ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.11.2007
Справа №2-14/11449-2007А

27 листопада 2007 р. Господарським судом Автономної республіки Крим у складі

Головуючого – судді                                                                      Курапової З.І.

при секретарі судового засідання                                                Сидельової І.І.

розглянута адміністративна справа № 2-14/11449-2007А

За позовом Управління ПФУ в Київському районі м. Сімферополя, м. Сімферополь, АР Крим.

До відповідача ТОВ «АТП № 579375», м. Сімферополь, АР Крим.

про стягнення 13906,15 грн.

У судовому засіданні приймали участь представники:

Позивача Ніколаєв В.В., ю/к, довіреність № 12 від 05.10.2007 р.

Відповідача не з’явився

Суть спору:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 13906,15 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач повинен сплатити суму недоїмки по страховим внескам.

Провадження по справі здійснювалося відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористувався, відзив на позовну заяву не надав, повідомлявся належним чином: замовленою кореспонденцією.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій» (від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України та клопотанням представника позивача він давав пояснення по справі на російській мові.

Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України, п.2-1 Прикінцевих положень  Кодексу адміністративного судочинства України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України перед початком слухання справи представнику позивача була вручена пам’ятка про права та обов’язки сторін.

Розглянув матеріали справи,  суд –

В С Т А Н О В И В :

Згідно із ст.58 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (від 09.07.2003 р. № 1058 із змінами та доповненнями), п.1.1 Положення про управління пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах (затверджено наказом Пенсійного фонду від 30.04.2002 року № 8-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції від 21.05.2002 року за № 442/6730), пенсійний фонд, управління  Пенсійного  фонду  України  (далі - Фонд)  у районах,  містах і районах у містах є органом,  який  здійснює  керівництво та управління  солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в  повному  обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням  коштів Пенсійного  фонду, вирішує питання,  пов'язані з веденням  обліку  пенсійних  активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно із ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (від 09.07.2003 р. № 1058 із змінами та доповненнями) страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове  державне   пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування відповідно до цього Закону.

Згідно із ст.14 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (від 09.07.2003 р. № 1058 із змінами та доповненнями) страхувальниками відповідно до цього закону є підприємства, установи і організації,  створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс  і  самостійно  ведуть  розрахунки із застрахованими особами),  фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський  податок,  придбали   спеціальний   торговий патент), які використовують  працю  фізичних  осіб  на  умовах трудового договору (контракту) або на інших  умовах,  передбачених законодавством,  або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

ТОВ «АТП № 579375» зареєстровано у якості суб’єкта підприємницької діяльності – юридичної особи виконавчим комітетом Сімферопольської міської Ради м. Сімферополя  12.01.2006 року, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи та довідка про включення до ЄДРПОУ.

ТОВ «АТП № 579375» самостійно обчислило суму страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за червень місяць 2007 року – 13906,15 грн.

Позивач на суму недоїмки виставляв відповідачу вимогу про сплату від 01.08.2007 року № 1441. Відповідач перерахував лише 824,30 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача суму недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування  у розмірі 13906,15 грн.

Згідно із ст.106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (від 09.07.2003 р. № 1058 із змінами та доповненнями) у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Територіальні органи Пенсійного фонду за  формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти  робочих  днів  із  дня  одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми  недоїмки та суми фінансових санкцій. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального  органу Пенсійного фонду про  сплату недоїмки і протягом  десяти  робочих  днів  після  її  отримання  не  сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією,  включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним  органом  Пенсійного  фонду,  або не оскаржив вимогу в судовому порядку,  а  також  у  разі  якщо  страхувальник  узгодив вимогу,  але не сплатив  узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги,  відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної  виконавчої   служби. У зазначених випадках орган Пенсійного  фонду  також має право звернутися до суду чи господарського  суду  з  позовом  про   стягнення недоїмки.

Згідно з ч.7 п.1 ст.64 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (від 09.07.2003 р. № 1058 із змінами та доповненнями) виконавча дирекція Пенсійного  фонду та її територіальні органи мають право стягувати  з  платників  страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Відповідач не надав доказів, які б свідчили про те, що він сплатив вказану суму або оскаржив вимоги про сплату боргу, у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Постанову оформлено та підписано відповідно до вимог Кодексу Адміністративного судочинства України 03 грудня 2007р.

На підставі викладеного та керуючись ст.17, 18, 55, 70, 86, 94, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          Адміністративний позов задовольнити.

·          Стягнути з ТОВ «АТП № 579375» (95053, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 5/2; , р/р 3051 у КРУ „Приватбанк”, м. Сімферополь, МФО 384436) на користь Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополя АР Крим (95013, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Д.Ульянова, 6; , р/р 712 в ВАТ „Державний ощадний банк України”, м. Сімферополь, МФО 324805) 13906,15 грн. заборгованості.

Постанова суду може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 185-187 Кодексу Адміністративного судочинства України протягом 10 днів з дня  її проголошення або з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга  на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Курапова З.І.