ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2007 р.
№ 5/81-1091 (3/9-56, 16/216-3390)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Черкащенка М.М.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Приватного підприємства "Експо-центр Тернопіль" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05 вересня 2007 року у справі № 5/81-1091(3/9-56-16-216-3390) Господарського суду Тернопільської області за позовом Комунального підприємства "Кінотеатр сімейного відпочинку "Перемога", м. Тернопіль, до Приватного підприємства "Експо-центр Тернопіль", м. Тернопіль, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1) Тернопільська міська Рада, м. Тернопіль, 2) Управління культури та туризму Тернопільської міської Ради, м. Тернопіль, про стягнення 8 227,45грн. заборгованості, та за зустрічним позовом Приватного підприємства "Експо-центр Тернопіль", м. Тернопіль, до Комунального підприємства "Кінотеатр сімейного відпочинку "Перемога", м. Тернопіль, про визнання недійсним договору оренди № 38/15 від 12 жовтня 2005р.

за участю представників сторін:

позивача: не з’явився;

відповідача: Демидась В.М. (директор);

третіх осіб: не з’явились,

в с т а н о в и в:

У грудні 2006 року позивач –КП "Кінотеатр сімейного відпочинку "Перемога" –пред'явив у господарському суді позов до відповідача –ПП "Експо-центр Тернопіль" про стягнення 7 170,10грн. заборгованості.

Вказував, що 12.10.2005р. між ним та відповідачем було укладено договір оренди № 38/15, відповідно до умов якого він зобов'язався передати, а відповідач –прийняти у тимчасове платне користування (оренду) приміщення фойє кінотеатру "Перемога" площею 179,37кв.м. на період з 8.00 годин 18.10.2005р. по 18.00 годин 22.10.2005р. для проведення виставки-ярмарку. Орендну плату визначено договором в сумі 8 083,05грн.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору в частині орендної плати, позивач просив стягнути з відповідача 7 083,05грн. боргу, 25,36грн. – річних та 61,69грн. штрафних санкцій, а всього 7 170,10грн.

В ході судового розгляду позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача 7 083,05грн. боргу, 333,32грн. –річних та 811,08грн. штрафних санкцій, а всього 8 227,45грн.

21 травня 2007 року відповідач, посилаючись на недосягнення сторонами згоди щодо такої істотної умови договору як орендна плата, пред'явив до позивача зустрічний позов про визнання недійсним договору оренди № 38/15 від 12.10.2005р.

Спір розглядався судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 30 травня 2007 року (суддя Андрушків Г.З.) первісний позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 7 083,05грн. боргу, 333,32грн. річних, 91,95грн. витрат по сплаті державного мита та 106,37грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в решті позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення в частині задоволення позовної вимоги про стягнення  7 083,05грн. боргу та 333,32грн. річних, мотивоване посиланнями на порушення відповідачем умов договору в частині оплати, що є підставою для покладення на нього обов’язку по сплаті заборгованості та річних.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення 811,08грн. штрафних санкцій, мотивоване безпідставністю заявлених вимог.

Рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору оренди № 38/15 від 12.10.2005р., мотивоване посиланнями на ту обставину, що встановлення сторонами у договорі оренди розміру орендної плати, що перевищує суму визначену Методикою розрахунку орендної плати, викладеної в рішенні Тернопільської міської ради від 12.01.2000р., не суперечить вимогам чинного законодавства та відповідає волевиявленню сторін.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05 вересня 2007 року (колегія суддів у складі: Процика Т.С. –головуючий, Галушко Н.А., Юрченко Я.О.) рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач (за зустрічним позовом), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення його вимог.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 12.10.2005р. сторонами по справі було укладено договір оренди № 38/15, відповідно до умов якого позивач (за первісним позовом) передав у тимчасове платне користування, а відповідач (за первісним позовом) прийняв 179,37кв.м. площі спільного користування приміщення: фойє кінотеатру "Перемога", на період з 8:00 год. 18.10.2005р. до 18:00 год. 22.10.2005р., для проведення виставки-ярмарку.

Відповідно до п. 4.1 договору, орендна плата за весь об'єкт, що орендується (359,67кв.м. та площа спільного користування 179,37кв.м.) становить 8 083,05грн.

Відповідач, вважаючи суму орендної плати значно завищеною, 24.10.2005р. перерахував на рахунок позивача 1000грн. орендної плати.

Згідно ст. 11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляці за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про неналежне виконання відповідачем умов договору в частині оплати, що є підставою для покладення на нього обов’язку по сплаті заборгованості та річних.

Також суди правильно відмовили в задоволенні позовної вимоги по стягненню з відповідача 811,08грн. штрафних санкцій за безпідставністю заявлених вимог, оскільки умовами договору такі санкції не передбачені.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови, які визначені такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди.

Істотними умовами договору оренди є зокрема, умови щодо його предмету, вартості орендної плати та строку оренди.

Як встановлено судами та вбачається зі змісту п. 4.1 договору, орендна плата становить 8 083,05грн.

Відповідно до Методики розрахунку орендної плати та порядку використання коштів за користування майном територіальної громади м. Тернополя, орендна плата фойє кінотеатру "Перемога" повинна  становити не менше 127грн. за один день, проте сторони договором передбачили розмір орендної плати в сумі 8 083,05грн.

В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вище викладене суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що встановлення сторонами у договорі оренди розміру орендної плати, що перевищує суму визначену на підставі Методики, не суперечить вимогам чинного законодавства та відповідає волевиявленню сторін та правильно відмовили в задоволенні зустрічного позову.

Матеріали справи свідчать про те, що висновки суду апеляційної інстанції  відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Посилання касаційної скарги на ту обставину, що договір є недійсним, оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо такої істотної умови договору, як орендна плата, не заслуговують на увагу суду та не спростовують правильності висновків викладених в рішенні місцевого суду та постанові суду апеляційної інстанції.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань позивача надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Експо-центр Тернопіль"  залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05 вересня 2007 року у справі № 5/81-1091(3/9-56-16-216-3390) залишити без змін.

Судді:                                                                      Н.Г. Дунаєвська

М.М. Черкащенко

С.С. Самусенко