ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.06.2007
Справа №2-24/4147-2007А

За адміністративним позовом – Красноперекопського міжрайонного прокурора  в інтересах держави в особі  Красноперекопської ОДПІ  ( м.Красноперекопськ, вул.Северна, 2)

До відповідачів  -1.  ВАТ «Полівтор» ( м. Красноперекопськ,вул..Тавричеська, 2-а)

2. ТОВ «Нова Євромережа» ( м. Київ, вул.П.Пестеля,11)

3. ТОВ «Технополіс» ( м. Київ, вул. Верховинця Василя,1-а)

про визнання недійсними   угод

Суддя Г.Г.Колосова

При секретарі Капустіної І.М.

За участю представників:

Від позивача – Сачок О.А., нач. юрвідділу, дов. у справі, Кудрявцев Е.А, ст.. оперуповноважений,дов у справі.

Від відповідачів–  1. Пашута Т.М.,представник, дов у справі, Макаренко В.П.,голова правління , наказ від 28.08.2004р.2.не з’явився  3. не з’явився.

За участю прокурора – не з’явився .

Обставини справи:

Прокурор звернувся до господарського суду із позовом в інтересах держави в особі Красноперекопської ОДПІ  до відповідачів про визнання  недійсними угод, укладених між ними по  поставці сировини  за нормами  ст.ст. 207,208 ГПК України, а саме: договір  № 032006 від 30.01.2006р., укладений між ВАТ «Полівтор» та ТОВ «Нова Євромережа», договір № 2607105 від 26.07.2005р., укладений між ТОВ «Нова Євромережа» та ТОВ «Технополіс».

Перший відповідач проти позову заперечує, за мотивами, викладеними у відзиві на позов  (а.с. 69-72)

У судовому засіданні 15.05.2007р. перший відповідач заявив клопотання про закриття провадження по справі  в зв’язку із ліквідацією  підприємств, які є сторонами по справі.

Другий та третій відповідачі явку представників до судового засідання не забезпечили, відзивів  на позовну заяву не представили. Про день слухання справи були надіслані судові повістки, які повернуті поштовими відділеннями  з позначкою пошти, що такої організації за вказаною адресою не існує.

Згідно з п. 6 ч. 3 розділу V11 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України  до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р. (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до внесених змін до Кодексу Адміністративного судочинства України (від 08.09.2005р. № 2875-ІУ) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі, або за ініціативою суду.

Вказаних вимог від сторін не надходило.

Суд вважає можливим проведення судового процесу без здійснення фіксування судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, вислухавши пояснення представника позивача та першого відповідача, суд, -

встановив:

Відкрите акціонерне товариство «Полівтор» зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності -юридична особа виконкомом Красноперекопської  міської ради 06.06.1996р. та узято на податковий облік в Красноперекопської ОДПІ.

В результаті  проведеної Красноперекопською ОДПІ  перевірки заявлених до відшкодування сум ПДВ ВАТ «Полівтор» у березні 2006р. виявлено незаконне формування податкового кредиту на підставі договору № 032006 від 30.01.2006р. по поставці сировини ( поліетилен первинний високого тиску) від ТОВ «Нова Євромережа». Ціна сировини за 1 тону складає 8900грн. без ПДВ.

При цьому встановлено, що між ТОВ «Нова Євромережа», м. Київ (покупець) та ТОВ «Технополіс», м. Київ ( продавець) був укладений договір на придбання сировини за ціною 8300грн. за тону без ПДВ, а ТОВ «Технополіс», у свою чергу, придбало від «Effell Business LTD» (Великобритания) сировину згідно контракту № 0405-1 від 04.05.2005р. за ціною 500 доларів США , що по курсу НБУ на день виставлення інвойсу- 25.01.2006р.  складає 2525грн., що значно перевищує  суму купівлі.

В зв’язку з вищевикладеним позивач  вважає, що ВАТ «Полівтор» за допомогою вказаних суб’єктів підприємницької діяльності  незаконно здійснює формування податкового кредиту з ПДВ і відповідно незаконно заявляє бюджетне відшкодування ПДВ, тому що вартість сировини  значно вищє  ціни, за яку вона придбана. Крім того, суб’єкти підприємницької діяльності мають усі ознаки фіктивності.

З метою підтвердження цих взаємовідносин Красноперекопською ОДПІ  здійснений запит в ДПА  в м. Києві.

