ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

23.11.07
Справа №20/403/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду
у складі:

Головуючий суддя Мірошниченко М.В. судді  Мірошниченко М.В.    , Коробка Н.Д.  , Кричмаржевський В.А.

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників:

позивача:
Сандул Є.В., довіреність № 13 від 03.03.2006р.;

відповідача:      Лисенко Н.В., довіреність № 01/05 від
16.04.2007р.;

3-ої особи:
не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-М»,

м.
Запоріжжя

на рішення                   господарського суду
Запорізької області від 18.09.2007р.

у справі                         № 20/403/07

за позовом                    Товариства з обмеженою
відповідальністю «Легіон»,

м. Запоріжжя

до відповідача             Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто-М»,

м.
Запоріжжя

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог
на предмет спору -

ОСОБА_1,
м. Запоріжжя

про                                 стягнення
10.425,64 грн. матеріальних збитків та

5000,00
грн. моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон», м.
Запоріжжя було подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Авто-М», м. Запоріжжя про стягнення суми 8351,50 грн. матеріального збитку,
завданого в результаті пошкодження у ДТП автомобіля ЗАЗ-110247, номерний знак
НОМЕР_1, суми 1524,14 грн. втрати товарної вартості, суми 350,00 грн. витрат по
проведенню автотоварознавчого дослідження, суми 200,00 грн. витрат за
транспортування евакуатором пошкодженого автомобіля з місця ДТП до місця
ремонту, а також про стягнення суми 5000,00 грн. моральної шкоди (відповідно до
уточнених позовних вимог).

Розглянувши справу по суті, господарський суд
Запорізької області своїм рішенням від 18.09.2007р. у справі № 20/403/07 (суддя
Гандюкова Л.П.) позов задовольнив частково: стягнув з відповідача на користь
позивача суму 8351,50 грн. матеріального збитку, завданого автомобілю в
результаті пошкодження у ДТП, суму 1524,14 грн. втрати товарної вартості, суму
350,00 грн. витрат пов'язаних з проведенням авто товарознавчого дослідження,
суму 200,00 грн. витрат на транспортування пошкодженого автомобіля з місця ДТП.
В частині стягнення суми 5000,00 грн. моральної шкоди - в позові відмовлено.

Рішення суду в частині вирішення спору про стягнення
майнової шкоди мотивоване тим, що позивачем доведені необхідні елементи складу
правопорушення, а саме: факт спричинення шкоди позивачу, протиправність
поведінки, розмір шкоди, а також причинний зв'язок. Відповідачем не доведено
відсутності його вини у заподіянні шкоди позивачу. В частині вирішення спору
про стягнення моральної шкоди рішення суду мотивоване недоведеністю позивачем
своїх вимог в цій частині. Судом не було встановлено обставин по спричиненню
позивачу втрат немайнового характеру..

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням в
частині вирішення спору щодо стягнення суми матеріального збитку, ТОВ «Авто-М»,
відповідачем у справі, була подана апеляційна скарга, в якій ставиться вимога
про скасування рішення місцевого господарського суду в цій частині і прийняття
нового рішення. В обґрунтування таких вимог відповідач посилається на те, що судом
не надано належної оцінки доказам, які підтверджують те, що громадянин ОСОБА_1
на момент ДТП не виконував свої трудові (службові) обов'язки. Відповідно, судом
невірно встановлено, хто саме повинен відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок
ДТП. Відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, не відповідає за
шкоду, заподіяну цим джерелом, оскільки транспортний засіб вибув з його
володіння в результаті протиправних дій машиніста екскаватора ОСОБА_1, який у
неробочий час, без дозволу або доручення адміністрації підприємства
використовував екскаватор в особистих цілях, чим порушив трудову дисципліну,
наслідком чого сталася ДТП. У відповідача немає провини у протиправному
використанні транспортного засобу ОСОБА_1 До участі у справі у якості третьої
особи судом було залучено колишнього працівника підприємства фізичну особу -
ОСОБА_1 Проте, діючим ГПК України не передбачено участі в господарському
процесі фізичних осіб, що виключає розгляд спору в господарському суді, у
зв'язку з чим провадження у справі підлягає припиненню.

ТОВ «Легіон», позивач у справі, у відзиві на апеляційну
скаргу вказує на те, що при прийнятті рішення судом дотримані і правильно
застосовані норми матеріального і процесуального права, рішення суду є законним
і обґрунтованим. Просить рішення господарського суду Запорізької області від
18.09.2007р. у справі № 20/403/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького
апеляційного господарського суду № 3095 від 23.11.2007р. справу призначено до
розгляду у складі колегії - Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Коробки
Н.Д., Кричмаржевського В.А.

