СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

14.08.2007

Справа №2-29/9606-2007

За позовом - Прокурора м. Керч в
інтересах держави в особі Керченської міської ради, м.Керч.

До відповідача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Керч.

За участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділу земельних ресурсів м.
Керчі, м. Керч.

Про зобов'язання оформити
правовстановлюючі документи.

Суддя О.І.
Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - не з'явився.

Від відповідача - не з'явився.

За участю прокурора - К.В. Горної.

За участю третьої особи - не
з'явився.

Суть спору: прокурор м. Керч в
інтересах держави в особі Керченської міської ради звернувся до господарського
суду АР Крим з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання
оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,0050 га,
розташовану у м. Керч по вул. Димитрова,4
що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач без правовстановлюючих документів займає спірну земельну ділянку.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відзив на позов не представив, про дату та місце розгляду справи,
повідомлений належним чином - рекомендованою кореспонденцією.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, письмових пояснень по суті спору не представила, про дату та місце
розгляду справи, повідомлена належним чином - рекомендованою кореспонденцією.

Справа розглядається за наявними в
ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши прокурора, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених
пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні
сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Відповідно до статті 12 Земельного
кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить здійснення контролю
за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного законодавства.

Прокурор посилається на те, що
Державною інспекцією по контролю за використанням та охороною земель під час
проведення перевірок був встановлений факт користування відповідачем земельною
ділянкою 0,0050 га, розташовану у м. Керч, вул. Димитрова,4, що
використовується під розміщення нежитлового приміщення, без правовстановлюючих
документів.

Суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 120
Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду
право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Земельні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним
Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Стаття 125 Земельного кодексу
України визначає, що право власності та право постійного користування на
земельну ділянку виникає після  одержання
її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право
на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Порядок надання у постійне
користування земельних ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних
ділянок в оренду визначені ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України, та ст.
16 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до зазначених норм
юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки, має звернутися з
відповідним клопотанням до повноважного органу виконавчої влади та органу
місцевого самоврядування, додавши до цього відповідні матеріали, передбачені
ст. 151 Земельного Кодексу України. В свою чергу, повноважний орган державної
влади розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту
відведення земельної ділянки.

Відмову органів місцевого
самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки та
користування або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може
бути оскаржено в судовому порядку.

Тобто, виходячи із зазначеного,
право ініціювати одержання земельної ділянки у користування надано юридичній
особі, а розглянути це питання та прийняти відповідне рішення в строки,
встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний державний орган.
Обов'язок щодо оформлення правовстановлюючих документів на використання
земельної ділянки, згідно вимог чинного законодавства України, що регулює дані
правовідносини, лежить на відповідному повноважному державному органі.

Прокурор та позивач не надали
доказів ухилення відповідача від укладення договору оренди спірної земельної
ділянки, не надали доказів, що такий договір було запропоновано відповідачу до
укладення.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах, підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Башилашвілі О.І.