ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

29.11.2007                                                                                           Справа№ 12/245А

Суддя  господарського суду Львівської області Запотічняк О.Д., при секретарі Джус Р.В.,  розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Вікторія Плюс”, м.Городок.

До відповідача: Державної податкової інспекції у Городоцькому районі Львівської області, м.Городок.

Про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 10.02.07р., №/0 від 10.02.07р., №/1 від 13.03.07р., №/1 від 13.03.07р., №/2 від 25.05.07р., №/2 від 25.05.07р., №/0 від 25.05.07р., №/3, №/3, №/1 від 22.08.2007 року.

За участю представників:

Від позивача:   Дзендзюра  С.М., Кузан  Р.І. (довіреності у справі)

Від відповідача:  Ткач  В.М. ,Мельник    Г.Я.  Боднар   О.Л.  (довіреності у справі)  Ганюк Р.В.  нач. ДПІ

Суть справи:

До господарського суду Львівської області заявлено позов ТзОВ „Вікторія Плюс” до відповідача ДПІ у Городоцькому районі Львівської області про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 10.02.07р., №/0 від 10.02.07р., №/1 від 13.03.07р., №/1 від 13.03.07р., №/2 від 25.05.07р., №/2 від 25.05.07р., №/0 від 25.05.07р.

Ухвалою суду від 22.08.07р. порушено провадження у справі та призначено попереднє засідання на 11.09.07р.

11.09.2007 року в судовому засіданні від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він, крім первинних позовних вимог, заявляє вимогу, також, про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Городоцькому районі №/3, №/3, №/1 від 22.08.2007 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив задоволити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Зокрема, представник позивача зазначив, що відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” до  валових витрат виробництва та обігу (далі - валові витрати)    відносяться   будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. При проведенні перевірки ДПІ у Городоцькому районі не було враховано, що транспортні витрати (а саме, залізнодорожний тариф) понесені позивачем в ході здійснення господарської діяльності, а саме при виконанні договорів поставки, підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку, а тому, правомірно включені позивачем до валових витрат.

Представник відповідача проти позову заперечив, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що внаслідок проведення комплексної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.04.05 по 30.09.06 виявлено, що позивачем віднесено до валових витрат суми „відшкодування ж.д. транспортних витрат” або „Ж.Д. тариф” на загальну суму 3241547 грн. Відповідно до вимог п.5.3 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” не включаються до складу валових витрат витрати на потреби не пов’язані з веденням господарської діяльності. Крім того, відповідно до пп.5.3.9 ст.5 вказаного Закону не включаються до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Повний  текст    постанови   виготовлено, підписано  та   оголошено  29.11.2007 року.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

ДПІ у Городоцькому районі проведено планову виїзну перевірку ТзОВ фірми „Вікторія Плюс” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.05р. по 30.09.06р.,   за  результатами якої оформлено акт  від 01.02.07 №8/23-0/32282732.

В розділі 3 (п.3.1.2 акту перевірки) відповідачем встановлено завищення скоригованих валових витрат позивача на загальну суму 3241547,00 грн., у зв’язку із включенням позивачем до валових витрат у перевіреному періоді сум відшкодування транспортних  витрат не підтверджених оригіналами документів, як витрат пов’язаних із веденням господарської діяльності, чим порушено вимоги пп.5.3.9 ст.5 та ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

Як вбачається з акту перевірки, такий висновок відповідача ґрунтується на тому, що у представлених до перевірки копіях квитанцій про приймання вантажу за договорами поставки, позивач не значиться як одержувач вантажу.

На підставі даного акту відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 10.02.07 №/0 та №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 972634,00 грн., та суму податкового зобов’язання з податку на прибуток в розмірі 1495522 ,00 грн., відповідно.

Позивач    оскаржував спірні  податкові-повідомлення рішення  в адміністративному порядку, ДПА у Львівській області податкове повідомлення-рішення ДПІ у Городоцькому районі №/0 залишено без змін, скасовано в частині податкове повідомлення-рішення №/0, а саме, зменшено суму штрафної (фінансової) санкції на 405144,00 грн., та прийнято нове податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.05.07 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 405194,00 грн.

При  прийнятті   постанови , суд  виходив   з наступного:

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” , в редакції Закону на час існування спірних правовідносин, (далі –Закон ), до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

На підтвердження правомірності включення до складу валових витрат транспортних витрат позивачем представлено господарські договори на поставку продукції із ПП „Джерело-В”, податкові та товарні накладні.

