АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2007 р.
Справа №  8/159"Д"

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при
секретарі                                                              ,

представники
сторін, третіх осіб та прокурор в судове засідання не з'явились

розглянувши
апеляційне подання заступника прокурора Житомирської області, м.Житомир

на
рішення господарського суду Житомирської області

від
"19" жовтня 2006 р.  у справі №
8/159"Д" (суддя Давидюк В.К)

за
позовом прокурора Радомишльського району Житомирської області в інтересах
держави в особі Радомишльської міської ради, м.Радомишль Житомирської
області

до
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.Радомишль Житомирської області

за
участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

-
Державної екологічної інспекції в Житомирській області, м.Житомир,

-
Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель в

Житомирській
області, м.Житомир

про
визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, зобов'язання знести
самовільно збудовану споруду, привести земельну ділянку у придатний для
використання стан, повернути до Радомишльської міської ради земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 19.10.2006р.
у справі №8/159"Д" в задоволенні позову прокурора Радомишльського
району, заявленого в інтересах держави в особі виконавчого комітету
Радомишльської міської ради (м.Радомишль Житомирської області) до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (м.Радомишль Житомирської області) за участю
третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -
Державного управління екології та природних ресурсів в Житомирській області
(м.Житомир) та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною
земель в Житомирській області (м.Житомир) в частині визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки від 12.06.2002р., укладеного між підприємцем ОСОБА_1. та
Радомишльською міською радою, й поверненні земельної ділянки площею 1325кв.м.
по АДРЕСА_1 у м.Радомишлі, відмовлено.

В частині зобов'язання відповідача знести самовільно збудовану
споруду та привести земельну ділянку у придатний для використання стан, провадження
у справі припинено на підставі п.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу
України.

Слід зазначити, що господарський суд першої інстанції помилково
зазначив у вступній частині рішення, що позов подано прокурором в інтересах
виконавчого комітету Радомишльської міської ради, оскільки з позовної заяви
вбачається, що позов пред'явлено в інтересах Радомишльської міської ради, від
імені якої зі сторони орендодавця
укладено спірний договір оренди. Крім того, і в описовій, і в
мотивувальній частинах оскарженого рішення зазначено, що прокурором подано
позов в інтересах Радомишльської міської ради, а відмовлено в позові в частині
визнання договору оренди недійсним з тих підстав, що позов заявлено в інтересах
неналежного позивача, оскільки, відповідно до ч.5 ст.81 Водного кодексу
України, орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є місцеві
державні адміністрації, а тому орендодавцем спірної земельної ділянки не могла
бути міська рада.

Вважаючи, що рішення місцевого господарського суду прийняте з
неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права,
заступник прокурора Житомирської області вніс апеляційне подання, в якому
просив скасувати дане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Мотивуючи апеляційне подання, заступник прокурора області зазначив
наступне:

- в своєму рішенні суд першої інстанції посилається на те, що
відповідно до вимог Водного кодексу України орендодавцями водних об'єктів
загальнодержавного значення виступають місцеві державні адміністрації, а тому
орендодавцем спірної земельної ділянки мала бути місцева державна
адміністрація, а не міська рада, в зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позов
в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки прокурором
Радомишльського району пред'явлено в інтересах неналежного позивача. Проте,
посилання суду на вимоги Водного кодексу України є безпідставним, оскільки
предметом спірного договору оренди є не водний об'єкт, а земельна ділянка, яка
відноситься до земель водного фонду, а питання оренди земельних ділянок, в тому
числі водного фонду, регулюються Земельним кодексом України, в ч.4 ст.59 якого
зазначено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватись
на умовах оренди земельні ділянки;

- суд безпідставно припинив провадження у справі в частині
знесення самовільно збудованої земельної ділянки та приведення її у придатний
для використання стан, посилаючись на те, що даний спір належить розглядати в
порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Так,
згідно з                 ст.58
Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути
об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставами виникнення або поданими
доказами, а тому, місцевий господарський суд не врахував, що вимога про  знесення самовільно збудованої споруди та
приведення земельної ділянки у придатний для використання стан безпосередньо
випливає з наслідків визнання угоди недійсною згідно з ст.216 Цивільного
кодексу України ( в редакції 2003 року);

- посилання суду першої інстанції на ч.7 ст.376 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої у разі істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу
державної влади або місцевого самоврядування може постановити рішення про
зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну
перебудову, є безпідставним, оскільки в даному випадку прокурор не пов'язував з
відхиленням від проекту або порушенням будівельних норм, а пов'язував з
наслідками визнання спірного договору недійсним.

Державне управління охорони навколишнього природного середовища в
Житомирській області у письмовому відзиві №436-9/2-4-3418 від 09.02.2007р.                     (т.2 а.с.95-96) на
апеляційне подання підтримало доводи заступника прокурора області, зазначивши,
що відповідно до ч.4 ст.59 Земельного кодексу України із земель водного фонду
можуть передаватись громадянам і юридичним особам на умовах оренди земельні
ділянки…острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних цілей, проведення
науково-дослідних робіт тощо, проте, відповідач, всупереч наведеній нормі,
використовує земельну ділянку не за призначенням, побудувавши на ній кафе-бар,
чим допустив також порушення  вимог             п.4 ч.2 ст.89 Водного кодексу
України, в якому вказано, що у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо
водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім
гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач,
гаражів та стоянок автомобілів.

Представник відповідача надав письмові заперечення на апеляційне
подання (т.2 а.с.107-110), в яких, з посиланням на норми відповідного
законодавства та обставини справи, зазначив, що прийняте судом першої інстанції
рішення є обґрунтованим та таким, що повністю відповідає чинному законодавству,
в зв'язку з чим просив дане рішення залишити без змін, а апеляційне подання -
без задоволення.

