ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"17" жовтня 2007 р.
Справа №  10/144

Господарський суд Рівненської
області у складі судді Петухова М.Г. розглянувши справу

за позовом  Державної податкової інспекції у
Млинівському районі

до відповідача 1   Підприємець ОСОБА_1

до відповідача  2  Підприємець ОСОБА_2

про визнання недійсними
господарських зобов'язань

за участю представників сторін:

від позивача:  Величко А.В.;

від відповідача 1 : ОСОБА_3;

від відповідача 2 :  не з'явився.

секретар судового засідання -
Опанасюк Т.І.

Статті  27, 29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного
судочинства  України  роз'яснені.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в господарський суд
з позовом про визнання недійсною угоди між підприємцем ОСОБА_1 та підприємцем
ОСОБА_2 по купівлі ягід чорниці на загальну суму 469 992 грн., на підставі
ст.ст.202,203,215 Цивільного кодексу України.

Вимоги обгрунтовує тим, що
підприємець ОСОБА_2 ніяких договорів та накладних з та для підприємця ОСОБА_1
не підписував, продукцію не відвантажував, тому спірна угода  в супереч ст. 202 ЦК україни не спрямована на
настання реальних правових наслідків. Позивач вважає, укладання даної угоди з
боку ОСОБА_1 було направлено на ухилення від оподаткування доходу від
підприємницької діяльності в сумі 469 992 грн..

Позивачем було подано заяву про
уточнення позовних вимог (а.с.52), якою змінено предмет позову, а саме позивач
просить визнати недійсними господарські зобов'язання між підприємцем ОСОБА_1 та
підприємцем ОСОБА_2 по купівлі ягід чорниці на загальну суму 469 992 грн., на
підставі ст.ст. 207,208  Господарського
кодексу України та стягнути з підприємця ОСОБА_1 в доход держави 496 992
грн..

Відповідач 1  у запереченнязх на позов та у судовому
засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає, що правочин не може
бути визнаний недійсним оскільки договір між сторонами не укладався, тому
неукладений договір не може бути визнано недійсним. Відповідач також вказує, що
позивач не вказав в чому конкретно полягала мета укладання угоди, що суперечать
інтересам держави та  умисел. В
задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач 2 в судове засідання двічі
не з'явився, заперечень на позов та витребуваних судом документів не подав,
ухвали суду з повідомленням відповідача 2 про час і місце розгляду справи
повернуті підприємством пошти з відміткою про те, що адресат за залишеним
повідомленням не з'являється.

Враховуючи, що в обов'язки суду не
входить розшук відповідача а також обмежені строки розгляду справи встановлені
ч. 1 ст. 122 КАС України,  суд вважає
можливим розгляд справи без участі представника відповідача 2 за наявними
матеріалами.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача 1, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в
судовому засіданні докази, суд  прийшов
до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що по усному
договору підприємець ОСОБА_2 по видатковим накладним від 18.07.2005р. № 12, від
20.07.2005р. № 3, від 21.07.2005р. № 1 та накладній № 8  без дати, відпустив підприємцю ОСОБА_1 ягоди
чорниці на загальну суму  496922 грн..
(а.с.26-28).

ДПІ у Млинівському районі проведено
планову перевірку підприємця ОСОБА_1 за результатми якої складено акт від
16.05.2006р. (а.с.9-18), в якому вказано, що у поданій декларації про отримані
доходи за 2005 рік (вх. № 13937 від 09.02.2006р.) до складу валових витрат
віднесено витрати в сумі 496 992 грн.. Для перевірки пред'явлені накладні на
отримання підприємцем ОСОБА_1 ягід чорниці від підприємця ОСОБА_2 на суму  496992 грн.. Для проведення зустрічної
перевірки підприємця ОСОБА_2 в Лубенську ОДПІ направлено запит № 211/23-6 від
06.05.2006р. Згідно наданого пояснення ОСОБА_1 по факту проведення розрахунків
з підприємцем ОСОБА_2 за товар поставлений по вищевказаних накладних розрахунки
проведені готівкою знятою попередньо з банку на повну суму покупки. Платіжні
документи про отримання коштів ОСОБА_2, як платник єдиного податку не надав
(стор. 6, 7 акту перевірки).

В матеріалах справи знаходиться
копія письмового пояснення підприємця ОСОБА_2 в яких він вказує, що протягом
2005р. ніяких фінансових взаємовідносин з підприємцем ОСОБА_1 не мав, накладних
не підписував, продукцію не відвантажував.

Позивач вважає, що зазначені
обставини свідчать про наявність з боку підприємця ОСОБА_1 при укладання
договору про закуплю ягід чорниці, мети що суперечить інтересам держави, а саме
на ухилення від оподаткування доходів. Будь-яких інших доказів на підтвердження
позовних вимог позивач суду не надав.

Проте таке твердження не
грунтується на наявних у справі доказах та нормах чинного законодавства
України.

Підприємець ОСОБА_1 у встановленому
законом порядку, 22.07.2003р зареєстрована суб'єктом підприємницької
діяльності, про що Млинівською райдержадміністрацією видане свідоцтво про
державну реєстрацію (а.с.7). Підприємець ОСОБА_1 взята на податковий облік
позивачем 25.07.2003р. (стор. 2 акту перевірки).