Однак  дані   докази  не  є  належними   та  допустимими, оскільки   позивач    включив   до   витрат    та   до  податкового   кредиту   суми   по   транспортуванню   товару  ,  однак  доказів   здійснення  даних   господарських   операцій  суду  не  представлено, не  заслуговує  на  увагу   також  твердження   позивача ,що договори на поставку товарів укладались позивачем із застосування офіційних правил Інкотермс -2000, якими визначено розподіл функцій і витрат у зв'язку з поставкою товару між продавцем та покупцем товару. Зокрема, у випадку поставки на умовах DDP продавець зобов’язаний надати нерозвантажений товар у розпорядження покупця або іншої особи, призначеної покупцем, на будь-якому прибулому транспортному засобі, у названому місці призначення, в узгоджену дату або в межах періоду, узгодженого для поставки. У випадку поставки на умовах FCA продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки. Тобто, враховуючи вимоги чинного законодавства та з огляду на конкретні умови договору поставки,  позивач  доводить  ,що одержувачем товару може виступати інша, ніж покупець товару, особа,однак    кожна  господарська  операція   має  бути   підтверджена   первинними документами, а   саме   транспортні   послуги    підтверджуються  договорами  на перевезення ,  квитанціями  про прийняття  вантажу до перевезення, дорожніми  відомостями, платіжними  дорученнями   про  перерахування   коштів  за   здійснені  перевезення .Суду   представлені    копії   дорожніх  відомостей, з  яких  вбачається   ,що   відправниками   вантажу    виступають   "Лисичанска сода", ВАТ „Суха Балка", ВАТ ,,Южний горнозбагачувальний комбинат", при цьому, ТзОВ фірма „Вікторія плюс" одержувачем вантажу не значиться. Одержувачами вантажів згідно   з  представленими  копіями квитанцій про приймання вантажу є ряд СПД, які згідно з представленими до перевірки документами бухгалтерського обліку, не перебували у  відносинах з ТзОВ фірмою „Вікторія  плюс" за перевіряємий  період, не  надано  і  суду   доказів, що  позивач  мав  господарські  відносини  із даними  отримувачами  вантажу.

Крім того, згідно з вимогами пп.5.3.9 ст.5 Закону №334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Оскільки  позивачем  не  підтверджено   жодними  первинними  документами   факт    отримання    транспортних  послуг, а   тому   у останнього  не   було  підстав  для   віднесення  таких   до    валових  витрат   та  податкового   кредиту.   Позивач   не  представив суду   жодного договору   укладеного  останнім  з перевізником .Не  представлено  доказів, що  вантаж  відправлявся  за  дорученням   позивача,  а  також   доказів, що одержувачами  товару   були  СПД , які   проводили   з  позивачем   господарські   операції,  або   укладали   будь -  які   договора., не представлено також доказів оплати транспортних послуг.

Щодо визначення відповідачем суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість, судом взято до уваги те, що пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону   України  „Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пп.7.4.5 ст.7 вказаного Закону, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно  до п.п. 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону   України  „Про податок на додану вартість” у разі коли платник придбає товари (роботи, послуги), вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) і не підлягає амортизації, податки, сплачені у зв’язку з таким придбанням, відшкодовуються за рахунок відповідних джерел і до складу податкового кредиту не включаються.

Як  було  зазначено   вище   позивач  не  мав  права  на  віднесення  до   валових  витрат   суми  по    транспортних  витратах, а   тому    відповідно  до   вище  зазначеної  норми   закону   у  нього (позивача )  не  було   підстав   для    віднесення   даних   сум  і  до  податкового   кредиту.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Вікторія –Плюс” до Державної податкової інспекції у Городоцькому районі Львівської області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішеннь №/0 від 10.02.07р., №/0 від 10.02.07р., №/1 від 13.03.07р., №/1 від 13.03.07р., №/2 від 25.05.07р., №/2 від 25.05.07р., №/0 від 25.05.07р., №/3, №/3, №/1 від 22.08.07р.,   не  підлягають  до   задоволення.

Керуючись ст.5  Закону   України   „Про  оподаткування   прибутку  підприємств”, ст.7  Закону   України   „Про  податок   на  додану  вартість”, ст.ст.17, 48, 69, 71, 122-124, 138-140, 151-154, 162, 163, п.6 розділу  УІІ  Прикінцевих та  перехідних  положень  Кодексу  адміністративного  судочинства   України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

В   позові       товариства   з обмеженою відповідальністю фірми „Вікторія Плюс” до  Державної податкової інспекції у Городоцькому районі Львівської області, про  скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 10.02.07р., №/0 від 10.02.07р., №/1 від 13.03.07р., №/1 від 13.03.07р., №/2 від 25.05.07р., №/2 від 25.05.07р., №/0 від 25.05.07р., №/3, №/3, №/1 від 22.08.2007 року  -  відмовити   повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Главою І “Апеляційне провадження”  Розділу IV Кодексу  адміністративного  судочинства   України. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів  після подання заяви на апеляційне оскарження.

Суддя