Радомишльська міська рада у письмовому відзиві №688 від
30.05.2007р. (т.3 а.с.1) підтримала внесене заступником прокурора апеляційне
подання на судове рішення у даній справі.

Державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель
в  Житомирській області свою позицію
відносно доводів апеляційного подання у письмовому вигляді не виклала, суду
апеляційної інстанції не надала.

За клопотанням представника Державної екологічної інспекції в
Житомирській області (т.3 а.с.13-14) ухвалою Житомирського апеляційного
господарського суду від 12.06.2007р. (т.3 а.с.29-30) було здійснено заміну
третьої особи у даній справі - Державного управління охорони навколишнього
середовища в Житомирській області його правонаступником - Державною екологічною
інспекцією в Житомирській області.

Факт правонаступництва підтверджено наданими представником
Державної екологічної інспекції в Житомирській області доказами (копіями наказу
Міністерства охорони навколишнього середовища України №540 від 12.12.2006р.
"Про реорганізацію територіальних органів Мінприроди", Положення про
Державну екологічну інспекцію в Житомирській області, довідки Головного
управління статистики в Житомирській області №14/371, наказу Міністерства
охорони навколишнього природного середовища №548 від 19.12.2006р. "Про
затвердження Положення про Державне управління охорони навколишнього природного
середовища в областях, містах Києві та Севастополі та Положення про Державну
екологічну інспекцію в областях, містах Києві та Севастополі, т.3 а.с.15-25).

Прокурор відділу представництва інтересів громадян та держави в
судах України прокуратури Житомирської області підтримав доводи апеляційного
подання. Вважає рішення господарського
суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, в зв'язку з чим
просить його скасувати й прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник Радомишльської міської ради в судовому засіданні
01.11.2007р. у вирішенні даного спору поклався на розсуд суду.

Відповідач та його представник проти апеляційного подання
заступника прокурора Житомирської області заперечили, вважаючи, що судове
рішення у даній справі прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства
та з повним з'ясуванням обставин справи. Просять оскаржене рішення залишити без
змін, а апеляційне подання заступника прокурора Житомирської області - без
задоволення.

Представник Державної екологічної інспекції  в Житомирській області підтримав доводи, які
зазначені в апеляційному поданні заступника прокурора області. Вважає, що
рішення господарського суду першої інстанції не відповідає нормам чинного
законодавства та обставинам справи та просить його скасувати.

Представник Державної інспекції з контролю за використанням і
охороною земель в Житомирській області на виклик в судові засідання, що були
призначені на 13.02.2007р. 27.03.2007р., 31.05.2007р., 12.06.2007р.,
17.07.2007р., 18.09.2007р., 04.10.2007р., 01.11.2007р. не з'являвся. Про
причини його нез'явлення суд апеляційної інстанції не повідомлено.

Для дачі пояснень по справі судом апеляційної інстанції викликався
начальник Радомишльської районної інспекції державного архітектурного
будівельного контролю  Романенко О.М.,
який в судовому засіданні щодо здійсненої ним перевірки будівель, споруд,
розташованих у м.Радомишлі по АДРЕСА_1 (на острові), та акту обстеження,
пояснив, що дозвіл на будівництво по АДРЕСА_1 (на острові) Радомишльською
районною інспекцією державного архітектурного будівельного контролю  не надавався.

Зважаючи на те, що ст.96 Господарського процесуального кодексу
України не встановлює обов'язку подання до апеляційного господарського суду
письмового відзиву на апеляційну скаргу (апеляційне подання), ту обставину, що
суд, належним чином повідомляючи Державну інспекцію з контролю за використанням
і охороною земель в Житомирській області, вчиняв дії, спрямовані на надання їй
можливості забезпечити явку повноважного представника для участі у розгляді
спору, але такою можливістю третя особа не скористалась, а також, враховуючи
положення ст.101 Господарського процесуального кодексу України про межі
перегляду справ в апеляційній інстанції, колегія суддів визнала можливим
здійснювати перегляд справи без письмового відзиву Державної інспекції з
контролю за використанням і охороною земель в Житомирській області на
апеляційне подання та без участі її представника за наявними в матеріалах
справи доказами.

Розглянувши та обговоривши доводи апеляційного подання,
перевіривши матеріали справи та юридичну оцінку обставин справи, повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційне подання
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.05.2002р. виконавчим
комітетом Радомишльської міської ради було прийняте рішення "Про надання
земельних ділянок на умовах оренди та відміна окремих пунктів в рішеннях
виконкому" (т.1 а.с.27,113,
т.2 а.с.61, т.3 а.с.2-4).

Згідно цього рішення ОСОБА_1 на підставі ст.59, п.4 ст.93, ст.81
Земельного кодексу України було надано в короткострокову оренду строком на               5 років для культурно-оздоровчих
цілей та ведення підприємницької діяльності з правом викупу земельну ділянку
площею 1325кв.м. по АДРЕСА_1 та доручено спеціалісту відділу земельних ресурсів
ОСОБА_2. від імені міської ради виготовити договір оренди земельної ділянки,
зареєструвати його в міській раді та видати громадянину.

12.06.2002р. на підставі рішення виконкому Радомишльської міської
ради від 14.05.2002р. спеціалістом відділу земельних ресурсів Радомишльської
міської ради ОСОБА_2. та ОСОБА_1. було укладено договір на право оренди
земельної ділянки, в п.п.1.1, 1.2 якого зазначено, що Радомишльська міська рада
передає, а ОСОБА_1. приймає в короткострокову оренду строком на 5 років
земельну ділянку площею 1325кв.м. по АДРЕСА_1 в м.Радомишлі для здійснення
підприємницької діяльності та культурно-оздоровчих цілей (т.1 а.с.7).