В судовому засіданні представники позивача і відповідача
підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Від ОСОБА_1, третьої особи у справі, відзиву на
апеляційну скаргу до суду не надходило. Вказана особа законним правом на участь
в судовому засіданні не скористалась. Про час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Колегія
суддів на підставі ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути апеляційну
скаргу за наявними у справі доказами, у відсутності третьої особи, оскільки її
неявка не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні 23.11.2007р. за згодою представників
позивача і відповідача оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду
апеляційної інстанції.

За клопотанням присутніх учасників судового процесу
розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації
судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при
винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 20.04.2007р. о 17-30
год. на перехресті вулиці Тиражної та провулку Суспільний у м. Запоріжжі
сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), що підтверджується зокрема схемою
ДТП від 20.04.2007р., протоколом про адміністративне правопорушення серії АГ №
182960 від 19.06.2007р.

28.04.2007р. інспектором відділення оформлення ДТП (для
обслуговування по м. Запоріжжя) при УМВС України в Запорізькій області була
прийнята постанова про відмову у порушенні кримінальної справи № 2709. В
постанові зазначено, що 20.04.2007р. о 17-30 год. від вул. Бородинська по вул.
Тиражна в напрямку пров. Кадровий рухався автомобіль ЗАЗ-1102, номерний знак
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2. В цей час на перехресті вул. Тиражна -
пров. Суспільний в зустрічному напрямку рухався трактор «Борекс-2101», номерний
знак 105-78 ВО, під керуванням водія ОСОБА_1, який на вказаному перехресті
почав виконувати розворот і виїхав на смугу руху автомобіля ЗАЗ-1102. Водій
ОСОБА_2 побачив небезпечно діючого водія трактора, застосував різке
гальмування, однак своїми односторонніми діями не зміг запобігнути
дорожньо-транспортній пригоді та зіткнувся з трактором «Борекс-2101», номерний
знак НОМЕР_2. В ході проведення дізнання встановлено, що ця
дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил
дорожнього руху - п.п.16.12.

Згідно з довідкою старшого інспектора відділення ДТП м.
Запоріжжя при УМВС України в Запорізькій області від 15.05.2007р., автомобіль
марки ЗАЗ-110247, реєстраційний  НОМЕР_1
в результаті ДТП, що сталася 20.04.2007р., отримав механічні пошкодження.

Власником автомобіля ЗАЗ-110247, реєстраційний  НОМЕР_1 є ОСОБА_3. Згідно з нотаріально
посвідченим договором найму (оренди) транспортного засобу від 03.07.2006р.,
власник ОСОБА_3(орендодавець) передав автомобіль марки ЗАЗ 110247, 2006 року
випуску, реєстраційний  НОМЕР_1 за плату
у тимчасове володіння та користування ТОВ «Легіон» (орендар) строком на 3 роки
- з 03.07.2006р. по 03.07.2009р.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії АБ
№167224 власником екскаватора «Борекс-2101», реєстраційний № 10578 ВО є ТОВ
«Авто-М».

Згідно з подорожнім листом № 003255 від 20.04.2007р.,
екскаватором «Борекс» 20.04.2007р. управляв водій ОСОБА_1, який відповідно до
наказу № 7-к від 20.02.2007р. був прийнятий ТОВ «Легіон» на роботу машиністом
екскаватора 5 розряду з 20.02.2007р.

У відповідності з актом експертного автотоварознавчого
дослідження спеціаліста № В2006/096 від 28.04.2007р., матеріальна шкода,
нанесена володільцю автомобіля ЗАЗ-110247, д/н НОМЕР_1 внаслідок пошкодження
його при ДТП, складає суму 10.025,57 грн., у т.ч. вартість відновлювального
ремонту - 8501,43 грн., втрата товарної вартості - 1524,14 грн.

Вартість проведення експертного автотоварознавчого
дослідження згідно з рахунком № 096 від 28.04.2007р. склала 350,00 грн., яка
сплачена позивачем, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового
ордеру від 04.05.2007р.

Згідно з довідкою позивача від 13.09.2007р. № 60/2-4, на
момент скоєння ДТП (20.04.2007р.) автомобіль ЗАЗ-1102, д/н НОМЕР_1, який
належить ТОВ «Легіон» на праві тимчасового володіння, застрахований не був та
страхове відшкодування внаслідок страхового випадку не отримувалося.

