СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.07                                                                                 Справа № 6/522

Судова колегія у складі суддів:  Василенко Т.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Батюк Г.М.,    розглянувши матеріали справи  за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Фідес”, м. Луганськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Вугілля –Південь”, м. Теплогорськ Луганської області

про стягнення  482 870 грн. 79 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Соколов І.В., дов. від 02.06.07,

від відповідача –Алексюк С.М., дов. від 10.12.07;

в с т а н о в и л а :

Суть спору: позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 486 083 грн. 46 коп., в тому числі: основний борг за поставлений товар у сумі 348 478 грн. 43 коп., інфляційні нарахування у сумі 107 261 грн. 66 коп., 3% річних у сумі 27 130 грн. 70 коп., а також покласти на відповідача судові витрати у вигляді витрат по держмиту у сумі 4 828 грн. 70 коп., витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн., витрат на послуги адвоката у сумі 50 000 грн. 00 коп. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог , яка здана до суду 18.10.07)

В судовому засіданні, представник відповідача подав клопотання у порядку ст. 22 ГПК України, за яким просить суд звернутися до Головного управління статистики у Луганській області з запитом щодо оцінки оплати середньої вартості за юридичні послуги, надані адвокатом.

Вказане клопотання судом розглянуте та відхиляється за необґрунтованістю.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно умов договору купівлі-продажу № 22/12 від 22.12.04 він поставив відповідачу вугільний концентрат марки «Г»на загальну суму 348 478 грн. 343 коп., який відповідач не оплатив, у зв’язку з чим позивач відповідно до положень ч. 5 ст. 692 ЦК України  зупинив поставку товару за договором. З метою отримання заборгованості, позивач направив відповідачу претензію від 02.04.07  на яку відповідач не надав відповіді та не сплатив  заборгованість.

З огляду на викладене позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач надав відзив на позовні заяву за яким з позовними вимогами не погодився та зокрема зазначив, що позивач вимоги за договором купівлі-продажу №22/12 від 24.12.04. виконував неналежним чином та не здійснив у повному обсязі поставку  продукції визначеної договором. Також відповідач вказує на те, що згідно умов договору оплата повинна бути здійсненна після поставки усього вугілля передбаченого умовами договорами у кількості 3000 тон та умовами договору не передбачена як часткова поставка так і часткова оплата.

Позивач з доводами відповідача не погодився та надав відповідні пояснення.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

22.12.2004 між ТОВ «Фідес»- «Продавець»(позивач у справі) та ТОВ «Вугілля - Південь»- «Покупець»(відповідач у справі) був укладений договір купівлі-продажу № 22/12 з додатковою угодою, за умовами якого позивач зобов’язався продати, а відповідач –прийняти і оплатити вартість вугільного концентрату марки «Г»(товар), одержуємий при збагачення вугільного шламу.

Розділом 2 договору визначено, що ціна товару встановлена 260 грн. за одну тону, кількість постачаємого товару –3000 тон.

Згідно па. 3.1. договору передача товару здійснюється на майданчику, що розташований у шламовідстійника ЦЗФ «Стаханівська», про що складається відповідний акт.

Відповідно до п.5.2 договору порядок оплати: протягом 30 банківських днів з моменту передачі товару.

Пунктом 8.5 договору сторони узгодили, що договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.05.

За своєю правовою природою та умовами договір №  22/12 від 22.12.04 є договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцю), а покупець приймає на себе зобов’язання прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов’язаний сплатити товар після його прийняття або прийняття документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Із договору № 22/12 від 22.12.04 вбачається, що передача товару оформлюється відповідним актом, а оплата за поставлений товар здійснюється  протягом 30 банківських днів з моменту передачі товару.

Тобто, сторони визначили оплату товару саме після підписання акту, а не поставки товару у кількості 3000 тон.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов договору передав відповідачу товар за актом передачі від 27.12.04 у кількості 336,9 тон  на загальну суму 81 113 грн. 29 коп. і згідно акту від 28.12.04 у кількості 1 332,08 тон на суму 318 638 грн. 44 коп., що підтверджується самими актами, видатковими накладними № РН-0000028 від 27.12.04, № РН-0000029 від 28.12.04,  рахунками фактурами  № СФ-0000020  від 27.12.04, № СФ-00000019 від 28.12.04.

Усього за вказаними документами позивач поставив відповідачу товару у кількості  1668, 98 тон на загальну суму 399 751 грн. 73 коп.

Разом з цим,  03.06.2005 між сторонами була проведена спільна нарада  за результатами якої відповідно до протоколу, сторони  розглянули питання розбіжностей щодо кількості  поставленого вугільного концентрату за  актом від 28.12.04 і 03.06.05 сторонами був підписаний акт передачі вугілля до договору № 22/12 від 22.12.04 та визначено загальну масу поставленого вугілля –1117,73.

Із матеріалів справи вбачається, що розбіжності виникли між сторонами  щодо поставки вугілля за актом передачі від 28.12.04. Так первісно, згідно документів відповідачу поставлено 1 332,08 тон, а з урахуванням акта від 03.06.05. –1117, 73 тони., що  підтверджено представниками сторін.

Тобто з урахуванням викладеного, позивачем згідно умов договору поставлено відповідачу вугільного концентрату  у кількості  1 454, 63 тон на загальну суму 348 478 грн. 43 коп.

Факт поставки вказаної кількості вугілля  відповідачем підтверджується.

