ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

23.10.07                                                                                           Справа  № 2/11

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

Головуючого –судді –                                                            Мельник Г.І.

Суддів             -                                                             Новосад Д.Ф.

-                                                             Михалюк О.В.

розглянув апеляційну скаргу Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси»Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління «Закарпаттяекокомресурси»№125 від 7.06.07р.

на рішення господарського суду Закарпатської області від 25.05.2007року

у справі    №2/11

за позовом Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси»Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління «Закарпаттяекокомресурси»

до відповідача ТзОВ „Мінеральні води Свалявщини», с. Сусково Свалявського району

про спонукання виконати умови п.п. 2.2 п. 2 договору 01-07 Уж№87 по подачі в господарський суд та позивачу даних про фактично використану тару (упаковку) із виготовленої і реалізованої ним на території України мінеральної води за лютий-грудень 2004 року і 2005 рік та стягнення з відповідача суми 99315,32 грн. заборгованості по оплаті за надані послуги

та за зустрічним позовом ТзОВ «Мінеральні води Свалявщини»

до Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси»Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління «Закарпаттяекокомресурси»

про визнання недійсною угоди 01-07 Уж№87

За участю:

Від позивача: Мигович М.В.

Від відповідача: не з’явився;

В ході судового засідання представнику позивача права та обов’язки, передбачені ст. 22 ГПК України роз’яснено, заперечення щодо складу суду не поступило.

Встановив: рішенням господарського суду Закарпатської області (суддя Ремецькі О.Ф.) від 25.05.2007р. у справі №2/11 первісний позов задоволено частково: зобов’язано ТзОВ „Мінеральні води Свалявщини” подати Державній компанії з утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління „Закарпаттяекокомресурси” дані про фактично використану тару (упаковку) із виготовленої і реалізованої ним на території України мінеральної води за лютий-грудень 2004 року і 2005 рік. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Позивач за первісним позовом з постановленим рішенням не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, з огляду на те, що суд першої інстанції не врахував умов оспорюваного договору 01-07Уж№87, ст.526 і п.1 ст.903 ЦК України та вимог п. 5 "а" постанови КМ України від 26.07.2001року №915 „Про впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини" і не стягнув з відповідача заборгованість в сумі 99315,32 грн. Покликається, що розрахунок заборгованості зроблений згідно даних по використаній тарі, поданих відповідачем. В уточненнях апеляційних вимог від 17.09.07р. скаржник просить рішення господарського суду від 25.05.07р. скасувати, стягнути з ТзОВ «Мінеральні води Свалявщини»в його користь 99315,32 грн. та зобов’язати останнього подати фактично використані обсяги тари із реалізованої на території України продукції за лютий –вересень 2004р.

Відповідач по первісному позову відзиву на апеляційну скаргу не подав, в судові засідання не з’являвся. Подав клопотання про відкладення розгляду справи, проте, з врахуванням того, що таке не обгрунтоване жодними доказами, по аналогічній причині справа уже слуханням відкладалася, колегія дійшла висновку про розгляд справи без його участі за наявними доказами.

За клопотанням відповідача справа слуханням відкладалася з 18.09.07р. на 23.10.07р.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Закарпатської області від 25.05.2007р. року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного:

28.01.2004 року між Державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління «Закарпаттяекокомресурси»(компанія) та ТзОВ „Мінеральні води Свалявщини” (підприємство) було укладено договір 01-07УЖ№87 на надання послуг із збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки) зі строком дії до 31.12.2005 року.

Згідно умов пункту 2.1 договору позивач зобов’язувався надавати відповідачу послуги щодо збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки), в якій знаходилась продукція, в тому числі шляхом залучення до виконання третіх осіб, а підприємство зобов’язується надавати компанії відомості щодо обсягів тари (упаковки), яку воно використовує для пакування, транспортування або імпортування продукції –попередні - прогнозовані обсяги на плановий рік - до 30 грудня поточного року та фактичні з реальними обсягами за звітний квартал –до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Постановою КМУ №915 від 26.07.2001р. „Про впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини” з подальшими змінами та доповненнями, встановлено зобов'язання підприємств, установ, організацій усіх форм власності, що використовують тару  (упаковку) для пакування і перевезення продукції, забезпечити збирання (приймання), зберігання і утилізацію усіх видів використаної тари (упаковки), в якій знаходилася продукція цих підприємств, установ, організацій, на всій території, де реалізується продукція, а також зазначено, що вказане зобов’язання може бути виконано шляхом укладення договорів про надання послуг із збирання, сортування, перевезення, переробки та утилізації використаної тари (упаковки) з компанією чи іншими спеціалізованими підприємствами, що мають  відповідні ліцензії і умови для надання таких послуг на території України, де реалізується та утворюється  відповідна використана тара (упаковка), а також здійснення оплати за надання обумовлених послуг згідно із загальним обсягом тари (упаковки), яка використовується для пакування та перевезення продукції за затвердженими тарифами.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору у відповідності до позовної заяви є зобов’язання подати позивачу дані про фактично використану тару (упаковку) із виготовленої і реалізованої відповідачем на території України мінеральної води за лютий-грудень 2004 року і 2005 рік, а також «провести відповідну оплату послуг компанії згідно умов договору та п. 5-а Постанови КМ України від 26.07.01р. №915».

Матеріалами справи та поясненнями позивача підтверджується факт невиконання відповідачем п. 2.1 договору та обов’язку по наданню прогнозованих та фактичних обсягів кількості тари (упаковки) за лютий-грудень 2004 і 2005 рік. Листами від 15.11.2006 року №240, від 29.11.2005р. №990 та від 21.02.2005р. №202, позивач роз’яснював необхідність подання специфікації по тарі (упаковці) до договору, оскільки відсутність таких даних унеможливлює належне виконання договору позивачем.