ТОВ «Легіон» був здійснений ремонт автомобіля
ЗАЗ-110247, д/н НОМЕР_1, загальна вартість якого склала 8351,50 грн., що
підтверджується дефектно-розрахунковою відомістю від 02.05.2007р., рахунком №
158 від 24.05.2007р., актом прийняття виконаних робіт № 152 від 12.07.2007р. на
суму 4500,00 грн., які сплачені позивачем згідно з банківською випискою від 24.07.2007р.,
та актом приймання-передачі матеріалів на ремонт автомобіля № 1 від
31.05.2007р. на суму 3851,50 грн.

Вартість послуг по транспортуванню автомобіля
ЗАЗ-110247, д/н НОМЕР_1 на евакуаторі з місця ДТП до місця ремонту склала
200,00 грн., що підтверджується рахунком № 20/4 від 20.04.2007р. на суму 200,00
грн., актом приймання-здачі виконаних робіт від 20.04.2007р. Позивачем
платіжним дорученням № 1024 від 12.07.2007р. було сплачено суму 200,00 грн. за
транспортування автомобіля.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від
21.05.2007р. за № 25 про відшкодування протягом 3-х з моменту отримання даної
претензії матеріальної шкоди в сумі 10.575,57 грн., у т.ч.: суми  10.025,57 грн. - вартість ремонту, суми 350,00
грн. - витрати пов'язані з проведенням експертизи, суми 200,00 грн. - витрати з
транспортування автомобіля евакуатором.

Відповіддю від 25.05.2007р. за № 01/211 відповідач
фактично відмовив позивачу у задоволенні вимог за претензією, мотивуючи це тим,
що машиніст ОСОБА_1 здійснив ДТП не під час виконання своїх трудових
обов'язків, у зв'язку з чим обов'язок відшкодувати шкоду повинна особа, що
спричинила шкоду, тобто ОСОБА_1

Позивач вважає таку відмову відповідача від виплати
матеріальної шкоди необґрунтованою, у зв'язку з чим звернувся із позовом до
суду про  стягнення з відповідача суми
8351,50 грн. матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження у ДТП
автомобіля ЗАЗ-110247, номерний знак НОМЕР_1, суми 1524,14 грн. втрати товарної
вартості, суми 350,00 грн. витрат по проведенню автотоварознавчого дослідження,
суми 200,00 грн. витрат за транспортування евакуатором пошкодженого автомобіля
з місця ДТП до місця ремонту, а також про стягнення суми 5000,00 грн. моральної
шкоди. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст. 23, 1166, 1167, 1172, 1187
ЦК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.1166 ЦК
України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В розумінні наведеної норми закону, для настання
деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а сам: 1)
наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) причинний
зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; 4) вина.

Згідно зі ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх
трудових (службових) обов'язків.

За змістом ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Фактичні обставини справи свідчать про наявність у
спірних правовідносинах всіх елементів складу правопорушення, що є підставою
для настання відповідальності відповідача у вигляді відшкодування шкоди,
завданої позивачу.

Так, з матеріалів справи вбачається факт спричинення
майну (автомобілю) позивача шкоди, завданої внаслідок ДТП, що мало місце
20.04.2007р. При цьому судом першої інстанції з посиланням на ст.ст. 386, 395,
396, 398 ЦК України обґрунтовано вказано на те, що хоча позивач і не є
власником автомобіля, проте володіє автомобілем на підставі договору з
власником майна, а тому має право на захист цього права відповідно до положень
гл.29 ЦК України.

Розмір завданої шкоди підтверджений документально,
зокрема актом експертного автотоварознавчого дослідження № В2006/096 від
28.04.2007р. Факт понесення позивачем витрат на відновлення автомобіля
підтверджений відповідними платіжними документами.

ДТП сталася внаслідок порушення робітником відповідача
Правил дорожнього руху, що встановлено в постанові про відмову у порушенні
кримінальної справи від 28.04.2007р., що свідчить про протиправну поведінку
заподіювача шкоди, у зв'язку з чим в силу ст.1172 ЦК України відповідач має
відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх
трудових обов'язків. При цьому, відповідачем не доведено у встановленому
законом порядку та належними засобами доказування того, що водій трактора
ОСОБА_1 під час скоєння ДТП не виконував своїх трудових обов'язків, або
неправомірно заволодів трактором підприємства відповідача. Зокрема, притягнення
водія трактора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності внаслідок порушення
трудової дисципліни, на що посилається відповідач, не може вважатися підставою
для твердження про те, що ОСОБА_1 на час скоєння ДТП не перебував з ТОВ
«Авто-М» у трудових відносинах і не виконував трудові обов'язки.

З обставин справи також вбачається наявність причинного
зв'язку між завданою позивачеві шкодою та протиправною поведінкою заподіювача
шкоди, а саме, внаслідок порушення працівником відповідача під час виконання
трудових обов'язків Правил дорожнього руху, позивачу було заподіяно шкоду у
заявленому до стягнення розмірі.

