ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

22 листопада 2007 р.                                                             Справа  № 5/303-А

За позовом:         ТОВ „Самвер” м.Перечин

До відповідача:   Ужгородської МДПІ м.Ужгород

Про: скасування податкового повідомлення-рішення від 09.07.2007р. №143-2-23-01-20466663

Суддя                  О.С.Йосипчук

за участю представників сторін:

позивача:

відповідача:   Петрова О.М. - представник

Розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю „Самвер” м.Мукачево до Мукачівської ОДПІ про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 09.07.2007р. №143-2-23-01-20466663,

Встановив:

Предметом судового дослідження у даній справі є вимога позивача про скасування податкове повідомлення-рішення від 09.07.2007р. №143-2-23-01-20466663, яким Ужгородською МДПІ донараховано суму 44099 грн. податку на прибуток та застосовано фінансову санкцію у сумі 11092,90 грн.

Оскаржуваний акт податкового органу прийнято на підставі акту виїзної планової документальної перевірки ТОВ „Самвер” з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005р. по 31.12.2006р. від 17.04.2007р. №41/23-01/20466663, якою зафіксовано факт отримання позивачем у строкову безоплатну оренду матеріальні цінності, а саме каток дорожній, обліковою вартістю 688358,18 грн. та екскаватор, обліковою вартістю 827069 грн. Отримавши дане обладнання, позивач не відобразив у складі валового доходу суми вартість орендних послуг, що отримані ним внаслідок безоплатного використання такого обладнання, і, таким чином, припустився порушення п.4.1.6. ст..4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств.

Тому, на підставі п.7.4.1. та п.7.4.3. ст..7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” перевіркою встановлено ринкову вартість орендних послуг, безоплатно отриманих позивачем протягом 3-4 кв. 2006року, у сумі 176395грн., виходячи з рівня звичайних цін на рівні амортизаційних відрахувань отриманого у оренду обладнання (6 відсотків).

Встановивши заниження валового доходу на суму орендних послуг (176395 грн.) у 3-4 кв. 2006 року, відповідач донарахував ТОВ „Самвер” податок на прибуток у сумі 44099,90 грн.

Позивач не погоджується із таким висновком податкового органу, посилаючись на те, що відносини оренди у спірній ситуації є оплатними, оскільки Угодами від 30.06.2006р. про внесення змін та доповнень у договір оренди №2/2006 від 05.06.2006р. та договір оренди №3/2006 від 29.06.2006р. між ним та власником переданого у оренду обладнання було узгоджено розмір та порядок розрахунків за використання орендованого майна. Дані доповнення до угод оренди містять домовленості про нарахування та сплату орендної плати на день завершення послуг оренди.

На підставі додаткових угод, на день звернення із позовом, підприємство відобразило у регістрах податкового обліку вартість орендної плати.

Окрім того, як на підставу для висновку про нечинність оскарженого податкового повідомлення-рішення, позивач посилається на те, що отримане у оренду обладнання не використовується ним у власній господарській діяльності, а передане у суборенду на підставі  договорів оренди від 16.06.2007р. №03/06 та від 01.09.2006р. №05/06.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема посилається на законність та обґрунтованість прийнятого ним акту індивідуальної дії.

Повний текст Постанови складено і підписано 28.11.2007р.

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши подані по справі доказові матеріали, щодо спірного питання,

Суд відмовляє у задоволенні позову, виходячи з наступного:

Як вбачається із матеріалів справи, обладнання, а саме каток дорожній, обліковою вартістю 688358,18 грн. та екскаватор обліковою вартістю 827069 грн., було отримане позивачем на підставі договорів оренди №2/2006 та №3/2006 від 05.06.2007р., які укладено із нерезидентом –Фірма “Gratax spol.s.r.o.”, та за актами приймання-передачі 16.06.2006р. та 27.06.2006р.

