ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

28 листопада 2007 р.           Справа 11/269-07

за позовом   товариства з обмеженою відповідальністю юридичної фірми «Правовий захист

регіонів», м. Київ

до                  відкритого акціонерного товариства «Ямпільський приладобудівний завод»,

м. Ямпіль

про                стягнення 21 250 грн.

Суддя      В. Матвійчук

при секретарі судового засідання  Т. Кармаліта, за участю представників:

від позивача              -  не з’явився;

від відповідача          -  В. Лубковський за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про  стягнення з відкритого акціонерного товариства «Ямпільський приладобудівний завод»боргу в розмірі 21 250 грн. за договором про надання юридичних послуг № 2 від 22.02.2000р..

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТзОВ ЮФ «Правовий захист регіонів»та ВАТ «Ямпільський приладобудівний завод»22.02.2000р. було укладено договір №2 про надання юридичних послуг в обсязі та на умовах, передбачених договором та усіма додатками до нього. На виконання вказаного договору 22.02.2000р. відповідач видав позивачу Доручення № 1 згідно якого останньому доручалось представляти у встановленому порядку інтереси Замовника в арбітражному суді Хмельницької області по справі про визнання «Красилівського агрегатного заводу»банкрутом.

16.10.2001р. директору ТзОВ ЮФ «Правовий захист регіонів»Тронь Д.Ю. видано Довіреність № 01-10/01 на представництво інтересів. В підтвердження виконання зобов’язань за договором позивач надав ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.05.2002р. по справі №8/318-Б якою затверджено Мирову угоду від 13.05.2002р.. Згідно виданої відповідачем довідки від 05.10.2002р. про стан розрахунків виконання мирової угоди від 13.05.2002р. між ВАТ «Ямпільський приладобудівний завод»та ДП «Красилівський агрегатний завод», останній погасив перед відповідачем борг у розмірі 35 440,01грн.          Таким чином 22.04.2005р. закінчився термін виконання ним Доручення і у відповідача згідно з п.п. 4.1. і 4.2 договору виникло перед ним зобов’язання не пізніше наступної доби після підписання акту виконаних робіт перерахувати на його рахунок винагороду у розмірі 21 250грн. 00коп.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що позивачем пропущено строки звернення до суду, а взяті ним зобов’язання по договору № 2  від 22.02.2000р. невиконані.

В судовому засіданні 27.11.2007р. судом оголошено перерву до 28.11.2007р. з метою надання сторонами документів в підтвердження своїх доказів та заперечень.

Оцінивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Правовий захист регіонів»та відкритим акціонерним товариством «Ямпільський приладобудівний завод»22.02.2000р. було укладено договір № 2 про надання юридичних послуг в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та усіма додатками до нього (п.1.1). Для виконання доручень, зазначених в п.2.1 даного договору, Замовник кожний раз на ім'я представника Замовника оформляє довіреність (п.2.4).

На підставі укладеного договору, 22.02.2000р. відповідач підписав Доручення № 1 згідно якого позивачу доручалось представляти у встановленому порядку інтереси Замовника в арбітражному суді Хмельницької області по справі про визнання Красилівського агрегатного заводу банкрутом (п.1.1).

Строк дії даного доручення не зазначено, а тому у відповідності до ст.67 ЦК України від 1963р., яка була чинна на момент дії доручення, доручення зберігало силу протягом одного року з дня його вчинення, тобто строк доручення №1 від 22.02.2000р. закінчився 22.02.2001р..

Пунктами 5.1 та 5.2. договору сторони встановили строк дії договору до 01.01.2001р. та передбачили - якщо після закінчення терміну дії договору сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновленим на невизначений термін.

Надані сторонами документи (рішення господарського суду Вінницької області від 23.03.2006р. по справі № 9/464-05 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності Тронь Дмитра Юрійовича до ВАТ «Ямпільський приладобудівний завод»про стягнення боргу, позовна заява суб'єкта підприємницької діяльності Тронь Дмитра Юрійовича від 17.10.2005р., його ж апеляційна скарга від 14.06.2006р., касаційна скарга та супровідний лист до касаційної скарги від 16.11.2006р.) свідчать про те, що після 01.01.2001р. сторони не виявили бажання продовжити строк дії Договору №2 від 22.02.2000р. і дія даного договору припинилась.