Позивачем в обгрунтування своїх вимог надана відповідь ДПА в м. Києві № 39547вх26-3515 від 13.10.2006р., згідно з якою підприємство за вказаною юридичною адресою не знаходиться, остання звітність надана до ДПІ в Шевченківському районі м. Києва  за серпень 2006р.

В зв’язку з чим прокурор на підставі ст.ст. 207 та 208 Господарського кодексу України просить визнати угоди недійсними, як такі, що укладені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави  і суспільства.

Дослідивши наданий документ,  суд  не приймає його до уваги як належний доказ за наступних підстав.

Згідно п.11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» однією з функцій державних податкових  інспекцій в районах,  містах без районного поділу,   районах  у  містах,  міжрайонних  та  об`єднаних  державних податкових інспекцій є звернення до судів з позовами  до  підприємств,  установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход  держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках  -  коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також  про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок   їх майна.

Частиною 1, 3 статті 207 Господарського кодексу України передбачено: господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, чи зроблено з метою, свідомо противної інтересам держави і суспільства, чи укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції, може бути за вимогою однієї зі сторін, чи відповідного органу державної влади визнано судом недійсним цілком чи частково. Виконання господарського зобов’язання, визнаного судом недійсним цілком чи часткового, припиняється цілком або частково з дня вступу рішення суду в законну силу як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення.

Статтею  208 Господарського кодексу України передбачено, що якщо господарське зобов’язання визнане недійсним як здійснене з метою, свідомо противної інтересам держави і суспільства, то при наявності наміру в обох сторін – у випадку виконання зобов’язання обома сторонами – у доход держави за рішенням суду стягується все отримане ними по зобов’язанню. У випадку наявності наміру лише в однієї зі сторін все отримане нею повинно бути повернуте іншій стороні, а отримане останньої чи приналежне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Аналізуючи норми Закону України «Про державну податкову службу в України» та  Господарського кодексу України суд вважає, що  ДПІ має право звертатись до суду з позовами про визнання угод недійсними лише у разі, якщо вони суперечать інтересам держави та суспільства.

Позивач у позові  не вказав  та  у засіданнях не представив доказів, підтверджуючих, що

угода, укладена відповідачами з метою, є  свідомо протиправною  інтересам держави та  суспіль-

ства і цією угодою спричинені які-небудь збитки або шкода.

В позові позивач посилається на ст. 203 Цивільного кодексу України, тоді як ця  норма взагалі не передбачає можливість визнання угоди недійсною.

Відповідно  ч. 1 ст. 9 КАС України та ч. 2 ст. 19 Конституції України  органи  державної влади  та органи місцевого  самоврядування,  їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не має повноважень, встановлених Законом України « Про державну податкову службу в Україні» та ст. 19 Конституції України, на пред’явлення позовів з підстав , вказаних в   позовній заяві.

Також необхідно вказати на те, що відповідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу  України правочином є дія особи, спрямована на придбання, зміну або припинення цивільних прав та  обов’язків.

Таким правочином між відповідачами є укладені договори та контракт на постачання сировини. (а.с.9-10,13-14,18-19)

Позивач у позові не обґрунтовує та  не доводить, якої саме нормі закону не відповідають укладені  угоди, посилаючись лише на те, що сировина була поставлена ВАТ «Полівтор» безпосередньо  ТОВ «Технополіс», хоча договір укладений  з ТОВ «Нова Євромережа», що підтверджується довіреностями декларантів,  в зв’язку з чим вважає, що поставка через ТОВ «Нова Євромережа» була транзитною, тобто фіктивною.

Це ствердження не може бути прийнято судом до уваги, оскільки  ці  відносини між сторонами є  внутрішніми господарськими відносинами юридичних осіб.  Господарське законодавство  не  обмежує  юридичних осіб у правах  надавати доручення на поставку товарів на будь-яку адресу.

У судовому засіданні 19.06.2007р. позивач надав копію ухвали Господарського суду міста Києва  від 31.01.2007р. по справі № 24766-б, якою затверджений звіт ліквідатора   та Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Євромережа»  ліквідовано як юридичну особу в зв’язку з банкрутством та ДПІ в Шевченківському районі м. Києва зобов’язана зняти ТОВ «Нова Євромережа»  з податкового обліку.

А не  зняття з податкового обліку, так само як і вилучення з ЄДРПОУ  само по собі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту  виключення з Державного реєстру, та не позбавляло правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України  кожна сторона   повинна  довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу, тоді як  ДПІ таких доказів не представило.

За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова складена у повному обсязі   25 червня 2007року.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України  до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.