ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2007 р.                                                           Справа № 9/439-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Ребристої С. В. при секретарі Сторчак Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Четвертий експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт", м. Херсон

до Державної  податкової  інспекції у м. Херсоні, м. Херсон

про визнання недійсними  податкових повідомлень-рішень.

За участю представників сторін:

від позивача –Смирнов Є.В.- представник, довіреність від 27.11.2006р.;

від відповідача – Шевченко О.А.  – начальник відділу, довіреність №1269/9/10-026 від 09.02.2007р.; Цірук Л.М. –головний державний податковий ревізор-інспектор №10354/9/10-105 від 25.09.2007р.

Розпорядженням голови господарського суду  №235 від 14.09.2007р. справу № 9/439-АП-07  у зв’язку з службовою необхідністю передано на розгляд судді Ребристій С.В.

Суть спору: позивач - ВАТ “Четвертий експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт”  звернувся до суду з позовною заявою в якій просить  на підставі п.п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України “Про порядок погашення  зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визнати недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні №/0 від 07.02.2007р. на суму 6110 грн. 16 коп. у повному обсязі; визнати частково недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні №/0 від 07.02.2007р. в розмірі 5552 грн. 07 коп. на суму 4884 грн. 57 коп. (за виключенням суми штрафу за травень 2006р. в розмірі 667 грн. 50 коп.) та  визнати частково недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні №/0 від 07.02.2007р. в розмірі 656 грн. 06 коп. на суму 11 грн.26 коп. (за виключенням сум  штрафу за квітень 2005р. в розмірі 322 грн. 40 коп. та за липень 2006 р. на суму 322 грн. 40 коп.)

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тими обставинами, що  відповідач самостійно, без згоди позивача суми фактично перерахованого  позивачем земельного податку за 2004р., 2005р. та 2006р. скеровував на погашення раніше застосованих до підприємства позивача податковим повідомленням-рішенням від 02.02.2004р. №/0; №/0 штрафних санкцій на загальну суму 5839 грн. 42 коп.

Позивач вважає такі дії ДПІ у м. Херсоні  неправомірними, також позивач вважає, що відповідач до спірних правовідносин не мав права застосовувати положення п.п.7.7 ст. 7 Закону України  “Про порядок погашення  зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а також податкове роз’яснення “Щодо черговості погашення та окремих питань стягнення сум податкового боргу”  затвердженого наказом ДПА України 13.11.2002р. №540.

Відповідач  у письмовому  запереченні від 21.09.2007р. та доповненні до заперечення від 10.10.2007р. позовні вимоги не визнає,  вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають положенням чинного податкового законодавства.

Свої доводи відповідач обґрунтовує посиланнями  на положення законів України “Про плату за землю”, “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Позивач проти доводів відповідача заперечує.

У судовому засіданні 27.09.2007р. оголошувалась перерва до 11 год. 20 хв. 16.10.2007р. з підстав, передбачених ст.150 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд

в с т а н о в и в:

Посадовою особою ДПІ  у м. Херсоні відповідно до законів України: “Про систему оподаткування” від 18.02.1997р. №77/97-ВР, “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990р. №509-ХП (зі змінами), “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами “ від 21.12.200р. №2181-ІІІ, “Про плату за землю” від 03.07.1992р. №2535-ХІІ проведено перевірку підприємства позивача з питання своєчасності сплати податку на землю (орендної плати за земельні ділянки) за період 2004-2006рр.

Про результати даної перевірки складено акт №249/15-3/14287749 від 07.02.2007р. в якому зафіксовано факт несвоєчасної сплати податку на землю за  перевіряємий період.

На підставі акту перевірки  ДПІ у м. Херсоні  відносно  позивача  за фактом встановленого порушення граничного строку  сплати узгодженого податкового зобов’язання 07.02.2007р.було прийнято податкові повідомлення-рішення: №/0,  яким нараховано штраф у сумі 6110 грн. 16 коп.; №/0 яким нараховано  штраф у сумі 5552 грн. 07 коп. та №/0  яким нараховано штраф у сумі 656 грн. 06 коп..

