ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.
№ 18/81-12/110

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. –головуючого,

Дунаєвської Н.Г.,

Плюшка І.А.,

розглянувши  матеріали касаційної скарги

ТОВ "Стиль"

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду
від 16 липня 2007 року

у справі
№ 18/81-12/110

господарського суду
Івано-Франківської області

за позовом
Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області

до
ТОВ "Стиль"

про
визнання договору оренди недійсним та зобов’язання звільнити орендоване приміщення

за участю представників сторін

від  позивача  – не з`явився,
від відповідача –Степанов А.В.

В С Т А Н О В И В:

Бурштинська міська рада Галицького району Івано-Франківської області звернулася до господарського суду Івано-Франківської області із позовом до ТОВ "Стиль" про визнання договору оренди від 12.12.2005 недійсним та зобов’язання звільнити орендоване приміщення.

В обґрунтування позовних вимог Бурштинська міська рада Галицького району Івано-Франківської області посилається на порушення ТОВ "Стиль" норм Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2007 у справі № 18/81-12/110 у позові відмовлено з огляду на необґрунтованість позовних вимог Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області та відсутність доказів порушення ТОВ "Стиль" умов договору оренди від 12.12.2005 і норм Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.07.2007 у справі № 18/81-12/110 (колегія суддів: головуючий Краєвська М.В., судді Мурська Х.В., Давид Л.Л.) рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2007 скасовано і прийнято нове рішення, яким позов Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області задоволено повністю, та визнано договір оренди нежитлового приміщення від 12.12.2005 недійсним на майбутнє.

Апеляційний господарський суд, посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", зазначає про обґрунтованість та правомірність позовних вимог.

В касаційній скарзі ТОВ "Стиль" просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.07.2007 у справі № 18/81-12/110 і залишити в силі рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2007, погоджуючись з доводами місцевого господарського суду та зазначаючи про порушення апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Вищим господарським судом України ухвалою від 21.09.2007 у справі №18/81-12/110 порушено касаційне провадження.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України        Демченка С.Ф. від 15.10.2007 у справі № 18/81-12/110 призначено наступний склад колегії суддів: Самусенко С.С. головуючий-доповідач, судді Дунаєвська Н.Г., Плюшко І.А.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, з дотриманням меж перегляду справи в касаційній інстанції обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права місцевим та апеляційним господарськими судами, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 1117 ГПК України передбачає, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до умов договору  оренди від 31.12.2001, укладеного між Бурштинською міською радою (орендодавець) та ТОВ "Стиль" (орендар),  орендодавець передав орендарю у тимчасове володіння  приміщення загальною площею 18 м2 по вул.С.Стрільців, 4 в м.Бурштин для використання під службове приміщення, актом приймання-передачі від 31.12.2001 підтверджується факт передачі спірного приміщення орендарю.

По закінченню терміну оренди, передбаченого договором оренди від 31.12.2001, сторони 12.12.2005 переуклали договір терміном на п’ять років.

Касаційна інстанція встановила, що апеляційним господарським судом зроблено вірний висновок про помилкове застосування в даному випадку судом першої інстанції ст.220 ЦК України.

Як встановлено місцевим господарським судом, при перевірці зазначеного договору депутатською комісією Бурштинської міської ради з питань законності, правопорядку, охорони прав, свобод, законних інтересів громадян та захисту прав споживачів, виявлено невідповідність договору оренди від 12.12.2005 вимогам чинного законодавства, про що було повідомлено голову Бурштинської міської ради.

Відповідно до встановлених обставин та досліджених матеріалів справи місцевим господарським судом листом № 680/02-08 від 17.11.2006 Бурштинська міська рада звернулася до ТОВ "Стиль" з пропозицією в п’ятиденний термін заключити угоду по оплаті за надані комунальні послуги та погасити заборгованість за надані комунальні послуги з дня укладення договору оренди приміщення, а листом №690/04-02 від 23.11.2006 Бурштинська міська рада звернулася до ТОВ "Стиль" з пропозицією звільнити орендоване приміщення.

Листами № 22 від 30.11.2006, № 25 від 12.12.2006  ТОВ "Стиль" звернулося до Бурштинської міської ради з пропозицією нотаріально посвідчити спірний договір, понести всі затрати по його посвідченню та зобов’язалось заключити угоди з відповідними службами щодо оплати комунальних послуг.

Як зазначає господарський суд першої інстанції, вищезазначеними листами Бурштинської міської ради та ТОВ "Стиль" підтверджується факт ухилення Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області від нотаріального посвідчення спірного договору та  факт виконання ТОВ "Стиль" договірних зобов’язань.

Апеляційний господарський суд, за результатом розгляду справи, прийшов до висновку, що договір оренди від 12.12.2005 укладений всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема, нормам Цивільного кодексу України, Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", що є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 203 ЦК України, якою передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Господарським судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до змісту договору оренди від 12.12.2005 передбачені ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" умови спірним договором не передбачені.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавцями є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

За ч.ч. 1, 5 ст. 60 зазначеного Закону України територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

В спірному договорі зазначено, що міський голова діє на підставі статуту, виходячи з чого господарський суд апеляційної інстанції зробив висновок про невідповідність спірного договору вимогам чинного законодавства.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад, на пленарних засіданнях яких відповідно до п.31 цієї статті вирішується питання про прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Апеляційний господарський суд, посилаючись на встановлені ним обставини та досліджені матеріали справи, вказує на те, що жодних повноважень щодо укладення договору оренди від 12.12.2005 та передачі спірного орендованого приміщення в оренду міському голові не надавалось.

Господарський суд апеляційної інстанції посилається на норму ч.1 ст.216 ЦК України, відповідно до якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, в разі можливості такого повернення, зокрема, коли одержане не полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі.

Враховуючи встановлені апеляційним господарським судом підстави для визнання недійсним спірного договору, його юридичну природу, апеляційна інстанція приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області про звільнення орендованого приміщення.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Колегія суддів Вищого господарського суду України приймаючи до уваги встановлені місцевим та апеляційним господарськими судами обставини у даній справі, які не спростовано доводами касаційної скарги, зокрема, оскільки судами встановлено відсутність повноважень на укладення спірного договору оренди від 12.12.2005 та передачі приміщення в оренду у міського голови, погоджується з висновком апеляційної інстанції про правомірність позовних вимог у даній справі.

Враховуючи вказане, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ТОВ "Стиль" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.07.2007 у справі № 18/81-12/110 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                             С. Самусенко

Судді:                                                                                Н. Дунаєвська

І. Плюшко