Разом з цим, позивачем, з метою отримання  заборгованості направлено відповідачу претензію № 19 від 02.04.07, яка  відповідачем отримана, про що останній зазначає у своєму відзиві на позовну заяву.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача за відзивом відхиляються як необґрунтовані та такі, що  суперечать матеріалам справи. Разом з цим,  позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу у сумі 348 478 грн. 43 коп. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Окрім цього, нарахування з боку позивача інфляційних  у сумі 107 261 грн. 66 коп. та 3% річних у сумі 27 130 грн. 70 коп. за період  лютий 2005 р. –вересень 2007 р., є обґрунтованим та не суперечить положенням ст. 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання.

У даному випадку, відповідач є саме боржником за грошовим зобов’язанням. Окрім цього, ч.2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання на вимогу кредитора, зобов’язаний сплатити чуму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо  інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

З огляну на викладене, первісний позов слід задовольнити у повному обсязі, а також відповідно до ст. 44, 49 ГПК України на відповідача за первісним позовом слід покласти судові витрати, в тому числі і витрати на оплату послуг адвоката.

Так,  згідно ст. 44 ГПК України судові витрати є витрати  із сплати державного мита,  послуг адвоката, витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу та інші.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Соколовим І.В. (свідоцтво № 709)  було укладено угоду про надання адвокатських послуг № 1/06 від 01.06.07 щодо участі у даній справі і  згідно платіжних доручень №№64, 65 від 12.06.07 позивачем оплачено послуг адвоката на суму 50 000 грн.00 коп.

Відповідно до  Декрету КМУ «Про державне мито»позивачу слід повернути з Державного бюджету України зайво сплачене за платіжним дорученням № 261 від 17.10.07 державне мито у сумі 289 грн. 14 коп.

Водночас з цим, відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву за № 934 від 17.09.2007., за якою просить суд зобов’язати ТОВ «Фідес»виконати зобов’язання за договором купівлі-продажу №22/12 від 22.12.04. перед ТОВ «Вугілля-Південь»в частині продажу та передачі вугільного концентрату марки «Г»з якісними характеристиками: зольність 10%, вологість 23%, у кількості 1 545 грн. 37 коп. за ціною 260 грн. 00 коп. за одну тону.

Виходячи з наведених вище доводів та матеріалів справи, суд вважає, вимоги відповідача обґрунтованими та такими, що відповідають матеріалам справи.

Так, як було зазначено вище, договором № 22.12.04 з урахуванням додаткової угоди, укладених між сторонами передбачено, що позивач за первісним позовом зобов’язався поставити відповідачу за первісним позовом вугільний концентрат у кількості 3 000 тон зольністю 10%, вологістю 23% за ціною 260 грн. 00 коп. за тону.

Сторонами та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар у кількості  1 454, 63 тон та призупинив відвантаження решти вугілля у кількості 1 545, 37 тон.

Умовами договору строки поставки вугілля сторонами оговорені не були, але   з метою отримання недопоставленого вугілля відповідач направив позивачу листи № 748 від 15.08.07 № 891 від 07.09.07 з проханням відвантаження недопоставленого вугілля.

Позивачем за первісним позовом вимоги відповідача у добровільному порядку не виконані, тобто відповідно до ст. 530 ЦК України у відповідача наступило право вимоги недопоставленого вугілля.

З огляду на викладене, вимоги за зустрічним позовом слід задовольнити та  зобов’язати ТОВ «Фідер»виконати зобов’язання за договором купівлі-продажу №22/12 від 22.12.04. перед ТОВ «Вугілля-Південь»в частині продажу та передачі вугільного концентрату марки «Г»з якісними характеристиками: зольність 10%, вологість 23%, у кількості 1 545 грн. 37 коп. за ціною 260 грн. 00 коп. за одну тону.

Судові витрати за зустрічним позовом слід покласти на позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.  44, 49, 82, 84, 85 ГПК України,  суд

в и р і ш и в :

1.          Первісний позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вугілля-Південь», м. Теплогорськ Луганської області, вул. Єнісейська, 1, код 20328151, на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес», м. Луганськ, вул. 50 річчя створення СРСР, 22 «а», код 310542208, основний борг за поставлений товар у сумі 348 478 грн. 43 коп., інфляційні нарахування у сумі 107 261 грн. 66 коп., 3% річних у сумі 27 130 грн. 70 коп.,  витрати по сплаті держмита у сумі 4 860 грн. 83 коп., витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн., витрати на послуги адвоката у сумі 50 000 грн. 00 коп., видати наказ.

3. Повернути позивачу –ТОВ «Фідес»з Державного бюджету України зайво сплачене за платіжним дорученням № 261 від 17.10.07 державне мито у сумі 289 грн. 14 коп. Підставою для повернення є дане рішення, скріплене печаткою суду.

4. Зустрічний позов задовольнити.

5. Зобов’язати ТОВ «Фідес»м. Луганськ, вул. 50 річчя створення СРСР, 22 «а», код 310542208, виконати зобов’язання за договором купівлі-продажу №22/12 від 22.12.04. перед ТОВ «Вугілля-Південь»м. Теплогорськ Луганської області, вул. Єнісейська, 1, код 20328151, в частині продажу та передачі вугільного концентрату марки «Г»з якісними характеристиками: зольність 10%, вологість 23%, у кількості 1 545 грн. 37 коп. за ціною 260 грн. 00 коп. за одну тону.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес», м. Луганськ, вул. 50 річчя створення СРСР, 22 «а», код 310542208, на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Вугілля-Південь», м. Теплогорськ Луганської області, вул. Єнісейська, 1, код 20328151, витрати пов’язані із сплатою державного мита у сумі 85 грн. 00 коп. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –12.12.2007.

Суддя                                                                                                     Т.А.Василенко

Суддя                                                                                                     Є.Ю.Пономаренко

Суддя                                                                                                     Г.М.Батюк

Помічник судді                                                                                       Т.В.Шкуть