Відповідачем у встановленому законом порядку не було
доведено відсутності його вини у спричиненні позивачеві шкоди. Відповідачем не
доведено того, що шкоду позивачу було завдано внаслідок непереборної сили або
умислу потерпілого. Отже, в силу ч.2 ст.1166 та ч.5 ст.1187 ЦК України,
відсутні підстави для звільнення відповідача від відшкодування шкоди.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов до
обґрунтованого висновку про доведеність вимог позивача в частині стягнення з
відповідача суми 8351,50 грн. матеріального збитку, завданого автомобілю
внаслідок пошкодження у ДТП, суми 1524,14 грн. втрати товарної вартості, суми
350,00 грн. витрат, пов'язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження,
суми 200,00 грн. витрат на транспортування пошкодженого автомобіля з місця ДТП.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача
суми 5000,00 грн. моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.23 ЦК України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та
гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або
в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається
судом залежно від характеру правопорушення, … ступеня вини особи, яка завдала
моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової
шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього
відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В п.3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995р. «Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»
зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід
розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її
ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу
марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих
на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями
чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується (п.4 Постанови).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а
також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності
по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її
вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у
випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та обсягу немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо), яких зазнав позивач, та з урахуванням інших
обставин.  Зокрема,  враховуються … ступінь зниження престижу,
ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього
стану. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд
повинен наводити в рішенні відповідні мотиви (п.9 Постанови).

Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди,
останній посилається на зниження престижу і підрив ділової репутації ТОВ
«Легіон» внаслідок неправомірних дій відповідача, оскільки під час знаходження
автомобіля на ремонті протягом 2-х місяців товариством не виконувалися
договірні зобов'язання із замовниками, порушені терміни здачі об'єктів в
експлуатацію, зірвані переговори та втрачені важливі будівельні об'єкти, на
яких планувалося виконати роботи; постачальники і покупці товарів стали
відноситися до товариства з обережністю і підозрою; частина партнерів відмовилась
співпрацювати з товариством, маючи сумніви в діловій репутації товариства і
припинили відповідні ділові відносини.

Оцінюючи вказані пояснення позивача, суд не вбачає
обставини зниження престижу та ділової репутації позивача у спірних
правовідносинах. Позивачем не надано суду належних доказів для підтвердження
наявності моральної шкоди. Позивачем не доведено належними доказами наявності у
нього втрат немайнового характеру, що могли б настати у зв'язку з приниженням
його ділової репутації, а також вчиненням відповідачем дій, спрямованих на
зниження престижу чи підрив довіри до діяльності позивача. Позивачем не
доведений розмір моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., як і не вказано з яких
саме чинників виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди в такій сумі.
Сам лише факт скоєння ДТП не може бути доказом спричинення моральної шкоди.

Позивачем не надано суду доказів того, що ним не
виконувалися договірні зобов'язання із замовниками, порушені терміни здачі
об'єктів в експлуатацію, зірвані переговори та втрачені важливі будівельні
об'єкти, на яких планувалося виконати роботи, тощо.

Отже, позивачем не доведено факту наявності у нього
моральної шкоди та спричинення такої шкоди відповідачем. Таким чином, в частині
стягнення з відповідача на користь позивача суми 5000,00 грн. моральної шкоди
позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов
до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з
відповідача на користь позивача майнову шкоду, та відмовивши у стягненні
моральної шкоди.

Щодо доводів скаржника про необхідність припинення
провадження у справі у зв'язку з залученням до участі у справі в якості третьої
особи колишнього працівника підприємства фізичної особи ОСОБА_1, з посиланням
на те, що діючим ГПК України не передбачено участі в господарському процесі
фізичних осіб, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.ст. 1, 21 ГПК України, сторонами в судовому
процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути лише юридичні особи та
громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної
особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької
діяльності. Це правило встановлено лише для сторін спору в судовому процесі і
не стосується третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.
Отже, такими особами можуть бути і громадяни, які не мають статусу суб'єкта
підприємницької діяльності. Залучення до участі у справі такої третьої особи не
впливає на підвідомчість спору господарському суду. Вказана правова позиція
також підтверджується пунктом 9 Інформаційного листа ВГСУ від 20.10.2006р. №
01-8/2351.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої
інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення
або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не
вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського
суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального
кодексу України,  Запорізький апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто-М», м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Запорізької області від 18.09.2007р. у справі № 20/403/07 -
без змін.

Головуючий суддя Мірошниченко М.В.

судді  Мірошниченко М.В.

Коробка Н.Д.  Кричмаржевський В.А.