Вказане вище підтверджується також тим, що 16.10.2001р. ВАТ «Ямпільський приладобудівний завод»видав громадянину Тронь Дмитру Юрійовичу Довіреність № 01-10/01, а 03.01.2002р. уклав з суб'єктом підприємницької діяльності Тронь Дмитром Юрійовичем, який одночасно є учасником та директором ТзОВ ЮФ «Правовий захист регіонів», Договір № 01-01/02 про захист інтересів ВАТ «Ямпільський приладобудівний завод»в господарському суді Хмельницької області по справі про визнання Красилівського агрегатного заводу банкрутом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів того, що після 01.01.2001р. позивач продовжував виконувати умови Договору №2 від 22.02.2000р. та представляв інтереси відповідача в господарському суді Хмельницької області по справі про визнання Красилівського агрегатного заводу банкрутом, позивачем не надано, а викладені позивачем обґрунтування судом не можуть братись до уваги з наступних підстав.

З ухвали господарського суду Хмельницької області від 13.05.2002р. про затвердження Мирової угоди, на яку посилається позивач, вбачається, що представник позивача участі в судовому засіданні не приймав.

Протокол зборів комітету кредиторів Красилівського агрегатного заводу не є доказом представлення інтересів ВАТ «Ямпільський  приладобудівний завод»в господарському суді Хмельницької області по справі про визнання Красилівського агрегатного заводу банкрутом, оскільки участь в зборах комітету кредиторів та представлення  інтересів в суді є різними процесуальними діями.

Довіреність №01-10/01 від 16.10.2001р. видана не директору ТзОВ ЮФ «Правовий захист регіонів», як вказав позивач, а громадянину Тронь Дмитру Юрійовичу, право передоручення даною довіреністю не передбачено, а тому, дії, які були вчинені на підставі даної довіреності не мають відношення до Договору №2 від 22.02.2000р. та ТзОВ ЮФ «Правовий захист регіонів».

У відповідності до п.1.2 Доручення №1 від 22.02.2000р. позивач зобов’язаний приймати участь у справі до моменту погашення визнаної судом заборгованості Банкрута перед Замовником.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.05.2002р. по справі №8/318-Б про затвердження Мирової угоди від 13.05.2002р. відповідач мав отримати 436 868,86грн., але як видно з довідки відповідача від 05.10.2007р. та довідки ДП Красилівський агрегатний завод від 02.10.2007р. про стан розрахунків виконання мирової угоди від 13.05.2002р. між ВАТ «Ямпільський приладобудівний завод»та ДП «Красилівський агрегатний завод», заборгованість погашено лише частково, а саме - 35 440,01грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Надані сторонами докази свідчать про те, що позивач не виконав належним чином взяті на себе зобов’язання  за договором № 2 від 22.02.2000р. та Дорученням №1 від 22.02.2000р., а тому вимога позивача перерахувати на його рахунок винагороду у розмірі 21 250 грн. 00 коп. є безпідставна.

Окрім того, при розгляді справи представник відповідача наполягав на застосуванні судом  позовної давності  посилаючись на те, що строк дії договору №2 від 22.02.2000р. закінчився 01.01.2001р., з позовною заявою позивач звернувся 03.09.2007р., заяву про поновлення  строку не подавав, таким чином порушив строк звернення до суду.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у  три роки.

В силу ч. 4 ст. 267 цього Кодексу сплив  позовної  давності,  про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведене в його сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.ст. 43, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 115, 116  Господарського процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю юридичної фірми «Правовий захист регіонів»до відкритого акціонерного товариства  «Ямпільський приладобудівний завод»про стягнення боргу за договором №2 від 22.02.2000р. в сумі 21 250 грн. 00 коп.  відмовити.

Рішення оформлено та підписано 03.12.2007р.

Суддя