Зі сторони орендодавця договір підписано заступником міського
голови ОСОБА_3. та спеціалістом ОСОБА_2.

Посилаючись на те, що рішення виконавчого комітету Радомишльської
міської ради від 14.05.2002р. в частині надання гр.ОСОБА_1. в короткострокову
оренду земельної ділянки з правом викупу не відповідає п.4 ст.59 Земельного
кодексу України, де зазначено, що громадянам можуть надаватися органами
виконавчої влади або місцевого самоврядування об'єкти із земель водного фонду
на умовах оренди але без права їх викупу, прокурор Радомишльського району в
серпні 2002 року вніс до виконавчого комітету протест за №789вих-02 від
06.08.2002р. (т.1 а.с.39), в якому поставив вимогу про скасування вищевказаного
рішення в цій частині та вирішити питання про надання земельної ділянки у
встановленому законом порядку.

Розглянувши протест прокурора, виконавчий комітет Радомишльської
міської ради 20.08.2002р. прийняв рішення за №218 (т.1 а.с.38, т.2 а.с.19),
яким скасував в рішенні виконкому №125 від 14.05.2002р. пункт 3 "про
надання земельної ділянки "Острів" площею 1325кв.м. поАДРЕСА_1 на
умовах оренди з правом викупу ОСОБА_1.", замінивши його пунктом наступного
змісту: "згідно п.4 ст.59, 93 Земельного України надати в короткострокову
оренду строком на 5 років земельну ділянку "Острів" площею 1325кв.м.
для культурно-оздоровчих цілей та ведення підприємницької діяльності, що
розташована поАДРЕСА_1 по сплаті орендної плати у вигляді земельного податку
ОСОБА_1.".

На рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради
20.08.2002р. №218 заступником прокурора Житомирської області до виконкому було
внесено протест від 21.07.2004р. (т.1 а.с.40-41), в якому зазначено, що рішення
прийняте з порушенням вимог ст.61 Земельного кодексу України, ст.89 Водного
кодексу України, якими обмежується господарська діяльність в прибережних
захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах, тоді як ОСОБА_1.
земельну ділянку було надано для здіснення підприємницької діяльності, в
зв'язку з чим він незаконно розпочав на острові будівництво кафе-бару,
складувати відходи, що за висновком фахівців може призвести до його руйнування
та завдасть шкоди навколишньому природному середовищу.

За результатами розгляду даного протесту Радомишльська міська рада
прийняла рішення №291 від 21.09.2004р. (т.1 а.с.37), яким скасувала пункт 2
рішення виконкому №218 від 20.08.2002р. про надання ОСОБА_1. в короткострокову
оренду земельної ділянки та рекомендувала підприємцеві привести земельну
ділянку на острові у відповідність до вимог Земельного та Водного кодексів
України, а також подати клопотання до міської ради про можливість надання згоди
на виготовлення технічної документації для укладення договору оренди земельної
ділянки.

13.12.2004р. в господарський суд Житомирської області звернувся
прокурор Радомишльського району в інтересах держави в особі Радомишльської
міської ради до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м.Радомишлі від
12.06.2002р.

Оскільки гр.ОСОБА_1. в якості суб'єкта підприємницької діяльності
був зареєстрований 04.11.1999р. (копія свідоцтва про державну реєстрацію
знаходиться в матеріалах справи, т.1 а.с.115), тобто до укладення спірного
договору оренди, а земельну ділянку гр.ОСОБА_1. використовує для ведення
підприємницької діяльності, прокурор правомірно пред'явив позов до ОСОБА_1, як
до суб'єкта підприємницької діяльності.

Обґрунтовуючи позов, прокурор зазначив, що спірний договір оренди
було укладено на підставі рішення виконавчого комітету Радомишльської міської
ради №218 від 20.08.2002р., яке грубо порушує вимоги Водного та Земельного
кодексів України та за протестом прокуратури Житомирської області було
скасоване.

Зокрема, як стверджує прокурор, всупереч ст.51 Водного кодексу
України, якою передбачено, що орендодавцем водних об'єктів загальнодержавного значення
є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації, а також нормам
цього Кодексу, котрими встановлено режим обмеженої господарської діяльності в
прибережних захисних смугах, заборону будівництва будь-яких споруд, в тому
числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів у прибережних
захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах, договір оренди
укладено спеціалістом земельного відділу Радомишльської міської ради ОСОБА_2.
для здійснення відповідачем підприємницької діяльності та будівництва, що
забороняється законом.

Крім того, зазначає прокурор, в порушення ч.3 ст.125 Земельного
кодексу України, в якій зазначено, що приступати до використання земельної
ділянки без встановлення її меж в натурі забороняється, ч.2 ст.15 Закону
України "Про оренду землі", згідно якої відсутність кадастрового
плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів, акті визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), які є складовими проектно-технічної документації щодо
встановлення меж земельної ділянки, а рівно проекту відведення земельної
ділянки є підставою для визнання договору оренди недійсним; у відповідача
відсутня зазначена документація на спірну земельну ділянку, а спірний договір
не має всіх суттєвих умов.

