ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 р.

№ 36/62

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Кривди Д.С,

суддів
Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у
відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від
позивача:            ОСОБА_1.

від відповідача:        Ящук Ю.Л.

розглянувши
касаційну  скаргу  Приватного підприємства
“Євротранс-Україна“

на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 26.06.2007р.

у справі № 36/62  Господарського суду м. Києва

за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1.

до Приватного підприємства
“Євротранс-Україна“

про стягнення 20247,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1.
звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства
“Євротранс-Україна“  про стягнення
20247,00 грн.

Рішенням Господарського суду м.
Києва від 29.03.2007р. (суддя Т.Ю.Трофименко), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2007р. (судді:
Н.М.Губенко, Т.Л.Барицька, Л.М.Ропій) позовні вимоги задоволено повністю,
стягнуто з Приватного підприємства “Євротранс-Україна“ на користь приватного
підприємця ОСОБА_1. заборгованість у розмірі 20247,00грн., 202,47грн. витрат по
сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу у розмірі 118,00 грн.

Не погодившись з прийнятими у даній
справі судовими рішеннями, Приватне підприємство “Євротранс-Україна“ подало
касаційну скаргу, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва від 29.03.2007р.  та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 26.06.2007р. та прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачу в задоволені позовних вимог. Свою вимогу Приватне підприємство
“Євротранс-Україна“ мотивує тим, що
господарським судом першої та  апеляційної
інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування господарським судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд
України дійшов висновку, що касаційна скарга
Приватного підприємства “Євротранс-Україна“ не  підлягає задоволенню.

Господарським судом встановлено:

11.07.2006р. між приватним
підприємцем ОСОБА_1та Приватним підприємством “Євротранс - Україна“  був укладений договір №05/07 на перевезення
вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, відповідно до
умов якого відповідач доручає позивачу організувати доставку вантажу, а позивач
забезпечити своєчасну подачу транспорту та транспортування до місця
призначення. Умови та вартість кожного перевезення відповідач детально вказує в
заявці, яку складає та направляє позивачу по факсу або електронній пошті, а
позивач письмово повідомляє про прийняття її до виконання. Заявки являються невід'ємною
частиною договору.

11.07.2006р. відповідачем була
направлена позивачу заявка № 122 на здійснення перевезення вантажу. Вартість
перевезення погоджена сторонами і складає 20247грн.

28.07.2006р. між сторонами був
підписаний акт прийому-передачі виконаних робіт, в якому зазначено, що сума
виконаних робіт складає 20247грн.,
роботи виконано в повному обсязі і в обох сторін претензій немає.

Договором передбачено, що
відповідач проводить розрахунок з позивачем відповідно до рахунків-фактур не
пізніше 14-ти банківських днів з дня надання позивачем оригіналу товаро
транспортних документів, рахунків і актів виконаних робіт, якщо інше не
обумовлено в заявці.

Відповідач отримав вищезазначені
документи, але в порушення умов договору не оплатив вартість перевезення
вантажу.

Згідно ст. 307 ГК України за
договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його
уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену
плату. Таким чином приписами даної правової норми встановлено, що за договором
перевезення перевізник зобов'язується доставити до пункту призначення вантаж, а
вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену
плату.

Як вже було зазначено, 28.07.2006р.
між сторонами було підписано акт прийому-передачі щодо виконаних позивачем робіт,  але відповідач свого зобов'язання за
договором не виконав.

Відповідно до п. 1 ст. 193 ГК
України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До
виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим
кодексом.

Отже, колегія суддів Вищого
господарського суду України погоджується з висновком господарського суду першої
та апеляційної інстанції про задоволення
вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 20247,00 грн..

За таких обставин, постанова
Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2007р. у справі №
36/62  відповідає вимогам чинного
законодавства і фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1
ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства “Євротранс-Україна“ залишити без задоволення, постанову Київського
апеляційного господарського суду від 26.06.2007р. у справі № 36/62 -без змін.

Головуючий - суддя
Кривда Д.С.

судді
Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.