Господарська операція з підприємцем
ОСОБА_2 задекларована підприємцем ОСОБА_1 в декларації про доходи за 2005р.
(а.с.19). Підприємець ОСОБА_2 також зареєстрований підприємцем 07.12.200р., що
підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серія НОМЕР_1 (а.с.8).
Будь-яких даних, щодо скасування державної реєстрації чи визнання недійсним
свідоцтва про державну реєстрацію підприємця ОСОБА_2 на момент виникнення між
відповідачами господарських зобов'язань, позивач суду не надав.

Господарським судом Рівненської
області розглядалася справа № 10/170 за позовом підприємця ОСОБА_1 до ДПІ у
Млинівському районі про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №
/0 від 23.05.2006 р., № /0 від 23.05.2006 р.  в якій розглядався спір з приводу
правомірності донараховане податкового зобов'язання за платежем податок з
доходів фізичних осіб на суму 19894грн. 36коп. за період 2005 рік, в тому
числі  по господарським операціям з
підприємцем ОСОБА_2 по податковому повідомленню-рішенню за №/0 .

Постановою господарського суду
Рівненської області у справі № 10/170 від 16.10.2006р. позов задоволено
частково, визнано нечинним податкове повідомлення-рішення №/0 від
23.05.2006 р., яким підприємцю ОСОБА_1
визначено податкове зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних
осіб на суму 19894грн. 36коп. за період 2005р..
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду у справі № 10/170
від 19.03.2007р. вказана постанова місцевого господарського суду залишена без
змін і набрала законної сили.

При вирішенні спору у справі №
10/170 судом встановлено:

… 15.03.05р. позивач -суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернулася до податкового органу із заявою
про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Така заява була була задоволена,
про що підприємцю була видана 07.04.05р. довідка за №55/17-90.

20.04.05р. від імені ОСОБА_1
(оскільки підпис не її) до податкового органу було подано заяву про зняття з
обліку платника податків.

А вже 07.07.05р. ОСОБА_1 знову
звертається до податкового органу про вважання заяви про зняття з обліку
платника податків від 20.04.05р. недійсною.

Як зазначила представник
податкового органу, оскільки процедура зняття з податкового обліку як платника
податків ОСОБА_1 не була завершена, податковим органом була врахована заява від
07.07.05р., позивач залишалася платником податків.

Податковий орган помилково прийшов
до висновку, що оскільки підприємцем ОСОБА_1 повторно не подавалася заява про
право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, то
вона не є платником єдиного податку, а перебуває на загальній системі
оподаткування.

Таке твердження є необгрунтованим
та суперечливим.

Як уже зазначалося вище, позивач
звернувся до податкового органу із заявою про право застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та звітності.

Приймаючи до уваги заяву платника
податків від 07.07.05р., податковий орган відновив суб'єкта підприємницької
діяльності у статусі платника податків. У самій же заяві від 07.07.05р.
підприємець ОСОБА_1 просить поряд із вимогою вважати недійсною заяви від
20.04.05р. повернути довідку. В судовому засіданні представник позивача
зазначив, що малася на увазі довідка про реєстрацію ОСОБА_1 платником єдиного
податку, оскільки у податкового органу були відсутні бланки свідоцтва про
сплату єдиного податку.

За змістом абзацу 2 пункту 2
Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації України
від 29 жовтня 1999 р. N 599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України
2 листопада 1999 р. за N 752/4045, рішення про перехід на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності може бути прийняте не більше одного разу за
календарний рік.

Таким чином платник податків
позбавлений законного права повторно (протягом року) подавати заяву про право
застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Відновивши підприємця ОСОБА_1 у
статусі платника податків, податковий орган зобов'язаний був відновити її у
статусі платника єдиного податку, чого не було зроблено.

Внаслідок таких дій податкового
органу до підприємця ОСОБА_1 була застосована ставка, як до платника, який
перебуває на загальній системі оподаткування із всіма наступними наслідками, що
призвело до безпідставного визначення податкового зобов'язання за платежем
податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 19894грн.36коп.

В цій частині позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню -податкове повідомлення-рішення №/0 від 23.05.06р. слід
визнати нечинним з моменту його прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС
України, обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Таким чином, постановою господарського суду Рівненської області у справі
№ 10/170 від 16.10.2007р., яке набрало законної сили, встановлено, що
неправомірними діями податкового органу до підприємця ОСОБА_1 була
застосована ставка, як до платника, який перебуває на загальній системі
оподаткування із всіма наступними наслідками, що призвело до безпідставного
визначення податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб
на загальну суму 19894,36 грн..

З вищевикладеного випливає, що
виникнення між відповідачами господарських зобов'язань при закуплю ягід чорниці
не могло призвести до ухилення від оподаткування доходів з підприємницької
діяльності, в частині сплати податку на доходи фізичних осіб з суми 496992 грн,
як на це посилається позивач,  оскільки
підприємець ОСОБА_1 у 2005р. мала право на перебування на спрощеній системі
оподаткування та звітності.

Крім цього, позивач не довів
наявність у відповідачів умислу на ухилення від оподаткування доходів з
підприємницької діяльності.

За таких обставин в задоволенні
позовних вимог слід відмовити.

Куруючись  статтями
94, 158 -163, 167  КАС   України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1.          В задоволенні позову відмовити.

2.          Копію постанови видати позивачу,
відповідачу 1 та направити підприємцю ОСОБА_2 в порядку передбаченому КАС
України .

Повний текст постанови оформлено та
підписано 19.10.2007р.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції,
який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10
днів з дня проголошення постанови, а в разі проголошення вступної та
резолютивної частини - з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна
скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                    М.Г.
Петухов .