ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06.11.2007
Справа № 2-440/07

Дніпропетровський  апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого  Прокопенко А.Є. -доповідач,

суддів:
Крутовських В.І.,  Дмитренко А.К.

При секретарі  судового засідання  Савін В.Ю.

За участю
представники сторін:

від позивача:  ОСОБА_1. представник, посвідчення №161/н  від 29.06.05;

відповідач-2:  ОСОБА_2 представник, довіреність №2992  від 26.07.06;

від третьої особи:  Назаренко Н.М. голова Фонду комунального
майна міської ради, посвідчення №1  від
26.06.07.

Представник відповідача - 1 у судове
засідання не з"явився, про час та місце судового засдання повідомлений
належним чином.

розглянувши апеляційну  скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, м.Олександрія на
рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградській
області від  28.02.07р. у справі
№2/440-07

за позовом   Фізичної особи -підприємця ОСОБА_3,
м.Олександрія

до
відповідача-1: Фонду комунального майна Олександрійської міської ради м.
Олександрія

до відповідача-2: ОСОБА_4,
м. Олександрія

третя особа без самостійних вимог
на предмет спору: Олександрійська міська Рада

про
визнання договору купівлі-продажу приміщення шляхом викупу недійсним,
повернення об”єкта приватизації у комунальну власність.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.02.2007р. у справі №2-440/07
в позові фізичній особі -приватному підприємцю ОСОБА_3. відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення  від 28.02.2007р. суд першої  інстанції виходив з того,   що позивач не був стороною договору
купівлі-продажу майна та процесу приватизації,
доказів того, що він мав намір брати участь в приватизації не надав,
укладення оскаржуваного договору  між
Фондом комунального майна міської ради та ОСОБА_4 не порушує прав та законних
інтересів позивача, договір купівлі-продажу укладено відповідно до вимог  чинного законодавства.

Не погодившись із рішенням
міськрайонного суду від 28.02.2007р. у справі №2-440/07 фізична особа-приватний
підприємець ОСОБА_3.  звернувся з
апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення  суду першої інстанції та прийняти нове
рішення,  яким позов фізичної
особи-приватного підприємця ОСОБА_3. задовольнити , визнати недійсним з моменту
вчинення договір  купівлі -продажу
приміщення шляхом викупу, визнати недійсним свідоцтво про право власності на
об`єкт нерухомого майна,  посилаючись на те,
що  приватизація спірного майна
здійснена  з порушенням Закону України
„Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність”.

Відповідач ОСОБА_4. надав відзив на
апеляційну скаргу, яким просить в задоволенні скарги відмовити, рішення  міськрайонного суду від 28.02.2007р. залишити
без змін, посилається на відсутність порушень
актів цивільного законодавства та прав позивача укладенням спірного
договору.

09.10.07р. позивачем до апеляційного
господарського суду подано клопотання про надіслання матеріалів справи до
слідчих органів, яке мотивоване тим, що за повідомленням прокурора міста
Олександрії від 05.10.07р. №3497 в ході додаткової перевірки матеріалів по
приватизації не житлового приміщення площею 625,6 кв.м. у м.Олександрії по
пр.Леніна,67, виявлені факти, які дають
підставу вважати, що оренда та приватизація вказаного приміщення
відбулись з порушенням закону, зокрема шляхом складання та подання підроблених
документів щодо рецензування Звіту про оцінку нерухомого майна.

Позивач посилається на те, що
наявність у справі №2-440/07 підроблених документів не надають можливості
Дніпропетровському апеляційному господарському суду всебічно та повно оцінити
докази та за результатами оцінки доказів встановити фактичні обставини справи. Подання
службовими особами товариства з обмеженою відповідальністю “Незалежна експертна
компанія” до суду та правоохоронних органів підроблених документів свідчать про
вчинення дій, які підпадають під кримінально-карні діяння.

Зазначене клопотання колегією
суддів відхилено з врахуванням того, що відповідно наданого з клопотанням листа
прокурора м.Олександрії від 05.10.07р. за заявою позивача вже проводиться
відповідна перевірка. Зазначений лист не додержить посилання на необхідність
витребування документів, які знаходяться в справі №2-440/07.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників
сторін, вважає, що апеляційна скарга фізичної особи -приватного підприємця  ОСОБА_3.
на рішення від 28.02 2007р . у справі          №2-440/07  не підлягає задоволенню з наступних підстав.

