»(далі –Рішення ДКЦПФР), не подав до позивача, Луганського територіального управління ДКЦПФР (далі –Управління), інформацію (річний звіт) щодо свого фінансового стану та результатів господарської діяльності за 2005 рік.

У зв’язку з цим, 18.08.06р. відносно відповідача було прийнята постанова № 236-ЛУ про накладання санкції за правопорушення на ринку цінних паперів у розмірі 3400,0 грн.

Вказана постанова відповідачем не оскаржувалася, але й не виконана, тому прокурор звернувся з цим позовом до суду.

Оцінивши доводи заявника та позивача і надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну комісію з цінних паперів та фондового ринку, затв. Указом Президента України від 05.03.04р. № 280/2004, ДКЦПФР є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України.

Відповідно до Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні»та Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затв. наказом ДКЦПФР № 2 від 09.01.97р. позивач здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства на ринку цінних паперів. При виявленні фактів порушень законодавства про цінні папери уповноважені особи позивача складають акти про правопорушення на ринку цінних паперів, які у подальшому є підставою для прийняття постанов про накладання штрафних санкцій.

Судом встановлено, що відповідач у порушення ст.25 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу», п. 3.6 Положення про надання особливої інформації акціонерними товариствами та підприємствами –емітентами облігацій, затв. рішенням ДКЦПФР від 10.02.2000р. №5 та Рішення ДКЦПФР не оприлюднив особливу інформацію та не подав до позивача інформацію щодо свого фінансового стану та результатів господарської діяльності за 2005 рік.

Суд не приймає доводи відповідача стосовно того, що ним не приймалося рішення про випуск акцій, тому він не є емітентом цінних паперів, а, отже, не порушував законодавство про цінні папери, виходячи з наступного.

Відповідач, ВАТ «Луганське ДРБТ», засноване відповідно до наказу Міністерства вугільної промисловості України № 23 від 03.02.97р. шляхом перетворення ДП «Луганське РБУВО «Луганськвугілля»у державне відкрите акціонерне товариство.

Статутний капітал товариства відповідно до ст. 24 Закону України «Про господарські товариства»був поділений на акції, власником 100% акцій товариства є його засновник, Міністерство вугільної промисловості.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про господарські товариства»акціонерним визнається товариство, яке має статутний фонд, поділений на визначену кількість акцій рівної номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов’язаннями майном товариства.

З моменту державної реєстрації акціонерного товариства, випуску акцій, факт не реєстрації випуску акцій не звільняє акціонерне товариство від вимог, встановлених законодавством про цінні папери, зокрема статтею 25 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу»та Положенням про надання регулярної інформації відкритими акціонерними товариствами та підприємствами –емітентами облігацій.

Чинним законодавством покладено на акціонерні товариства подавати річний звіт про щодо свого фінансового стану та результатів господарської діяльності.

Виходячи з матеріалів справи, суд вважає, що позивачем правомірно прийнята постанова № 236-ЛУ про накладання санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів від 18.08.06р., а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17, 87, 89, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.   Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача, ВАТ «Луганське державне ремонтно-будівельне товариство», код 05427915, 91493, м. Луганськ, с. Ювілейне, провул. Будівельний, 1а, суму штрафних санкцій у розмірі 3400,0 грн. в доход державного бюджету.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 18.09.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                               А.Г.Ворожцов