На підтвердження доводів позовної заяви прокурор надав копії
договору на право оренди земельної ділянки від 12.06.2002р.; листів
держуправління екоресурсів та облводгоспу, а також Державної інспекції з контролю
за використанням і охороню земель по Житомирській області №651/04-0401 від
16.07.2004р., адресованих прокурору Житомирської області, в яких йдеться про
виявлені в ході перевірки факти порушення підприємцем ОСОБА_1. вимог
природоохоронного законодавства; листа виконкому Радомишльської міської ради
№1023 від 29.07.2004р. до прокурора Радомишльського району, яким повідомляється
про здійснення підприємцем самовільного будівництва споруд по
вул.Старокиївській в м.Радомишлі (р-н р.Мика), тощо (т.1 а.с.7-12).

В доповненні №1477вих-04 від 17.12.2004р. до позовної заяви (т.1
а.с.15-16) прокурор Радомишльського району, обґрунтовуючи підстави для визнання
недійсним договору оренди від 12.06.2002р., додатково зазначив, що в оспореному
договорі відсутні обов'язки орендаря, а його обов'язки "самостійно
визначати напрями своєї господарської діяльності", "одержувати доходи
від використання земельної ділянки", "приступати до використання
земельної ділянки після державної реєстрації цього договору" безпідставно
покладені на міську раду. Просив визнати договір оренди недійсним на підставі
ст.48 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963р.), ст.ст.203,215
Цивільного кодексу України, а також поставив вимогу про зобов'язання
відповідача повернути за належністю самовільно та незаконно зайняту земельну
ділянку, привівши її у придатний для використання стан.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 10.02.2005р.
(т.1 а.с.22) до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача було залучено Державне управління екології та
природних ресурсів в Житомирській області, а також Державну інспекцію з
контролю за використанням та охороною земель в Житомирській області.

Представник відповідача у письмовому відзиві від 04.02.2005р. на
позовну заяву (т.1 а.с.23-24) заперечив проти вимог прокурора, зазначивши, що
оспорений договір  укладено на підставі
рішення Радомишльської міської ради від 14.05.2002р., яке в частині надання
підприємцю земельної ділянки в оренду є чинним і не скасоване.

Крім того, представник відповідача звернув увагу на те, що вимога
прокурора про зобов'язання підприємця повернути за належністю самовільно
зайняту земельну ділянку із приведенням її у придатний для використання стан,
має бути залишена без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.81 Господарського
процесуального кодексу України в зв'язку з тим, що в провадженні господарського
суду Житомирської області знаходиться справа №1/687"НМ" за позовом
прокурора Радомишльського району в інтересах держави в особі Радомишльської
міської ради до підприємця    ОСОБА_1 з
такою ж вимогою. На підтвердження цього представником відповідача надано копію
позовної заяви прокурора Радомишльського району №1177вих-04 від 14.10.2004р.,
ухвали про порушення провадження у справі №1/687"НМ" (т.1
а.с.25-26,28).

Державне управління екології та природних ресурсів в Житомирській
області в письмовому відзиві №237-9 від 04.03.2005р. на позовну заяву (т.1
а.с.64-65) підтримало позовні вимоги прокурора Радомишльського району,
зазначивши, що відповідач використовує земельну ділянку всупереч п.4 ст.59
Земельного кодексу України та
п.4 ч.2 ст.89 Водного кодексу України.

У письмовому відзиві від 01.03.2005р. на позовну заяву (т.1
а.с.71-75) представник відповідача вказав на те, що укладення спеціалістом
відділу земельних ресурсів Радомишльської міської ради ОСОБА_2. спірного
договору від імені міської ради відбулося без порушень закону, оскільки його
повноваження на підписання договору передбачене рішенням виконкому
Радомишльської міської ради від 14.05.2002р., а підпис на договорі оренди
заступника міської ради ОСОБА_3. та печатки міської ради роблять договір
дійсним з моменту його укладення.

Доводи прокурора щодо будівництва в прибережній захисній смузі
представник відповідача спростовує, посилаючись на недоведеність прокурором
того, що земельну ділянку внесено в земельний кадастр саме як водного об'єкта,
межі прибережної захисної смуги. Стверджує, що будівництво, якщо ця обставина
буде доведена у відповідності до норм ГПК України, не є підставою для визнання
договору оренди земельної ділянки недійсним.

06.03.2006р. прокурор Радомишльського району подав до суду
уточнення №338вих-06 від 28.02.2006р. до позовної заяви (т.2 а.с.7-8), в яких
зазначив, що оспорений договір оренди від 12.06.2002р. не відповідає вимогам:

- ст.125 Земельного кодексу України, якою передбачено, що право на
оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації, а приступати до використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує
право на неї, та державної реєстрації забороняється;

- ст.15 Закону України "Про оренду землі", якою
встановлено, що невід'ємною частиною договору оренди землі є план або схема
земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки
з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних
сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Законом;

- п.п.4,5 постанови Кабінету Міністрів України №2073 від
25.12.1998р., відповідно до яких забезпечення державної реєстрації договорів
оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів, і для
державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа подають
особисто або надсилають до державного органу необхідні документи;

- ст.ст.51,88,89 Водного кодексу України, згідно яких на умовах
оренди водні об'єкти місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах
річок загальнодержавного значення можуть надаватися водокористувачам для
риборозведення, виробництва сільськогосподарської та промислової продукції, а
також в лікувальних та оздоровчих цілях, й будівництво будь-яких споруд у
прибережних захисних смугах забороняється.

У вказаній заяві про уточнення позовних вимог прокурор просив
визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 12.06.2002р., укладений
між підприємцем ОСОБА_1. та Радомишльською міською радою; зобов'язати
відповідача привести земельну ділянку у придатний для використання стан;
повернути у належному стані земельну ділянку площею 1325кв.м. по АДРЕСА_1 у
м.Радомишлі Радомишльській міській раді.