1 лютого 2006 року  між Фондом комунального майна
Олександрійської міської ради та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу
приміщення шляхом викупу, на підставі якого до ОСОБА_4. перейшло право
власності на не житлове приміщення загальною площею 625.6кв.м., розташоване за
адресою м. Олександрія, АДРЕСА_1.

Як правомірно було встановлено
судом першої інстанції ціна договору була визначена   відповідно до вимог  Закону України „Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність”,
Методики  оцінки майна,
затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 1891 від 10.12.2003р( далі
Методики).

Посилання  скаржника
на те, що оцінку спірного приміщення проведено з порушенням норм Закону
України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність”, а
саме  тим, що всупереч п.5 Прикінцевих
положень Закону  оцінювач приміщення
ОСОБА_5. не зареєструвався в Державному реєстрі оцінювачів, не відповідає
дійсним обставинам справи.

Оцінку спірного приміщення
здійснено суб`єктом оціночної діяльності
НДКП „Пектораль”. Підтвердженням того факту, що НДКП „Пектораль” є  суб`єктом оціночної діяльності та має право
на здійснення оцінки нерухомого майна є сертифікат  суб`єкта оціночної діяльності  Фонду державного майна України № 3116/05 від
21.03.2005р.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону
суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані
в  установленному законодавством порядку,
фізичні особи  -  суб'єкти
підприємницької діяльності, а також
юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та
форми  власності,  які
здійснюють господарську
діяльність,  у  складі
яких  працює  хоча
б  один оцінювач, та які отримали
сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Відповідно до вимог цієї норми  НДКП „Пектораль” є  суб`єктом оціночної діяльності, так як   в складі НДКП „ Пектораль” працює оцінювач
ОСОБА_5., який і  є безпосереднім
виконавцем звіту, та який має сертифікат оцінювача Українського товариства
оцінювачів № 171  та  кваліфікаційне посвідчення Українського
товариства оцінювача „Провідний експерт оцінювач”.

Право НДКП „Пектораль”  на виконання оцінки спірного приміщення  підтверджено сертифікатом  суб`єкта оціночної діяльності  Фонду державного майна України № 3116/05 від
21.03.2005р., сертифікатом оцінювача Українського товариства оцінювачів № 171
виданого ОСОБА_5., кваліфікаційним посвідченням Українського товариства
оцінювачів, видане ОСОБА_5.  про
присвоєння кваліфікаційного звання
„Провідний експерт оцінювач” та Свідоцтвом про реєстрацію в державному
реєстрі оцінювачів №2346 від 22.08.2002р.

Таким чином, оцінювач ОСОБА_5.  був зареєстрований  в Державному реєстрі  оцінювачів ще 22.08.2002р., чим виконав
вимоги, передбачені п.5 Прикінцевих положень Закону.

Дата оцінки спірного приміщення
31.08.2005 року.

Як видно з рецензії від  23.11.2006р. у вересні 2005 року  звіт про оцінку спірного  приміщення було передано  на рецензію, чим виконано вимоги п. 64
Методики, який передбачає проведення незалежної оцінки у двомісячний строк від
дати оцінки.  За результатами
рецензування звіту про оцінку приміщення 23.11.2006р. та 27.12.2006 року  ТОВ „Незалежна експертна компанія” в особі
рецензента ОСОБА_6. надано негативні рецензії, згідно з якими звіт  містив у собі недоліки і не міг
використовуватись. Як було встановлено судом першої інстанції  звіт
спірного приміщення після негативної рецензії від 27.12 2006р. було доопрацьовано
оцінювачем, а саме було усунуто  всі
існуючі недоліки, після чого  рецензент
30.01.2007р  видав повторну рецензію,
згідно з якою звіт про оцінку спірного приміщення відповідає вимогам
нормативно-правових актів та може бути використаний з метою, визначеною в
звіті.

Наказом голови Фонду комунального
майна Олександрійської міської ради  № 21
від  31 січня 2006р.було затверджено звіт
про оцінку майна у сумі 215 700грн.00 коп.,
що відповідає вимогам п.22 Методики.

