ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

24.10.07                                                                                           Справа  № 14/283

Львівський апеляційний господарський суд  у складі колегії:

головуючого-судді                                    Мурської Х.В.

суддів                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянув апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк в особі Рівненської філії Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банку, м. Рівне, вих. № 1/479-07 від 23.08.2007 року

на рішення Господарського суду Рівненської області від 07.08.2007 року

у справі №  14/283, суддя Марач В.В.,

за позовом Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк в особі Рівненської філії Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банку, м. Рівне

до відповідача  – Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельного підприємства «Агропереробка», с. Велика Омеляна Рівненської області

про зобов’язання вчинити дії та стягнення в сумі 16 800 грн.

за участю представників:

від позивача: Гнатюк Ю.О. –представник (довіреність  від 26.07.2007 р.);

від відповідача: не з’явились.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 07.08.2007 року у справі № 14/283 у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк в особі Рівненської філії Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банку, м. Рівне до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельного підприємства «Агропереробка», с. Велика Омеляна Рівненської області про зобов’язання вчинити дії та стягнення в сумі 16 800 грн. – відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване безпідставністю та необґрунтованістю вимог  Позивача, зокрема, тим, що відповідно до умов попереднього договору від 25.04.2005 року сторони зобов’язалися укласти основний договір до 01 червня 2007 року, однак до вказаного строку основний договір укладено не було. Крім того, жодна із сторін до закінчення вказаного строку не надіслала другій стороні пропозицію про укладення основного договору та проект такого договору. Таким чином, зобов’язання щодо укладення основного договору, передбаченого попереднім договором між ВАТ ВТБ Банк та ТзОВ ВТП «Агропереробка»припинилися, а відтак відсутні правові підстави у примусовому його виконанні будь-якою із сторін попереднього договору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк в особі Рівненської філії Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банку (Позивач у справі) –надалі Скаржник, звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 07.08.2007 року у справі № 14/283 винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків місцевого господарського суду обставинам справи, а тому просить його скасувати  та прийняти нове  судове рішення, яким позов Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк в особі Рівненської філії Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банку задоволити. Свої доводи Скаржник мотивує тим, що підтвердженням його намірів укласти основний договір з Відповідачем є лист (нагадування) Рівненської філії Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банку від 16.04.2007 року № 1/183-07, в якому міститься посилання на п. 1.1 попереднього договору, що визначає мету його укладення –передати до 01.06.2007 року в іпотеку банку земельну ділянку для обслуговування виробничих приміщень, будівель та споруд, а також приміщення «холодильні камери». Відповіді на даний лист Скаржник не отримав. У разі отримання відповіді від Відповідача з конкретизацією предмету основного договору та експертної оцінки, Позивач безумовно підготував би відповідні пропозиції із зазначенням істотних умов іпотечних договорів.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельне підприємство «Агропереробка»відзиву на апеляційну скаргу не подав, участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги (повідомлення про вручення поштового відправлення наявні в матеріалах справи).

Ухвалою суду від 24.09.2007 року сторін попереджено про наслідки неявки повноважних представників в судове засідання. Враховуючи наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника Відповідача за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду - залишити без змін, виходячи з наступного.

25 квітня 2005 року між АКБ «Мрія», правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк, та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельне підприємство «Агропереробка»було укладено попередній договір, який посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацькою О.В.

Відповідно до п. 1.1 попереднього  договору сторони зобов'язалися:

-          до 01  червня 2007 року укласти іпотечний договір (Основний договір-1), а саме: передати в іпотеку земельну ділянку для обслуговування виробничих приміщень, будівель та опори, що знаходяться   за   адресою:   Рівненська   область,   Рівненський   район,   с. Велика   Омеляна, вул. Я.Гашека,120  (предмет іпотеки-1);

-          до 01  червня 2007 року укласти іпотечний  договір (Основний договір-2), а саме:  передати в іпотеку приміщення   «холодильні    камери»,   що   знаходиться   за   адресою:    Рівненська   область, Рівненський район, с. Велика Омеляна, вул. Я.Гашека,120 (предмет   іпотеки-2).

Договір укладено з метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитних договорів № 01-980-19, № 01-980-20 від 19 квітня 2005 року, укладених між АКБ «Мрія»та ТОВ ВТП «Агропереробка», та Кредитного договору № 01-980-21 від 20 квітня 2005 року, укладеного між АКБ «Мрія»та ТзОВ «Космо»(12 квітня 2007 року АКБ «Мрія»згідно рішення акціонерів перейменовано на ВАТ ВТБ Банк).

Згідно п.3.3.1. попереднього договору ТОВ ВТП «Агропереробка»зобов'язалося протягом терміну виконання даного договору, укласти договір оренди, оформити документи на виділення у власність та отримання державного акту про право власності на предмет іпотеки-1 – земельну ділянку для обслуговування виробничих   приміщень   та   споруд, а також закінчити будівництво, здійснити введення в експлуатацію та реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно у відповідному бюро технічної інвентаризації предмету іпотеки-2 –приміщення «холодильні  камери».