Державне управління екології та природних ресурсів в Житомирській
області в письмових поясненнях №649-9/2 від 09.02.2006р. та №1011-9 від
17.04.2006р.                  (т.2
а.с.9-10,36-37) зазначило, що орендована відповідачем земельна ділянка
знаходиться на острові і надано її в оренду для здійснення підприємницької
діяльності, тоді як згідно ст.85 Водного кодексу України та ст.59 Земельного
кодексу України, передбачено що землі водного фонду можуть використовуватись
для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.
Стверджує, що, в порушення ст.89 Водного та ст.61 Земельного кодексів України
відповідач побудував на наданій в оренду земельній ділянці кафе-бар, хоча у
прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах
забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних
та лінійних).

В доповненні №654вих-06 від 06.04.2006р. до позовної заяви (т.2
а.с.16-17) прокурор Радомишльського району додатково просив, посилаючись
на                         ст.376
Цивільного кодексу України, зобов'язати відповідача знести самовільно збудовані
споруди та привести земельну ділянку у попередній, придатний для використання
стан, а в доповненнях за №954вих-06 від 20.07.2006р. (т.2 а.с.76-77),
обґрунтовуючи підстави звернення до суду в інтересах Радомишльської міської
ради та вимогу про повернення їй земельної ділянки, зазначив, що за ст.4 Закону
України "Про оренду землі" (в редакції 2002 року) на момент укладення
оспореного договору оренди орендодавцем могла бути Радомишльська міська рада,
оскільки земельна ділянка розташована в її межах, і в даному випадку
порушуються майнові інтереси держави в частині наповнення місцевого бюджету. В
останніх доповненнях до позовної заяви прокурор просив визнати недійсним
договір оренди земельної ділянки від 12.06.2002р., зобов'язати підприємця
ОСОБА_1 привести земельну ділянку площею 1325кв.м. по АДРЕСА_1 у м.Радомишлі у
придатний для використання стан та повернути її Радомишльській міській раді у
належному стані. Вимогу про знесення самовільно збудованих споруд прокурор не
ставив, однак, враховуючи, що вимоги викладено в доповненні до позовної заяви,
а не в уточненнях позовних вимог, то вимога про знесення самовільно збудованих
споруд фактично залишилася.

Радомишльська міська рада підтримала позовну заяву прокурора та
доповнення до неї (лист міської ради №711 від 16.06.2006р., т.1 а.с.54).

Судовою колегією враховується наступне.

Відповідність чи невідповідність угоди вимогам законодавства має
оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент
укладення спірної угоди.

На момент укладення оспорюваного договору діяв Цивільний кодекс
Української РСР від 18.07.1963р.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд
повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод
недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод
вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за
угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини,
що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає
вимогам закону.

Як повідомило Житомирське обласне виробниче управління меліорації
і водного господарства листом №06-120 від 15.02.2005р. (т.1 а.с.78), земельна
ділянка по АДРЕСА_1 у м.Радомишлі являє собою створений у 70-х роках острів на
ставі в руслі річки Мика в межах міста Радомишля і є земельною ділянкою водного
фонду.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно
до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів "а", "в" ч.1 статті 12
Земельного кодексу України від 25.10.2001р. №2768-III (в редакції, чинній на
час прийняття виконкомом Радомишльської міської ради рішення від 14.05.2002р.
про надання відповідачу в оренду земельної ділянки) до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок
у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та
юридичні особи набувають права власності та права користування земельними
ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання
їх у користування.

Згідно пункту 34 ч.1 ст.26 Закону України від 21.05.1997р.
№280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення
відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється
виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Як передбачено пунктом "а" ч.1 ст.33 цього Закону до
власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних,
міських рад належать підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо
встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування
природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для
інших потреб земель, що перебувають у власності
територіальних  громад.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону України від 06.10.1998р. №161-XIV
"Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у
комунальній власності, є органи місцевого самоврядування: сільські, селищні,
міські ради.

Ч.1 ст.124 Земельного кодексу України встановлює, що передача в
оренду  земельних ділянок, що перебувають
у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної
ділянки.

Аналогічну норму закріплено ч.ч.1,2 ст.7 Закону України "Про
оренду землі", де зазначено, що орендарі набувають права на оренду
земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом
України, цим та іншими законами України та договором оренди землі. Підставою
для укладення договору оренди і набуття права на оренду земельної ділянки, що
перебуває у комунальній або державній власності, є рішення орендодавця.

Виходячи з наведених вище норм, орендодавцем земельної ділянки по
АДРЕСА_1 у м.Радомишлі мала виступати Радомишльська міська рада.

Проте, всупереч наведеному, рішення про надання відповідачу в
оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м.Радомишлі прийняв виконавчий комітет
Радомишльської міської ради, вийшовши за межі повноважень, визначених Законом
України "Про місцеве самоврядування в Україні" та земельного
законодавства.

Докази на підтвердження того, що виконком звертався до
Радомишльської міської ради з пропозицією про надання спірної земельної ділянки
в оренду відповідачу й прийняття міською радою відповідного рішення в
матеріалах даної справи відсутні.

Таким чином, судова колегія вважає, що законні підстави для
укладення договору оренди від 12.06.2002р. були відсутні.

Як зазначалося вище, в оспореному договорі вказано, що його
укладено за дорученням виконкому спеціалістом відділу земельних ресурсів
Радомишльської міської ради ОСОБА_2., проте, докази того, що даному спеціалісту
було доручено укласти та підписати договір від імені Радомишльської міської
ради, в матеріалах справи також відсутні. Наведене підтверджується також
довідкою виконавчого комітету Радомишльської міської ради №703 від
16.06.2006р., в якій зазначено, що будь-яких доручень на підписання договору оренди
будь-кому, в тому числі і заступнику міського голови ОСОБА_3. не було  (т.2 а.с.60).

