ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 листопада 2007 р.

№ 14/441

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кота О.В.,

суддів:

Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.,

розглянув касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства
"Лубнимеблі"

на постанову

Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 23.04.2007р.

У справі

№14/441

за позовом

Закритого акціонерного товариства
"Лубнимеблі"

до

Лубенського міськрайонного
відділу УМВС України в Полтавській області

про

стягнення заборгованості в
розмірі 37884грн.

за
участю представників:

-          позивача: Лічман Т.В., дов. б/н від
01.07.2007р.,

-          відповідача: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 року Закрите
акціонерне товариство “Лубнимеблі” звернулось до господарського суду з позовом
до Лубенського міськрайонного відділу УМВС України в Полтавській області про
стягнення 37884грн.  заборгованості за
договором №26/03 від 01.05.2003р.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 05.12.2006р. у справі №14/441 (суддя: Іваницький О.Т.)
позов задоволено повністю; стягнуто з Лубенського міськрайонного відділу УМВС
України в Полтавській області на користь Закритого акціонерного товариства
“Лубнимеблі” 37884грн. боргу, 378,84грн. витрат по сплаті державного мита,  118грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору №26/03 від
01.05.2003р. щодо оплати наданої продукції з посиланням на ст.ст. 509, 510,
526, 527, ч.1 ст. 530, 599, 625, 627, 655, ч.1 ст. 662 ЦК України  та ст. 2, ч.1 ст. 193 ГК України.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 23.04.2007р. у справі №14/441 (колегія
суддів у складі головуючого Поліщука В.Ю., суддів: Жук Г.А., Агрикової О.В.)
апеляційну скаргу Лубенського міськрайонного відділу УМВС України в Полтавській
області задоволено; рішення господарського суду Полтавської області від
05.12.2006р. у справі №14/441 скасовано; прийнято нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог повністю; стягнуто з Закритого акціонерного
товариства “Лубнимеблі” на користь Лубенського міськрайонного відділу УМВС
України в Полтавській області 200 грн. витрат по сплаті державного мита за
подання апеляційної скарги.

Постанова мотивована недоведеністю
позивачем факту належної передачі продукції по договору №26/03 від 01.05.2003р.
та отримання її відповідачем та пропуском позивачем строку позовної давності
для звернення до суду за захистом порушеного права.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції Закрите акціонерне товариство "Лубнимеблі"
звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,
просило постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
23.04.2007р. у справі №14/441 скасувати, рішення господарського суду
Полтавської області від 05.12.2006р. у справі №14/441 залишити в силі.

В судове засідання 01.11.2007р.
представники відповідача не з'явилися. Враховуючи, що про час, дату та місце
розгляду справи сторони були повідомлені своєчасно та належним чином, Вищий
господарський суд України вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за
відсутності представників відповідача.

Відзив на касаційну скаргу позивача
відповідачем на час розгляду справи в касаційній інстанції суду наданий не був,
що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду
судових рішень, що оскаржуються.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача,
проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до Роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у п.п. 1, 6 постанови від 29.12.1976 №11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з
нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин,
а за їх відсутності -на підставі закону, що регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні.

Постанова суду апеляційної
інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що підставою для звернення до господарського суду із
позовною заявою стала неоплата
відповідачем за договором №26/03 від 01.05.2003р., укладеним між
позивачем та відповідачем, по якому позивач зобов'язувався передати відповідачу
товар у кількості, найменуваннях та по цінах, вказаних у відвантажувальних
документах, а також згідно доданої специфікації.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до п.2.3 цього договору оплата за поставлену
продукцію здійснюється на розрахунковий рахунок продавця на протязі одного місяця
з моменту отримання товару покупцем.

Судом першої інстанції встановлено,
що відповідно до умов вказаного договору позивач передав, а відповідач отримав
по видатковим накладним: №000840 від 12.05.2003р., №000840 від 12.05.2003р.,
№000862 від 19.05.2003р. товар -меблі на загальну суму 43669 грн., а на
підставі банківських виписок суд першої інстанції встановив, що відповідач
здійснив оплату в сумі 5785грн., що на його думку свідчило про заборгованість
відповідача перед позивачем по вказаному договору на суму 37884грн.

Тоді як судом першої інстанції не
були враховані приписи ст. ст. 32, 33 ГПК України, якими запроваджено, що
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору; кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовано скасовуючи рішення
місцевого господарського суду та відмовляючи у задоволенні позовних вимог
позивача про стягнення з  Лубенського
міськрайонного відділу УМВС України в Полтавській області вищезазначеної
заборгованості, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив всі
обставини справи, і правильно виходив з того, що надані позивачем копії
накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей дві з яких під одним
№000840 за однією датою -12.05.2003р., та №000862 від 19.05.2003р. не підтверджують
факт виконання позивачем зобов'язань за договором №26/03 від 01.05.2003р. по
передачі товару відповідачу, з зазначенням, що з вказаних документів
вбачається, що товар передавався гр. ОСОБА_1, який згідно довідки відповідача
(вих.№10047 від 13.09.2006р.) в період з 2003 року та по дату видачі довідки не
працював в Лубенському МРВ УМВС України в Полтавській області. При цьому судом
апеляційної інстанції правильно встановлено, що позивачем не було надано суду
копії довіреностей відповідача на отримання товарно-матеріальних цінностей, та
будь-яких інших первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту
передачі товарно-матеріальних цінностей, оформлених у відповідності до ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні", та п. 2 Інструкції "Про
порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання
цінностей", затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №99 від
16.05.1996р.

При цьому Київський міжобласний
апеляційний господарський суд правильно зазначив, і що з наданих позивачем
банківських виписок вбачається, що часткова оплата за меблі була здійснена не
відповідачем, а іншим суб'єктом господарювання -благодійним фондом, який має
ідентифікаційний код НОМЕР_1, в той час, коли ідентифікаційний код відповідача
-НОМЕР_2, відповідно до Довідки №7518 з ЄДРПОУ Департаменту інформаційних
технологій Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2005р. №16/01-3646.

Враховуючи викладене, суд
апеляційної інстанції дійшов підставного висновку про необґрунтованість
заявленої позивачем вимоги, оскільки позивачем не доведено в порядку ст. ст.
33, 43 ГПК України, факт належної передачі продукції та отримання її
відповідачем.

Твердження скаржника щодо
неправильного застосування судом апеляційної інстанції строку позовної давності
не спростовує вищевикладеного правильно встановленого цим судом.

Згідно ст. 1117 ГПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази; у касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються
вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Обгрунтованих
доводів про порушення норм процесуального законодавства при оцінці доказів
заявником касаційної скарги не надано.

На підставі викладеного, Вищий
господарський суд України вважає, що підстави для скасування постанови
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.04.2007р.  у справі №14/441 відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, п.1 ч. 1 ст. 1119, ст. 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Закритого
акціонерного товариства "Лубнимеблі" залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 23.04.2007р. у справі №14/441 залишити без
змін.

Головуючий

О.Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук