ГОСПОДАРСЬКИЙ  С У Д
Кіровоградської області
У Х В А Л А

"22" жовтня 2007 р.                                                              Справа № 4/217

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. за участю секретаря Волоткевича  А.В. розглянув справу № 4/ 217

за позовом:  Прокурора Бобринецького району  в інтересах держави  в особі Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м.Кіровоград

до відповідача: Комунального підприємства “Міський центр дозвілля  молоді” м. Бобринець Кіровоградської  області

про стягнення 4552 грн. 63 коп.

Представники сторін:

від позивача - Поліщук О.М., довіреність № 04-04/20  від 11.01.07

від відповідача - Чорний С.В., директор

від відповідача - Колодіст В.В., довіреність № 26  від 28.08.07

від  прокурора - участі не  брали

Дослідивши матеріали справи, факти та відповідні їм  правовідносини між сторонами спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ :

Прокурор обгрунтовує свої вимоги  наступним.

Статтями 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів  в Україні"  із змінами, внесеними Законом України № 2606-111 від 05.07.2001року « Про внесення змін до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», який вступив  в дію 01.08.2001(в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює 25 чоловік – у кількості одного робочого місця.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від  05.07.2001 року , підприємства (об’єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об’єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Порядок сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів  затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1767 (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 2-5 вищезазначеного Порядку, підприємства, на яких працює 15 і більше чоловік, реєструються у відділеннях Фонду за своїм місцезнаходженням і щороку, не пізніше 1 лютого подають до відділень звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою, що затверджується Держкомстатом.

Підприємства, де кількість працюючих інвалідів менша від установленого нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в  Україні” сплачують відповідним відділенням Фонду штрафні санкції самостійно,  15 квітня року, що настає за звітним. Суми штрафних санкцій перераховуються підприємствами в дохід державного бюджету на рахунки органів Державного казначейства , відкриті в установах Національного банку чи в установах комерційних банків.

Суми штрафних санкцій визначаються у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Позивач наполягає  на  тому, що згідно зі звіту „Про зайнятість та  працевлаштування інвалідів”, наданого відповідачем до відділення  Фонду, на підприємстві відповідача повинно працювати 1 інвалід, але не було працевлаштовано жодного.

Таким чином, на думку прокурора, відповідачем не створено 1 робоче місце для працевлаштування  інвалідів і виходячи з середньорічної заробітної плати в розмірі  4552 грн. 63 коп.,  сума штрафних санкцій складає : 4552 грн. 63 коп.

Відзив на позовні вимоги відповідач суду надав, позовні вимоги заперечив посилаючись на ту обставину, що  відповідачем  фактично  було створено та працевлаштовано осіб, які мали статус  інвалідів, однак  при наданні звіту  було допущено помилку, яку  фактично  виправлено шляхом подачі  в   вересні  2007 року уточнюючого звіту, який  прийнято позивачем. В судовому засідання  22.10.2007 року відповідач та позивач подали спільне клопотання  про закриття  провадження у справі у зв'язку з   примиренням сторін. Прокурор не приймав участь в судовому засіданні, тому господарський суд   позбавлений  можливості врахувати  позицію  прокурора при прийнятті рішення  щодо  звернення   сторін із заявою про примирення.

Дослідивши  письмові  докази  по справі, проаналізувавши   нормативні   документи, які  регулюють   спірні  правовідносини  та    доводи   сторін  щодо обгрунтування  своєї позиції суд вважає, що заява  про  закриття провадження у справі  підлягає до задоволення, а  провадження у справі закриттю у зв'язку  з примиренням  сторін.

Як вбачається із уточненого звіту в 2006 році відповідачем  було виконано норматив по працевлаштуванню інвалідів  шляхом створення  робочого місця  та  працевлаштування  Завгороднього  В.І. згідно до наказу №41 від  26.12.2005 року  на посаду організатора та Константінова  В.І згідно до наказу №18   від  30.06.2005 на посаду охоронника ретранслятора.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від  05.07.2001 року , підприємства (об’єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об’єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Порядок сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів  затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1767 (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 2-5 вищезазначеного Порядку, підприємства, на яких працює 15 і більше чоловік, реєструються у відділеннях Фонду за своїм місцезнаходженням і щороку, не пізніше 1 лютого подають до відділень звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою, що затверджується Держкомстатом.

Підприємства, де кількість працюючих інвалідів менша від установленого нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” сплачують відповідним відділенням Фонду штрафні санкції самостійно, 15 квітня року, що настає за звітним. Суми штрафних санкцій перераховуються підприємствами в дохід державного бюджету на рахунки органів Державного казначейства , відкриті в установах Національного банку чи в установах комерційних банків.

Отже,  працевлаштувавши  двох  осіб, які  мали статус  інвалідів, відповідач  повністю виконав вимоги закону  щодо  працевлаштування  інвалідів  та не  повинен  сплачувати  штрафні санкції.

За приписом ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової  відповідальності учасника  господарських  відносин є  вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник   господарських  відносин відповідає за невиконання  або  неналежне виконання господарського  зобов'язання чи  порушення  правил  здійснення   господарської  діяльності, якщо не  доведе,  що  ним вжито   усіх  залежних  від  нього заходів для  недопущення  господарського  правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем надано  докази  вжиття ним  заходів для  недопущення правопорушення та оспорено надані позивачем докази  про наявність правопорушення, господарський суд дійшов до висновку,  що  позовні вимоги не підлягають до  задоволення.

Однак, враховуючи позицію позивача та відповідача про закриття  провадження у зв'язку з примиренням сторін, господарський  суд  вважає за можливе  закрити провадження у справі.

Натомість, господарський суд приймає до уваги, що позивачем та  прокурором не виконано вказані в  ухвалі  суду від  20.09.2007 року вимоги про   проведення в порядку ст.78 КАС України додаткової перевірки щодо фактичного працевлаштування інвалідів в 2005 році, які продовжували працювати  і  протягом 2006 року, враховуючи, що  саме  Фонд соціального  захисту  інвалідів відповідно до покладених  чинним законодавством України на нього завдань здійснює контроль за виконанням суб'єктами  господарювання  чотирьохвідсоткового нормативу робочих місць, призначених для   працевлаштування  інвалідів,  в  тому  числі  шляхом  стягнення  в  судовому порядку  адміністративно-господарських санкцій за невиконання  ними  такого  нормативу  в розмірі середньорічної заробітної плати працівника за  кожне незайняте робоче місце  інвалідами  згідно  ст.  ст.  19,  20  Закону  України  "Про  основи  соціальної  захищеності інвалідів в Україні" . Господарський  суд вважає за необхідне в порядку  ст.157 КАС України  роз'яснити сторонам,  що повторне звернення  до суду   з тією самою позовною заявою не допускається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 157,160, 162,165, п.6 Прикінцевих та  перехідних  положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про закриття провадження у справі прийняти.

Провадження у справі закрити.

Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала  суду  про  закриття  провадження у справі  може бути оскаржена.

Суддя                                                                                        Ю. І. Хилько