Вказівка ж виконавчого комітету Радомишльської міської ради у
рішенні від 14.05.2002р. спеціалісту відділу земельних ресурсів ОСОБА_2. від
імені міської ради виготовити договір оренди земельної ділянки, зареєструвати
його в міській раді та видати громадянину, є дією виконкому, вчиненою за межами
його компетенції, та, крім того, виготовлення договору передбачає лише технічну
сторону вирішення цього питання.

Більше того, матеріалами справи підтверджується, що рішення
виконкому Радомишльської міської ради від 14.05.2002р., на підставі якого було
укладено договір оренди від 12.06.2002р., в частині надання відповідачу в
оренду з правом викупу спірної земельної ділянки, фактично втратило свою
чинність, оскільки було скасоване рішенням виконкому від 20.08.2002р. №218 із
наданням спірної земельної ділянки в оренду без зазначення про право на викуп,
яке, в свою чергу, було скасоване рішенням Радомишльської міської ради №291 від
21.09.2004р. (т.1 а.с.37), до власності котрої віднесена спірна земельна
ділянка.

Докази того, що відповідачем виконано рекомендації рішення
Радомишльської міської ради, викладені у рішенні №291 від 21.09.2004р., щодо
приведення земельної ділянки на острові у відповідність до вимог Земельного та
Водного кодексів України, а також подання клопотання до міської ради про
можливість надання згоди на виготовлення технічної документації для укладення
договору оренди земельної ділянки, а також рішення Радомишльської міської ради
від 19.10.2004р, яким підприємцю надано згоду на виготовлення
проектно-технічної документації по встановленню меж земельної ділянки площею
0,1589га по АДРЕСА_1, що передається в оренду, в матеріалах справи відсутні.

Рішенням Радомишльської міської ради №80 від 26.06.2007р. (т.3
а.с.42,62) відповідачу було надано дозвіл на виготовлення технічної із
землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для оформлення договору
оренди на земельну ділянку площею 0,1325га
по АДРЕСА_1 у м.Радомишлі.

Однак, це не свідчить про те, що земельну ділянку надано в оренду,
оскільки виготовлення проектно-технічної документації, в свою чергу, передує
прийняттю органом місцевого самоврядування рішення про надання земельної
ділянки в користування.

В зв'язку з цим, попередній договір оренди землі, укладений між
Радомишльською міською радою та підприємцем ОСОБА_1. 21.08.2007р. на підставі
рішення міської ради від 26.06.2007р. (т.3 а.с.43-46,63-66), а також акт
приймання-передачі земельної ділянки від 21.08.2007р. не є доказами перебування
спірної земельної ділянки в користуванні відповідача.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152
Земельного кодексу України. Як зазначено в ч.3 цієї статті захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення
прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених законом, способів.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні вимоги
прокурора Радомишльського району про визнання оспореного договору оренди
недійсним, встановив, що прокурором позов подано в інтересах неналежного
позивача, зіславшись, при цьому, на те, що відповідно до вимог Водного кодексу
України орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення виступають місцеві
державні адміністрації, тому і орендодавцем спірної земельної ділянки мала бути
місцева державна адміністрація, а не Радомишльська міська рада, і за таких
обставин, коли права Радомишльської міської ради не порушені, позов в цій
частині не підлягає задоволенню.

Проте, такий висновок суду є помилковим, оскільки предметом оренди
за оспореним договором була земельна ділянка (незалежно від її категорії), а не
водний об'єкт, яким, за визначенням, що містить стаття 1 Водного кодексу
України від 06.06.1995р. №213/95-ВР, є природний або створений штучно елемент
довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок,
канал, водоносний горизонт), тому застосуванню підлягають норми земельного
законодавства.

Оскільки договір оренди від 12.06.2002р. укладено з порушенням
вимог законодавства, позовну вимогу прокурора про визнання його недійсним слід
задовольнити, а судове рішення про відмову в позові в цій частині слід
скасувати як таке, що прийняте з неповним з'ясуванням обставин справи.

Таким чином, правові підстави для зайняття підприємцем ОСОБА_1.
земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.Радомишлі відсутні.

Згідно з ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

З врахуванням наведеного, вимога прокурора Радомишльського району
про повернення у належному стані земельної ділянку площею 1325кв.м по АДРЕСА_1
у м.Радомишлі Радомишльській міській раді ,також підлягає задоволенню.

Не погоджується колегія суддів й з висновком суду першої інстанції
про припинення провадження у справі на підставі п.1 ст.80 Господарського процесуального
кодексу України в частині вимог прокурора про зобов'язання підприємця ОСОБА_1
знести самовільно збудовані споруди та привести земельну ділянку у придатний
для використання стан.

Обґрунтовуючи такий висновок, місцевий господарський суд виходив з
того, що такі вимоги за позовом органу місцевого самоврядування мають
розглядатись за нормами Кодексу адміністративного судочинства України в
адміністративних судах з врахуванням положень
п.6  Прикінцевих та перехідних
положень цього  Кодексу.

Пункт 1 ч.1 ст.3 КАС України встановлює, що справа
адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як визначено пунктом 6 ч.1 ст.3 КАС України, адміністративним
позовом є звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та
інтересів у публічно-правових відносинах.

Згідно пункту 7 частини 1 цієї ж статті суб'єктом владних
повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських  функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, у контексті зазначених положень справою
адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного
суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і
обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти,
відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних
повноважень.