Зазначений наказ позивачем не оскаржено,
докази його скасування чи визнання нечинним у встановленому порядку відсутні.

Колегія суддів відхиляє доводи
скаржника про укладення оспорюваного договору на підставі підроблених
документів, зокрема повторної рецензії на звіт про оцінку нерухомого майна від
30.01.06р.

Наданий позивачем 06.11.07р. у якості
доказу висновок №50 від 17.09.07р. проведений спеціалістом Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру Управління МВС України в Кіровоградській
області про відповідність підпису директора ОСОБА_7 на повторній рецензії ТОВ
“Незалежна експертна компанія” на звіт про оцінку нерухомого майна,
розташованого в м.Олександрія Кіровоградської області, АДРЕСА_1 від 31.01.06р.
не є належним доказом у справі, оскільки відповідно ст. 35 ГПК України
обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали
місце певні дії та ким вони вчинені, є вирок суду з кримінальної справи, що
набрав законної сили, який позивачем  не
надано.

Таким чином, оцінка спірного
приміщення відповідає вимогам Закону України „Про оцінку майна, немайнових прав
та професійну оціночну діяльність,
Методиці  оцінки майна,
затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 1891 від 10.12.2003р., а
тому  суд першої інстанції правомірно
встановив відсутність порушення актів цивільного законодавства під час оцінки
спірного приміщення, укладення договору купівлі-продажу шляхом викупу та
правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним
договору купівлі-продажу.

Відчуження об`єктів  права комунальної власності  м. Олександрія на користь ОСОБА_4.  відбулося
в рамках процесу приватизації комунального майна, а саме після включення
спірного об'єкта до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу
відповідно до рішення Олександрійської міської ради №699 від 24.06.2005
"Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності територіальної
громади міста, що підлягають приватизації (відчуженню) у 2005 році" та
проведення

відповідних підготовчих процедур
(оцінка майна тощо).          Тобто
приватизацію спірного приміщення здійснено на підставі рішення Олександрійської
міської ради №699 від  24.06.2005, яке
не оскаржено, не скасовано та не визнано нечинним у встановленому порядку.
Відповідно  до ч.4 статті 3 Закону
України "Про приватизацію державного майна" №2163-ХП від 04.03.1992р.
(далі - Закон №2163-ХП) відчуження майна, що є у комунальній власності,
регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і
здійснюється органами місцевого самоврядування. Згідно ч. 7 ст.7 Закону
№2163-ХІІ продаж майна, що є у комунальній власності, здійснюють органи,
створювані відповідними місцевими радами. Зазначені органи діють у межах
повноважень, визначених відповідними місцевими радами, та є їм
підпорядкованими, підзвітними і підконтрольними.

У даному випадку продаж майна, що є
у комунальній власності територіальної громади міста, мають здійснювати органи,
створювані  Олександрійською міською
радою.

За правилами ст.4 Закону України
"Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" від 06.03.1992р. №2171-ХІІ (далі - Закон №2171-ХП)
продавцями об'єктів малої приватизації, що перебувають у загальнодержавній та
комунальній   власності,   є
відповідно:   Фонд   державного
майна   України,   його регіональні відділення та
представництва; органи приватизації, створені місцевими Радами.

Згідно норм статті 11 вказаного
Закону № 2171-XII, викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації: не
проданих на аукціоні, за конкурсом; включених до переліку об'єктів, що
підлягають приватизації шляхом викупу; зданих в оренду, якщо право на викуп
було передбачено договором оренди, укладеним до набрання чинності Законом
України "Про оренду державного майна".

Олександрійська міська рада
прийняла рішення затвердити перелік об'єктів комунальної власності, які
підлягають відчуженню (приватизації) у 2005 році згідно з додатком, у якому за
пунктом 24 передбачено включення спірного приміщення до переліку об'єктів
комунальної власності, які підлягають приватизації способом  викупу.

Відповідно до частин 4 та 5 ст.7
Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" покупці подають до відповідного органу приватизації заяву
про включення підприємства до одного із зазначених у цій статті переліків
об'єктів, що підлягають приватизації. Орган приватизації розглядає подану заяву
і в разі відсутності підстав для відмови у приватизації включає підприємство до
переліків, зазначених у частині першій цієї статті. Результати розгляду не
пізніш як через місяць з дня подання заяви доводяться до заявника у письмовій
формі.

