СУД
РІШЕННЯ

18.12.07р.

Справа № 10/558-07

За позовом  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до  Дніпропетровської  міської ради , м. Дніпропетровськ

про
визнання права власності

Суддя  Кощеєв І.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (свідоцтво від 11.12.00.)

від відповідача: Решетник О.А.
(дов. №4/11-06 від 9.01.07 р.) - представник

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до
відповідача про визнання за ним права власності на будівлю кафе з літнім
майданчиком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 яке складається: будівля кафе
літ. А-1 загальною площею 57,1 кв. м., ганок, літера а без додаткового введення
в експлуатацію.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 30.11.2005 року
№ 354/31 „Про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1в оренду для
будівництва будівлі підприємства торгівлі” уклав договір оренди земельної
ділянки від 03.02.2006 року. Місце розташування об'єкта торгівлі було погоджено
розпорядженням міського голови від 17.05.2001 року № 455р по пров. Л.
Макіївської. Будівля була побудована без дозволу на будівництво, передбаченого
чинним законодавством і є самочинним будівництвом. При цьому позивач
посилається на ст. ст. .331, 376, 392 Цивільного кодексу України.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, просить вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Клопотання про застосування засобів
технічної фіксації при розгляді справи представниками сторін не заявлялось.

В засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В
И В:

Розпорядженням міського голови від
17.05.2001 року № 455р „Про попереднє погодження приватному підприємцю
ОСОБА_1місця розташування будівлі підприємства торгівлі по АДРЕСА_1позивачу
погоджено місце розташування будівлі підприємства торгівлі по АДРЕСА_1За
договором оренди землі від 03.02.2006 року, укладеним на підставі рішення
міської ради від 30.11.2005 року № 354/31, позивачу була передана в оренду
земельна ділянка загальною площею 0,0210 га строком на один рік.

Відповідно до п. 5.1 договору
земельна ділянка передається в оренду для будівництва будівлі підприємства
торгівлі.

Позивач зазначає, що впродовж
2006-2007 років побудував будівлю підприємства комерційного призначення
-будівлю кафе з літнім майданчиком за адресою АДРЕСА_1, яке складається з
будівлі кафе літ. А-1 загальною площею 57,1 кв. м., ганок, літера „а” та
просить визнати за ним право власності на цей об'єкт без додаткового введення в
експлуатацію.

Розглянувши позовні вимоги
господарський суд вважає їх необгрнутованими та такими, що не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно технічного висновку по
результатам обстеження спірних об'єктів ( об'єктів, на які позивач просить
визнати право власності ), виконаного Відкритим акціонерним товариством
„Дніпропетровський науково-дослідний інститут будівельного будівництва”
(ліцензія АБ №208472) загальний технічний стан будівлі кафе з ганком (літ А1 і
а за технічним паспортом) задовільний та можуть експлуатуватись за призначенням
без обмежень; конструктивні рішення будівлі не суперечать вимогам БНіп
В2.2.-9-99 „Громадські будинки та споруди”; об'ємно-планувальні і конструктивні
рішення відповідають вимогам Сніп.

Спірні об'єкти не введені в
експлуатацію шляхом прийняття їх в експлуатацію уповноваженою комісією з
складанням та затвердженням  акту вводу в
експлуатацію.

Виконання загально будівельних
робіт по об'єкту торгівлі матеріалами справи не підтверджується (відсутні
договір підряду, акти виконаних робіт, тощо).

За даними технічного паспорту,
виготовленого Комунальним підприємством “Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації”, об'єкти, на які позивач просить визнати право
власності є самочинним будівництвом ( а. с. 46 ).

Оскільки спірні об'єкти збудовані
без належного погодження та затвердження належним чином проекту  будівництва, таке будівництво є самочинним
також за приписами закону, а саме згідно ст. 376 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Частиною другою цієї норми
визначено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права власності на нього

У відповідності до ч. 3 ст. 376 ЦК
України право  власності  на
самочинно збудоване нерухоме
майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї
мети,  за умови надання земельної ділянки
у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Строк дії договору оренди від
03.02.2006 року закінчився 03.02.2007 року. Земельна ділянка під збудоване
нерухоме майно позивачу не надавалась.

Статтею 392 Цивільного кодексу
України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а
також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне будівництво за умови надання земельної ділянки
у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно з статтею 331 Цивільного
кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка
виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником
цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо), виникає з моменту завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону
України „Про основи містобудування” закінчені будівництвом об'єкти підлягають
прийняттю в експлуатацію  в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 року № 1243 прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними
комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва їх інженерно
-технічним оснащенням відповідно до проектної документації, нормативних вимог,
вихідних даних на проектування

Таким чином, право власності на
нерухоме майно, що підлягає державні реєстрації відповідно до Положення про
порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року, виникає на об'єкти,
будівництво яких завершено і які прийняті в експлуатацію в установленому
порядку. Вказані висновки узгоджуються з приписами ст. 331 Цивільного кодексу
України.

З огляду на вищевикладене,
враховуючи приписи ст. ст. 331, 376, 392 Цивільного кодексу, України Закону
України „Про основи містобудування”, суд не вбачає підстав для задоволення
позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
судові витрати відносяться на позивача.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні  позову відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Суддя

І.М. Кощеєв

Дата підписання рішення,
оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України, - 20.12.2007р.   Згiдно з оригіналом

Помічник судді

Т.М. Зеленська