Однак, суд не звернув увагу на те, що спірні правовідносини у
даній справі не засновані на адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні, а виникли в зв'язку  з
укладенням без законних підстав договору оренди земельної ділянки, тобто
Радомишльська міська рада, в даному випадку, виступає як суб'єкт права
власності на земельну ділянку (орендодавець).

Вимога прокурора Радомишльського району про знесення самовільно
побудованих споруд та приведення земельної ділянки у придатний для використання
стан безпосередньо випливає з факту незаконного зайняття підприємцем земельної
ділянки по АДРЕСА_1 у м.Радомишлі.

Враховуючи, що законні підстави для зайняття відповідачем
земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м.Радомишлі були відсутні, відповідно, й
підстав для будівництва на ній будь-яких споруд у підприємця не було.

Згідно з ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України від 16.01.2003р.
житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідачем не подано доказів на підтвердження того, що
будівництво, розміщення будь-яких споруд на спірній земельній ділянці
проводилось в установленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2003р. виконкомом
Радомишльської міської ради було прийнято рішення №332  (т.2 а.с.20) "Про надання дозволу на
узаконення житлових будинків та господарських споруд", згідно якого
гр.ОСОБА_1. було надано дозвіл на узаконення самовільно побудованого приміщення
під бар розміром 6.0 х 8.5 м, піднавіс для відпочинку громадян на існуючій
земельній ділянці по АДРЕСА_1 та зобов'язано Житомирське бюро технічної
інвентаризації видати вказаному громадянину свідоцтво про право особистої
власності на збудовані споруди.

Однак, рішенням виконкому міської ради №21 від 13.01.2004р. (т.2
а.с.21,44) рішення №332 від 09.12.2003р. в частині надання ОСОБА_1. дозволу на
узаконення самовільно збудованих споруд було скасоване в зв'язку з неподанням
до виконкому узгоджувальних висновків служб та акту вводу в експлуатацію на
будівлі.

05.04.2002р. за результатами розгляду заяви громадян виконкомом
Радомишльської міської ради було прийняте рішення №101 "Про надання
дозволу на будівництво житлових будинків, господарських споруд та інше",
згідно якого гр.ОСОБА_1 було зобов'язано провести укріплення берегів острова,
на якому розміщений кафе-бар "острів" по АДРЕСА_1 (т.2 а.с.22), а
10.12.2004р. - рішення №334, яким підприємцю надано дозвіл на облаштування
входу до кафе-магазину "Острів" по АДРЕСА_1 (витяг з рішення
знаходиться в матеріалах справи, т.1 а.с.58).

23.04.2002р. виконавчий комітет Радомишльської міської ради
прийняв рішення №78 (т.2 а.с.67) про надання ОСОБА_1. дозволу на тимчасове
встановлення металевих торгівельних прилавків по вул.Старокиївській (на
території острова) із зобов'язання забудовника в місячний термін одержати
"Будівельний паспорт" та дозвіл на виконання будівельних робіт.

В письмових поясненнях від 08.07.2004р., наданих прокурору
Житомирської області (т.51-52), підприємець зазначив, що кафе
"Острів" існує на земельній ділянці площею 1589кв.м. по
вул.Старокиївській в районі р.Мика 12 років і на існуючі споруди ним було
отримано дозвіл на встановлення металевого кіоску №78 від 23.04.2002р., в 2003
році на підставі дозволу міськвиконкому №334 від 10.12.2002р. ним було
облаштовано вхід на територію острова, а в травні 2004 року на місці існуючого
павільйону збудовано новий, на що відповідного дозволу немає.

Проте, рішення виконкому Радомишльської міської ради №101 від
15.04.2002р. та №334 від 10.12.2002р. були опротестовані прокурором Радомишльського
району (протести №729вих-04 та №730вих-06 від 23.07.2004р., т.1 а.с.55,57) з
посиланням на порушення виконкомом вимог ст.89 Водного кодексу України та вимог
ст.123,124 Земельного кодексу України щодо складання та затвердження технічної
документації на надану ОСОБА_1. земельну ділянку.

За наслідками розгляду цього протесту виконавчий комітет
Радомишльської міської ради прийняв рішення №239 від 10.08.2004р. (т.2 а.с.24),
яким опротестовані рішення залишив в силі, однак, на вимогу прокурора про повторний
розгляд протестів, 21.09.2004р. прийняв рішення №296 (т.1 а.с.54, т.2
а.с.25)  про скасування рішень №334 від
10.12.2002р. та №101 від 15.04.2004р. та рекомендував ОСОБА_1. отримати
попередні погодження відповідних служб, організацій, комплексний висновок
узгоджувальної комісії щодо можливості будівництва входу, укріплення берегів та
будівництва приміщень на території острова, відпрацювати проектно-технічну
документацію на будівництво об'єктів містобудування та погодити її у
встановленому порядку.

16.05.2006р. виконавчий комітет Радомишльської міської ради
прийняв рішення №111 "Про надання дозволу на розміщення об'єктів
торгівлі" (т.2  а.с.45), згідно
якого ОСОБА_1. було продовжено дозвіл з 16.05.2006р. до 01.10.2006р. на
розміщення об'єкта торгівлі в кафе-барі "Острів" торговою площею
1303кв.м., розташованого по вул.Старокиївській у м.Радомишлі для здійснення
розважальної діяльності.

Однак, за протестом прокурора Радомишльського району №809вих-06
від 13.06.2006р. (т.2 а.с.57-59) виконком міської ради рішення в цій частині
скасував своїм же рішенням від 14.06.2006р. №141 (т.2 а.с.56).