Судом першої інстанції встановлено
та підтверджено позивачем факт відсутності звернень фізичної особи
приватного-підприємця ОСОБА_3. до Фонду комунального майна Олександрійської міської
ради з відповідною заявою у встановленому порядку та обумовлену цим відсутність
порушення прав позивача (суборендаря) на приватизацію спірного приміщення.
Жодних доказів існування певних перешкод, які б позбавляли ОСОБА_3. можливості
звернутися з відповідною заявою, останнім не надано та судами не встановлено.

Не підтверджуються доводи скаржника
про порушення його права на приватизацію спірного майна за умов подання
відповідачем заяви на приватизацію з посиланням на те, що він орендував вказане
приміщення.

В заяві про приватизацію від
25.07.05р. №32/35 поданою ОСОБА_4. таки відомості відсутні. Не містяться такі
відомості і в заяві ОСОБА_4. від 11.10.04р. про включення до переліку об”єктів,
що підлягають приватизації нежитлового
приміщення за адресою пр. Леніна, 67.

Приватизація спірного приміщення
проводилась на загальних підставах.

За таких обставин судова  колегія
апеляційної інстанції прийшла до висновку, що договір оренди  від 10.08.2004р. № 48, за яким ОСОБА_4.
орендував спірне приміщення та   договір
суборенди нерухомого майна від 27.10.2001, не породжує юридичних наслідків до
спірних правовідносин та не впливає на законність приватизації спірного
приміщення ОСОБА_4. з тих мотивів, що  ні
договорами оренди, ні договором суборенди не було передбачено переважне право
будь - кого на приватизацію об`єкта, адже процес приватизації не був
взаємопов`язаний з процесом оренди приміщення.

Водночас  додатковим підтвердженням недоведеності
порушення прав позивача укладенням між відповідачами оспорюваного договору
купівлі-продажу №005 від 01.02.2006р. є та обставина, що договір суборенди
на   момент укладення спірного договору
припинив свою дію.

Коло підстав, за умови яких договір
оренди є припиненим викладено в ч.2 ст.26 Закону України „ Про  оренду державного та комунального майна”.
Зокрема визначено, що  договір оренди
припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено. Єдиною
підставою продовження строку дії договору оренди  без підписання додаткової угоди  є випадок,
передбачений ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та
комунального майна, а саме у  разі  відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну  умов  договору
оренди  протягом одного  місяця
після закінчення  терміну дії
договору він вважається продовженим на той самий  термін
і  на  тих
самих  умовах,  які
були передбачені договором. Статтею 22 цього закону визначено, що  строк
надання  майна  у суборенду не може перевищувати терміну дії
договору оренди.

Оренда майна будь-якої форми
власності, як різновид майнового найму, регулюється, як положеннями Цивільного
Кодексу, так і Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.
Норми цивільно-правового інституту (ст.256-276 ЦК УРСР, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин) і норми Закону про оренду узгоджуються між
собою, крім положень щодо істотних умов договору та порядку передачі майна в
суборенду.

Згідно  з ч.2 ст.22 Закону України “Про оренду
державного та комунального майна” орендар має право передати в суборенду
нерухомість та інше окреме індивідуально визначене майно, якщо інше не
передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна в суборенду не може
перевищувати строку дії договору оренди. Отже, договір суборенди є похідним від
договору оренди і може зберігати свою чинність тільки  поряд із договором оренди.

Відповідно до ст. 17 Закону України
“Про оренду державного та комунального майна” термін договору оренди
визначається за погодженням сторін. Договором є
домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну
або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 ЦК України). Отже, способом
припинення договору оренди є домовленість сторін, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору (ст. 631 ЦК України).