Проаналізувавши  заявлені позовні вимоги   з положеннями чинного податкового законодавства та наданими документальними доказами суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Так, згідно з пунктом 1.2 статті 1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов’язання - це зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено, що податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Статтею 14 Закону України “Про плату за землю”, яка діяла до внесення змін Законом України від 25 березня 2005 року №2505-IV, встановлено, що юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом за формою, встановленою Головною державною податковою інспекцією України, щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого подають дані відповідній державній податковій інспекції.

Згідно положень статті 75 Закону України від 27 листопада 2003 року №1344-IV “Про  Державний бюджет України на 2004рік” та статті 68 Закону України від 23 грудня 2004 року № 2285-IV ”Про Державний бюджет України на 2005 рік”, яка діяла до внесення змін Законом України від 25 березня 2005 року №2505-IV, орендна плата за земельні ділянки державної і  комунальної власності та земельний податок сплачується платниками ( крім громадян та  виробників сільськогосподарської і рибної продукції) за базовий податковий ( звітний) період, який дорівнює календарному  місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно  статті 14 Закону України “Про плату за землю” у редакції Закону України від 25 березня 2005 року № 2505-IV, платники земельного податку, а також орендної плати за  земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за  місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов' зку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до статті 17 Закону України “Про плату за землю” у редакції Закону України від 25 березня 2005 року №2505-IV, податкове зобов’язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцем знаходження земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітності (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону України “ Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборам (обов’язковими платежами)  - у рівних пропорціях.

Згідно приписів п.п.4.4.2 п. 4.4 статті 4 Закону України “ Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове роз’яснення є оприлюдненням офіційного розуміння окремих положень податкового законодавства контролюючими органами у  межах їх компетенції, яке використовується при обґрунтуванні їх рішень під час проведення апеляційних процедур. Податковими роз’ясненнями вважаються будь-які відповіді контролюючого органу на запити зацікавлених осіб з питань оподаткування.

У податковому роз’ясненні щодо черговості погашення та окремих питань стягнення сум податкового боргу, затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від  13 листопада 2002 року № 540, зазначено, що пункт 5.3 статті 5 Закону України “ Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі - Закон) встановлює обов’язок платника податків сплатити узгоджену суму податкового зобов’язання та терміни її погашення. Відстрочення термінів сплати узгоджених сум податкових зобов’язань відповідно до Закону здійснюється у порядку передбаченому статтею 14, шляхом розстрочення (відстрочення) податкових зобов’язань. Іншої можливості сплати платником податків податкових зобов’язань, наступного періоду до сплати податкових зобов’язань попереднього періоду  даний Закон  не передбачає.

Таким чином, кошти, що надійшли на сплату зобов’язань з податку, збору (обов’язкового платежу), спрямовуються на погашення податкових зобов’язань з того самого платежу у порядку календарної черговості настання граничних термінів їх сплати. Така черговість погашення діє незалежно від волі платника податків та стосується як самостійно розрахованих платником податків податкових зобов’язань, так і податкових зобов’язань, розрахованих контролюючим органом.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

Відповідно до підпункту 17.1.7 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов’язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язаня-у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового  зобов’язання - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання - у розмірі п’ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положеннями ст. 69 КАС України закріплено, що   доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до положень   ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не приймає до уваги доводи позивача через їх невідповідність чинному законодавству України.

Підстави для визнання  недійсними оспорюваних податкових повідомлень-рішень відсутні, оскільки вони прийняті податковим органом відповідно до вищенаведених вимог податкового законодавства, що підтверджується належними доказами та матеріалами справи.

Понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача і не відшкодовуються йому.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про  час і місце виготовлення постанови суду в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.  69,71, 94, 98, 158, 160-163, 167, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає  законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду  першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після апеляційного розгляду справи.

Заява про  апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України –з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про  апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  С.В. Ребриста

Постанову складено у повному обсязі  22.10.2007р.