ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.07                                                                                        Справа №  10/518/07

Суддя

за  позовом:  приватного підприємства “СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ПІДПРИЄМСТВО “ОФІС-ЦЕНТР”, м. Запоріжжя

до відповідача 1: управління житлового господарства Запорізької міської ради,                            м. Запоріжжя

до відповідача 2: комунального підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об’єднання № 1”, м. Запоріжжя

про визнання договору дійсним

Суддя                    Алейникова Т.Г.

Представники:

Від позивача: Євстратенко С.Ю. дов. від 26.07.07р.;

Від відповідача 1: не з’явився

Від відповідача 2: не з’явився

У судовому засіданні оголошено резолютивну частину рішення.

Позивач звернувся до господарського суду із позовом, в якому просить визнати дійсним договір оренди не житлового приміщення № 449/01 від 01.02.2002 року укладений між управлінням житлового господарства Запорізької міської ради (орендодавець), комунальним підприємством «Виробниче ремонтно –експлуатаційне житлове об’єднання № 1» (балансоутримувач) та приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «ОФІС –ЦЕНТР».

Відповідачі відзиви на позов не надали, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені. Справа розглядається у порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив:

01 лютого 2002 року між управлінням житлового господарства Запорізької міської ради (орендодавець), комунальним підприємством «Виробниче ремонтно – експлуатаційне житлове об’єднання № 1»(балансоутримувач) та приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «ОФІС –ЦЕНТР»(орендар) було укладено договір оренди № 449/01, за умовами якого, орендодавець на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29 січня 2002 року № 15/5 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 144,65 м2, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 80.

Договір був укладений в письмовій формі, скріплений підписами уповноважених осіб сторін договору та завірений печатками сторін.

Між приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «ОФІС-ЦЕНТР»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арт оф Колор ЛТД»01.02.2002 року підписано Акт прийому –передачі вищезазначеного не житлового приміщення, згідно якого орендар прийняв в користування визначене договором майно, уклав 01.02.2002 року з балансоутримувачем  угоду про участь у витратах, пов’язаних з управлінням і утриманням житлового будинку і при будинкової території, сплачує орендну плату та інші передбачені платежі, добросовісно виконує інші умови договору.

При звернені до Управління приватизації з питанням про викуп об’єкту приватизації, позивачу були поставлені умови прийняття заяви тільки з доданням нотаріально посвідченого договору.

Згідно ч. 2 ст. 793 Цивільного кодексу України, редакція від 16.01.2003 року № 435-IV: «Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню».

Однак, договір оренди не житлового приміщення №449/01 від 01.02.2002 р. нотаріально не посвідчений та не зареєстрований у відповідному державному реєстрі.

В 2002 році не було законодавчо передбачено нотаріальне посвідчення такого договору. Про необхідність вчинення цих дій орендаря не було повідомлено і при укладанні додаткової угоди від 10.05.2007 року про продовження терміну дії договору.

В зв’язку з тим, що при нотаріальному посвідченні договору, дата укладання договору повинна співпадати з датою посвідчення договору, позивач не має можливості на сьогоднішній день вчинити ці дії.

Разом з тим ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України визначено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбувалося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Неузгодженість питання щодо нотаріального посвідчення договору перешкоджає ПП «СП «ОФІС-ЦЕНТР»в реалізації набутих за договором прав та охоронюваних законом інтересів.

На підставі вищевикладеного,  позивач просить визнати дійсним договір оренди не житлового приміщення № 449/01 від 01.02.2002 року укладений між управлінням житлового господарства Запорізької міської ради (орендодавець), комунальним підприємством «Виробниче ремонтно –експлуатаційне житлове об’єднання № 1» (балансоутримувач) та приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «ОФІС –ЦЕНТР».

Вимоги позивача підлягають задоволенню у зв’язку із наступним.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторонами в належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Під істотними умовами договору розуміються умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до приписів ст. 220 ЦК України, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати віднести на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82, 84 ГПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір оренди не житлового приміщення № 449/01 від 01.02.2002 року укладений між управлінням житлового господарства Запорізької міської ради (орендодавець), комунальним підприємством «Виробниче ремонтно –експлуатаційне житлове об’єднання № 1» (балансоутримувач) та приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «ОФІС –ЦЕНТР», .

.

Суддя                                                                                          Алейникова Т.Г.