Визначене ст. 22 Закону України
“Про оренду державного та комунального майна” та ст.174 ЦК України положення,
що строк договору суборенди (піднайму) не може
перевищувати строки договору оренди (найму) є положенням, яке визначає
одну із підстав припинення договору суборенди(піднайму). Системний аналіз
приписів статей 763, 773, 774, Цивільного кодексу України та статей 22, 23 і 26
Закону “Про оренду державного комунального майна” свідчить, що відносини
піднайму мають похідний від відносин найму характер, оскільки права піднаймача
щодо володіння та користування майном не можуть перевищувати прав, які
наймодавець передав наймачеві, а тому умови договору піднайму мають
кореспондуватися з умовами договору найму, у тому числі стосовно його дії в
часі,  і
припинення договору майнового найму (оренди) обумовлює припинення дії
договору піднайму (суборенди). Припинення дії договору найму обумовлює  припинення відносин піднайму приміщень.

Як встановлено судом першої інстанції
договір оренди нерухомого майна, укладений між Фондом комунального майна
Олександрійської міської ради та ТОВ “Фірма “ВІТ” від 13.07.99р. був припинений
з 01.07.04р. та не продовжувався на новий строк, тому і договір суборенди від
27.10.99р. відповідно до вимог ст. 22 Закону України “Про оренду державного та
комунального майна” припинив свою дію з 01.07.04р.

Зазначене підтверджено тим, що
10.08.04р. спірне приміщення було передано Фондом комунального майна Олександрійської
міської ради ОСОБА_4, позивачем не надано доказів продовження дії договору
оренди майна з ТОВ “Фірма “Віт” з цього моменту, зокрема відсутні докази оплати
орендної плати вказаному товариству.

Колегія суддів вважає помилковими
посилання скаржника на положення ч.2 ст. 795 ЦК України в обґрунтування
висновків щодо необхідності підтвердження факту припинення договору оренди від
13.07.99р. №178 та договору суборенди від 27.10.99р. №19 лише актом про
повернення орендарем (суборендарем) предмету договору оренди, який підписується
сторонами договору оренди, оскільки підстави договору оренди комунального
майна  вичерпно врегульовані ч. 2 ст. 26
Закону України “Про оренду державного та комунального майна” , а вказаний акт
про повернення орендарем об”єкта оренди фіксує юридично значимі дії сторін
договору оренди вже після його припинення.

Договір оренди нерухомого майна
укладений між Фондом комунального майна Олександрійської міської ради та
ОСОБА_4. від 10.08.04р. за №46, та договір суборенди від 17.06.05р. укладений
між ОСОБА_4. та ОСОБА_3. в установленому законом порядку недійсним не визнано,
тому безпідставні посилання скаржника на продовження його договірних відносин з
ТОВ “Фірма “Віт”.

Заявою про збільшення позовних вимог
від 26.02.07р. позивач додатково до заявлених позовних вимог просив визнати
недійсним свідоцтво про право власності на об”єкт нерухомого майна -магазин
непродовольчих товарів після реконструкції не житлових приміщень видане ОСОБА_4
15 серпня 2006 року.

Доповнення мотивоване тим, що дозвіл на
виконання робіт з реконструкції об”єктів нерухомого майна видається власнику
об”єкта, на  якому планується здійснювати
зазначені роботи, а оскільки на підставі оспорюваного правочину відповідач
ОСОБА_4. права власності на спірне приміщення не набув, то свідоцтво про право
власності на об”єкт нерухомого  майна
-магазин непродовольчих товарів після реконструкції не житлових приміщень за
адресою: м.Олександрія, пр. Леніна,67 відповідачу ОСОБА_4 видано незаконно.

Приймаючи до
уваги, що позивачу відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсним
договору №005 купівлі-продажу приміщення шляхом викупу, укладеного 01.02.06р.
між Фондом комунального майна Олександрійської міської  Ради та громадянином ОСОБА_4. на підставі
якого ОСОБА_4. набуто право власності і отримано свідоцтво на право власності,
колегія суддів вважає правомірною відмову суду першої інстанції в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Приймаючи до уваги викладене,
апеляційний господарський суд вважає, що рішення Олександрійського
міськрайонного суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального
права і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування
рішення господарського суду.

Керуючись ст.ст. 103,  105
ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду у справі №2-440/07 від
28.02.2007 року залишити без змін, апеляційну скаргу
Фізичної особи приватного підприємця
ОСОБА_3. без задоволення.

Головуючий
А.Є.Прокопенко

Суддя
В.І.Крутовських

Суддя
А.К.Дмитренко

З оригіналом згідно

Помічник судді
А.В.Тальян