Вищезгаданим договором передбачено, що будь-яка із сторін зобов’язана звернутися з пропозицією укласти основний договір до іншої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони до  вказаного  строку    не  уклали   основний  договір.   Позивач в апеляційній скарзі покликається на невиконання Відповідачем взятих на себе зобов’язань і просить суд зобов'язати останнього до серпня 2007 року виконати вимоги попереднього договору, а саме: передати в іпотеку Позивачу будівлі, споруди та приміщення, визначені в попередньому договорі, та стягнути з Відповідача штраф за ухилення від виконання зобов'язань по укладеному договору.

На підтвердження своїх намірів укласти основний договір скаржник покликається на лист Рівненської філії Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банку від 16.04.2007 року № 1/183-07, адресований відповідачу, в якому міститься посилання на п. 1.1 попереднього договору, що визначає мету його укладення –передати до 01.06.2007 року в іпотеку банку земельну ділянку для обслуговування виробничих приміщень, будівель та споруд, а також приміщення «холодильні камери».

Однак, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що вищезазначений лист не є пропозицією про укладення основного договору на підставі попереднього договору від 25.04.2005 року з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 182 ГК України з пропозицією укласти основний договір другій стороні має бути направлено проект договору, чого Позивачем зроблено не було.

Крім того, ст.641 ЦК України встановлено, що пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Позивачем при направленні листа Відповідачу від 16.04.2007 року вказаної норми не було дотримано.

Місцевим господарським судом встановлено, що Позивач не направляв Відповідачу проекту основного договору, не отримував від останнього будь-яких відмов від укладення такого договору. Відтак, у нього не виникло право вимагати укладення основного договору в судовому порядку.

Крім того, слід зазначити, що згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку»іпотека –це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 5 вищезазначеного закону предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: 1) нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; 2) нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; 3) нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка для обслуговування виробничих   приміщень   та   споруд,   що   знаходиться   за   адресою:   Рівненська  область, Рівненський район, с. Велика Омеляна, вул. Ярослава Гашека,   120, загальною площею 12,73 га –предмет Основного договору іпотеки-1, належить до земель сільськогосподарського призначення (згідно довідки № 04-02/2564 від 31.07.2007 р., виданої Рівненським районним відділом земельних ресурсів) і була передана ТОВ ВТП «Агропереробка»в постійне користування, що засвідчено державним актом 11-РВ № 000428 від 30.09.1999р, а не у власність, чого вимагає Закон України «Про іпотеку».

Крім того, згідно п.6 Перехідних положень Земельного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 06.10.2004 р. N 2059-IV ) громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Керуючись вимогами закону, Відповідач звернувся у Великоомелянську сільську Раду, рішенням якої № 308 від 27 серпня 2004 року було погоджено передати земельну ділянку площею 12,73 га в оренду на три роки з правом викупу. 24 січня 2005 року Рівненська районна державна адміністрація листом № 06/277 надала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду. Таким чином, укладаючи попередній договір, Відповідач мав на меті продовжити розпочату роботу і викупити земельну ділянку, попередньо уклавши договір оренди.

Проте, Законом України № 490-V від 19.12.2006 року введений мораторій на купівлю-продаж земель сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності. На підставі наведеного Відповідач призупинив роботу по зміні статусу належної йому на праві постійного користування земельної ділянки. Таким чином, враховуючи вимоги закону, укладення Основного договору іпотеки-1 на підставі попереднього договору від 25.04.2005 року до 01.06.2007 року стало неможливим.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що вимога Позивача стосовно передачі в іпотеку вищезгаданої земельної ділянки, яка знаходиться в постійному користуванні Відповідача, заборонена чинним законодавством, а тому не може бути задоволена судом.

Як уже зазначалося вище, в Попередньому договорі від 25.04.2005 року термін укладення основних договорів встановлений до 01.06.2007 року.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд дійшов  висновку, що зобов’язання щодо укладення основного договору між сторонами припинилися на підставі ч.4. ст. 182 ГК України, у відповідності до вимог якої зобов'язання до укладення основного договору, передбачене попереднім договором, припиняється, якщо до закінчення строку, в який сторони мають укласти основний договір, одна із сторін не надішле проект такого договору другій стороні. Докази надіслання такого відсутні. Відтак, відсутні правові підстави у примусовому виконанні попереднього договору будь-якою із його сторін.

Частиною 2 ст. 635 ЦК України передбачено, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.1 попереднього договору 25.04.2005 року у випадку порушення стороною обов’язків, передбачених цим договором, винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 20 місячних заробітних плат на день порушення. Штраф сплачується за кожне порушення окремо.

Проте, місцевим господарським судом правомірно встановлено, що Позивач не отримував від Відповідача будь-яких відмов від укладення основного договору і останній, в свою чергу, виконав, передбачені попереднім договором зобов’язання в тому обсязі, в якому це було можливо, враховуючи дійсні обставини справи. Тому вимога Позивача про стягнення з Відповідача 16800,00 грн. штрафу за ухилення від виконання зобов'язань згідно попереднього договору  є необґрунтованою і не відповідає вимогам закону.

У відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, факт ухилення Відповідача від укладення основних договорів і взятих на себе за попереднім договором зобов’язань.

За таких обставин, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду оцінивши докази в їх сукупності, дійшла висновку про відповідність рішення Господарського суду Рівненської області  законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Рівненської області від 07.08.2007 року у справі    № 14/283 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи №  14/283 повернути місцевому господарському суду.

Головуючий суддя                                                                                       Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                              Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                              Кордюк Г.Т.