Згідно з п.1.1. договорів оренди №2/2006 та №3/2006 від 05.06.2007р., майно передається позивачу у оренду строком на один рік та на безоплатній основі. Таким чином, в момент виникнення правовідносин між позивачем та Фірмою “Gratax spol.s.r.o.”, оренда обладнання була безоплатною.

Судовим розглядом справи встановлено, що підставою для висновку, викладеного у акті перевірки від 17.04.2007р. №41/23-01/20466663, є дослідження працівниками податкового органу –відповідача у справі договорів оренди №2/2006 та №3/2006 від 05.06.2007р. без додатків, що підтверджується власне самим актом перевірки, підписаним без заперечень посадовими особами позивача. Крім того, відсутність даних про зміну безоплатних угод оренди на оплатні на момент проведення перевірки та прийняття податковим органом оскарженого рішення, підтверджується також і Зауваженнями позивача до акту перевірки від 17.04.2007р. №41/23-01/20466663, що викладені ним у Листі, адресованому Начальнику Ужгородської МДПІ.

У відповідності до п.4.1.6. ст..4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” до валового доходу включаються також доходи, отримані з інших джерел, у тому числі і у вигляді вартості послуг, безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.

Таким чином, висновок про порушення позивачем п.4.1.6. ст..4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” є правомірним, оскільки працівники відповідача правильно виходили з того, що на момент перевірки існували договори про безоплатну оренду, які свідчили про безоплатно отримані ТОВ „Самвер” орендні послуги, а документи, що свідчили б про внесення змін до договорів оренди №2/2006 та №3/2006 від 05.06.2007р., на той момент не були серед матеріалів позивача.

Розрахунок розміру вартості послуг оренди вчинений відповідачем виходячи з рівня звичайних цін, визначених на рівні амортизаційних відрахувань обладнання (6%) і позивачем не оскаржується (ст..71 КАС України).

Суд відхиляє аргумент позивача, щодо того, що обладнання, отримане у оренду не використовується ним у власній господарській діяльності, а передане у оренду на підставі  договорів оренди від 16.06.2007р. №03/06 та від 01.09.2006р. №05/06, що є підставою для спростування доводів податкового органу про порушення п.4.1.6. ст..4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” з огляду на таке:

Як встановлено перевіркою і не оспорюється позивачем, отримане від нерезидента обладнання у охопленому перевіркою періоді облікувався ТОВ „Самвер” на позабалансовому рахунку №023.

На підставі договорів оренди від 16.06.2007р. №03/06 та від 01.09.2006р. №05/06, спірне обладнання передане у оплатне строкове користування товариству з обмеженою відповідальністю „КОВАТехБуд” з встановленням розміру оренди 18000 грн. в місяць за оренду катка дорожнього та 20800 грн. в місяць за екскаватор.

Отже, на підставі даних угод оренди, позивач отримує економічні вигоди не від безпосереднього використання майна (експлуатація), а у вигляді орендної плати від суборендаря. Таким чином, позаяк правовідносини оренди у спірній ситуації є господарськими (ст..3 Господарського кодексу України), підприємство позивача слід вважати таким, що отримує доходи від використання майна, переданого йому у безоплатну оренду.

Також, як підставу для висновку про помилковість оскаржуваного акту, суд відхиляє посилання позивача на існування додаткових угод від 30.06.2006р. про внесення змін та доповнень у договір оренди №2/2006 від 05.06.2006р. та договір оренди №3/2006 від 29.06.2006р., оскільки ці документи не були предметом оцінки перевіряючих через їх відсутність, а облік позивача у охопленому перевіркою періоді свідчив про безоплатне використання обладнання, отриманого за договором оренди №2/2006 від 05.06.2006р. та договором оренди №3/2006 від 29.06.2006р. Тому, дані угоди є підставою для внесення коригувань у податковому та бухгалтерському обліках позивача на момент їх отримання.

З урахуванням наведеного вище, суд констатує відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 84, 160-163 КАС України,

Суд постановив:

1.          У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складення в повному обсязі відповідно до ст.ст. 254, 186, 160 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя                                                          О.С.Йосипчук