Відповідно до пункту 4.1 договору поточні платежі за надання компанією послуг вносяться на спеціальний рахунок щоквартально до 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом, виходячи із фактичної кількості тари (упаковки), відвантаженої підприємством для продажу продукції в тарі (упаковці).

Відповідно до п. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

З матеріалів справи встановлено, що в позовній заяві не конкретизовано суму стягнення (а.с. 2-4), а після виконання вимог ухвал господарського суду від 21.02.07р., 7.03.07р. та 11.04.07р. по подачі обсягів використаної тари (упаковки) за лютий-грудень 2004р., відповідачем за первісним позовом (а.с. 35), позивач в останньому судовому засіданні господарського суду подав доповнення до позовної заяви, якими фактично змінив первинний позов і визначив період до стягнення та суму стягнення.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на використання відповідачем тари (упаковки) з пластмаси для пакування своєї продукції у період лютий-грудень 2004 року і 2005 рік, а у змінених позовних вимогах у період жовтень-грудень 2004р. та 2005 рік на загальну суму 99 315,32 грн. відходів вторинної пластмасової сировини, вартість послуг зі збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації якої відповідно до діючих за постановою КМУ від 26.07.2002р. №1084 тарифів.

Проте, на думку господарського суду вимога позивача про стягнення з відповідача суми 99315,32 грн. заборгованості не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджується належними та допустимими доказами, а також базується на відомостях поданого відповідачем розрахунку заборгованості, який не відображає реального обсягу використаної тари, а також не містить відповідно визначеної належним чином ваги тари, її загальних обсягів і особливо упаковки. Поданий позивачем розрахунок заборгованості по оплаті за зібрану і здану позивачем вторинну сировину складено не виходячи із фактичної кількості тари (упаковки), відвантаженої підприємством для продажу продукції в упаковці, та є, згідно даних відповідача, тільки часткою фактично використаної ним тари (упаковки) за оспорюваний період. (а.с. 35).

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А тому з урахуванням доказів у даній справі та враховуючи неналежне виконання ТзОВ «Мінеральні води Свалявщини»п.п. 2.2. п. 2 договору №01-07УЖ№87 по подачі позивачу даних про фактично використану тару (упаковку) із виготовленої і реалізованої ним на території України мінеральної води за лютий-грудень 2004 року і 2005 рік, колегія погоджується з висновком господарського суду, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Аналізом доказів у справі встановлено, що поданий позивачем розрахунок заборгованості за надані послуги не відображає реального обсягу проданої тари, оскільки відповідач даних по її використанню не подав, що й не заперечувалося й самим представником позивача, вимога про стягнення з відповідача 99 315,32 грн. не підтверджена належними та допустимими доказами, тому колегія вважає, що в задоволенні цієї вимоги відмовлено підставно.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо обсягів фактично використаної тари (упаковки) за період лютий-грудень 2004р. і 2005р., а наявний лише орієнтовний обсяг такої тари із цього обсягу позивач визначив суму до стягнення 99 315,32 грн., то з урахуванням цих обставин колегія вважає, що господарським судом обгрунтовано задоволено первинні позовні вимоги з покладенням обов’язку на відповідача подати дані про фактично використану тару за період лютий-грудень 2004р. та 2005р., а не жовтень-грудень 2004 та 2005р. і лише отримавши такі дані, слід визначити суму до стягнення.

28.03.07р. ТзОВ «Мінеральні води Свалявщини»подано зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору 01-07УЖ№87 від 28.01.2004 року у зв’язку з тим, що дата укладення договору не є умовою, щодо якої сторони дійшли згоди, а також договір було укладено під примусом з боку прокуратури і у зв’язку з цим порушено право на добровільне волевиявлення щодо вибору контрагента та визначенні умов договору.

Перевіряючи доводи щодо недійсносності договору встановлено, що згідно статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має спрямовуватись на реальне настання обумовлених ним правових наслідків.

Згідно п.3 статті 19 Закону України „Про прокуратуру” прокурорський нагляд здійснюється за додержанням законів, що стосуються економічних, міжнаціональних відносин, охорони навколишнього середовища, митниці та зовнішньоекономічної діяльності. З цих підстав прокуратурою відповідними приписами було зобов’язано відповідача та інші господарюючі суб’єкти, що використовують тару і упаковку укладати обумовлені договори, як це передбачає Закону України „Про відходи” та Постанова КМУ №915.

Як встановлено з наявних у справі доказів ТзОВ «Мінеральні води Свалявщини»на адресу відповідача за зустрічним позовом відправлявся договір 01-07УЖ№87 підписаний саме 28.01.2004р. (лист від 15.11.2004р. №1307, від 15.11.2006р. №240). А також лист від 11.10.2004р. №56 у відповідь на припис прокурора Свалявського району від 17.09.2004р. №1381/1. (а.с. 14).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності колегія дійшла висновку, що підстави для визнання договору 01-07УЖ№87 недійсним відсутні. А тому господарський суд обгрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Закарпатської області відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення .

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 91, 99, 101, 103, 105 ГПК України , суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Закарпатської області від 25.05.2007 року по справі за №2/11 залишити без змін.

2.В задоволенні апеляційної скарги відмовити.

3.Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи скеровуються в господарський суд Закарпатської області.

Головуючий–суддя                   Мельник Г.І.

Судді                              Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.