Як повідомив відділ містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства Радомишльської районної державної
адміністрації (лист №269 від 13.06.2006р., т.2 а.с.38), проектно-технічна
документація на будівництво приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у м.Радомишлі не
розроблялась та не узгоджувалась.

16.06.2006р. начальником інспекції Радомишльської районної
інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Романенко О.М. було
проведено перевірку будівництва споруд підприємцем ОСОБА_1. по АДРЕСА_1 у
м.Радомишлі, в результаті якої було встановлено, що будівництво споруд на
острові в прибережно-захисній смузі р.Мика проводиться без розробленої,
затвердженої в установленому порядку проектно-технічної документації та дозволу
на виконання будівельних робіт інспекції держархбудконтролю, що є порушенням
Водного кодексу України та Закону України "Про основи
містобудування". Про факт самовільного будівництва начальником інспекції
державного архітектурно-будівельного контролю складено відповідний акт (т.2
а.с.50).

Згідно рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради
№164 від 16.06.2004р. (т.2 а.с.23) кафе-бару "Острів", збудованому по
вул.Старокиївській, і власником якого, як зазначено в рішенні, є ОСОБА_1.,
присвоєно порядковий              номер
17. Проте, докази  на підтвердження права
власності на вказану будівлю відповідач суду не надав.

Як зазначалося вище, в судовому засіданні 01.11.2007р. начальник
Радомишльської районної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю
Романенко О.М. пояснив, що дозвіл на будівництво споруд по АДРЕСА_1 підприємцю
ОСОБА_1. не надавався.

Всупереч правилам статті 33 Господарського процесуального кодексу
України, яка покладає на сторони обов'язок доказування і подання доказів в
обґрунтування своїх вимог і заперечень, відповідач не надав будь-яких доказів
на підтвердження того, що споруда по АДРЕСА_2 у м.Радомишлі побудована на
законних підставах.

Стаття 153 Земельного кодексу України гарантує недоторканість
права власності на земельну ділянку. Власник вправі вимагати відновлення стану
земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій,
що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ч.2 ст.212 Земельного кодексу України приведення
земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних
осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Таким чином, вимога прокурора Радомишльського району про
зобов'язання підприємця  ОСОБА_1  знести
самовільно  збудовані  споруди
та привести земельну
ділянку  у  придатний
для  використання стан є цілком
обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а тому, місцевий господарський
суд неправомірно припинив провадження у справі в цій частині.

Вищий господарський суд України в своїх рекомендаціях від
03.09.2004р.             №04-5/1518
"Про внесення доповнення до роз'яснення президії Вищого господарського
суду України від 28.03.2002р. №04-5/366 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України"
звернув увагу на те, що повноваження апеляційної інстанції щодо розгляду
апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції вичерпно визначено статтею
103 ГПК України, яка не передбачає можливості передачі справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.  Таке право
надано апеляційній  інстанції лише у разі
скасування ухвал, зазначених у частині четвертій статті 106 ГПК України. Якщо у
процесі перегляду справи апеляційним господарським судом буде встановлено, що
суд першої інстанції, приймаючи рішення, неправомірно відмовив  у задоволенні частини позовних вимог,
припинив провадження чи залишив без розгляду позов у певній частині або ж не
розглянув одну чи кілька заявлених вимог, суд апеляційної інстанції повинен
самостійно усунути відповідне порушення. Він не вправі передавати справу на
новий розгляд до господарського суду першої інстанції".

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення
господарського суду Житомирської області у даній справі підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення - про задоволення позовних вимог прокурора
Радомишльського району.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України
державне мито за подання позову та апеляційного подання, а також витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на
відповідача.

Керуючись
ст.ст.101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський
апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційне подання заступника прокурора Житомирської області
задовольнити.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від
19.10.2006р. у справі №8/159"д" скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов прокурора Радомишльського району, заявлений в інтересах
держави в особі Радомишльської міської ради до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею
1325кв.м., укладений 12.06.2002р. між Радомишльською міською радою та суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Суб'єкту підприємницької діяльності Касянчуку В.А. повернути
земельну ділянку площею 1325кв.м. по АДРЕСА_1 у м.Радомишлі Радомишльській
міській раді з приведенням земельної ділянки у придатний для використання стан,
а також знести самовільно збудовані споруди на вказаній земельній ділянці.

3. Стягнути з суб"єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(м.Радомишль Житомирської області, АДРЕСА_3, ідентифікаційний                     код НОМЕР_1) в доход Державного бюджету
України (р/р 0002 в ГУДКУ у Житомирській області, отримувач - УДК у
м.Житомирі, МФО 811039, , код класифікації 22090200)
85грн.00коп. державного мита за подання позову та 42грн.50 коп. державного мита
за внесення апеляційного подання.

4. Стягнути з суб"єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(м.Радомишль Житомирської області, АДРЕСА_3, ідентифікаційний                     код НОМЕР_1) на користь
УДК у м.Житомирі (р/р 3002, МФО 811039, банк отримувач - ГУДКУ у
Житомирській області, , код доходу 22050000) 118грн.00коп.
за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Видачу наказів доручити господарському суду Житомирської
області.

6. Матеріали справи №8/159"д" повернути до
господарського суду Житомирської області

Головуючий - суддя:

судді:

Віддрук.
9 прим.:

1
- до справи,

2
- Радом.міській раді

3
- прок-ру Радом.р-ну

4
- ОСОБА_1.

5
- Держ.еколог.інспекції в Жит.області

6
- Держ.інспекції з контролю за використ.і охороною земель в Жит.області

7
- прок-ру Житом.області

8
- в наряд