ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.10.07 р.                                                                               Справа № 38/257

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь”-металургійний завод” м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “МКЗ” м.Донецьк

про стягнення 5 602грн.80коп.

за участю представників сторін:

від позивача:  Мирошниченко І.В.  юрисконсульт 1 кат.юр відділу за дов. № 17/17-2656юр від

19.05.2006р.

від відповідача:  Донченко О.О.  представник за дов. № б/н від 03.08.2007р.

Суть справи:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Донецьксталь”- металургійний завод” м. Донецьк , звернувся до господарського суду з  позовом про стягнення з  Товариства з обмеженою відповідальністю “МКЗ” м. Донецьк  пені за прострочку поставки продукції за договором № від 22.03.2007р. в розмірі 5 602грн.80коп.

Згідно довідці із статистики від 26.09.2007р. № 22-15/2971 Товариство з обмеженою відповідальністю “МКЗ” значиться у Єдиному реєстрі підприємств та організацій України як юридична особа ( ідентифікаційний код 32583129).

01.10.2007р. на адресу господарського суду надійшов від Товариства з обмеженою відповідальністю “МКЗ” відзив на позовну заяву №26/09 від 26.09.2007р., в якому відповідач просить суд залишити позовну заяву без задоволення та зобов’язати позивача сплатити відповідачу кошти у сумі 32 220грн. за виготовлену та поставлену продукцію, а  також  доплатити 40грн. для виконання свого зобов’язання стосовно договору. Крім того, відповідач просить суд узгодити питання стосовно поставки продукції останньої партії продукції з ТОВ “МКЗ” та питання щодо чіткого визнання точної кількості партії продукції стосовно договору.

Відзив  судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

15.10.2007р. позивач звернувся до суду з заявою про зменшення  розміру позовних вимог №17/199ісх-1 від 10.10.2007р., в якої просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочку поставки продукції за договором № від 22.03.2007р. в розмірі 3 220грн.00коп.

Заява судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до матеріалі справи.

30.10.2007р. позивач надав суду пояснення на відзив відповідача №17/199ісх-2 від 25.10.2007р., в яких повідомив суду, що в порушення зазначеної норми закону у відзиві відповідача містяться вимоги, право на пред’явлення яких, не передбачено жодним нормативним документом та просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочку поставки продукції за договором № від 22.03.2007р. в розмірі 3 220грн.00коп.

Пояснення на відзив відповідача судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

30.10.2007р. відповідач у судовому засіданні надав суду доповнення до відзиву, в яких визнає позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог в розмірі                       3 220грн. у повному обсязі.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні представники сторін  надали клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши уповноважених представників сторін , суд

ВСТАНОВИВ:

22.03.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “МКЗ” м. Донецьк (далі-відповідач, за договором – продавець) та Закритим акціонерним товариством “Донецьксталь”-металургійний завод” м. Донецьк (далі-позивач, за договором - покупець) був укладений договір № (далі – договір) про те, що відповідач (продавець) зобов’язувався передати, а позивач (покупець)  – прийняти і оплатити згідно умовам договору обладнання і продукцію виробничо-технічного призначення (п.1.1 договору). Номенклатура, кількість, ціна, строк і умови поставки товару обумовлюються сторонами у додаткових угодах, які є невід’ємною частиною цього договору.

Згідно п. 3.1 договору розрахунок за продукцію здійснюється на умовах: 50%  попередньої оплати від вартості партії товару шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок продавця,  50 % від вартості партії товару  перераховується на протязі 10  днів з дати поставки товару.

По факту відвантаження товару продавець надає покупцю наступні документи: товарно-транспортну накладну, рахунок-фактуру, сертифікат якості (п.3.2 договору).

Додатковою угодою №1 від 22.03.2007р., яка є невід”ємною частиною договору, був визначений строк поставки товару, а саме: поставка товару здійснюється на умовах СРТ склад покупця (Інкотермс 2000), реквізити якого оговорюються сторонами додатково на протязі  60 днів з дати 50% попередньої оплати.

Для здійснення попередньої оплати у розмірі 50% від вартості поставленої продукції 27.03.2007р. відповідачем був виставлений рахунок № 9П на суму 128880,00 грн.

На виконання  пункту 3.1 договору, в період з 04.04.2007р. по 11.04.2007р. позивач свої зобов’язання за договором виконав належним чином, а саме: сплатив відповідачу попередню оплату в розмірі 50% вартості продукції, що підтверджується  відповідними платіжними дорученнями №3719 від 04.04.2007р., №3372 від 06.04.2007р., №3586 від 11.04.2007р. на суму 64 400грн.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 22.03.2007р.  хобот завалочного крану (черт.199369  в кількості 2 штук) повинен був поставлений не пізніше 12.06.2007р., але в порушення строків умов договору був поставлений у кількості 1шт. лише 05.07.2007р.,

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у випадку порушення строків поставки товару продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості не поставленого  в строк товару за кожний день прострочки.

В порушення пункту 7.3 договору поставка  1 од. товару була здійснена тільки 05.07.2007р, що підтверджено видатковою накладною № РН-00018 від 05.07.2007р.

Строк дії договору з 30.08.2006р. до 31.12.2007р.

Договір № від 22.03.2007р. підписаний сторонами у встановленому порядку.

Суд вважає договір укладеним згідно вимог ст. 638 ЦК України

Відповідач свої зобов’язання щодо своєчасної поставки товару всупереч вимогам договору не виконав.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 17/199и від 19.07.2007р., в якій пропонував сплатити пеню у розмірі 2382, 80 коп. за прострочку поставки товару ( хобот завалочного крана (черт.199369), який був поставлений у кількості 1 одиниці з прострочкою 37 днів.

Відповідач платіжним дорученням № 77 від 13.08.2007р. задовольнив претензію частково у сумі 2382 грн. 80 коп.

До теперішнього часу відповідачем не виконані умови щодо своєчасної поставки другої одиниці товару.

На підставі цього, позивач просить стягнути з відповідача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, за прострочку поставки продукції за договором № від 22.03.2007р. пеню в розмірі 3 220грн.00коп.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на договір № від 22.03.2007р., копію додаткової угоди №1 до договору, банківські витяги, претензію №17/199и від 19.07.2007р., заяву про зменшення позовних вимог від 15.10.2007р., пояснення на відзив відповідача від 30.10.2007р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив на позовну заяву від 01.10.2007р. та додані до нього документи, доповнення до відзиву, правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то  судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює правовідношення у господарській сфері.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору   ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором в силу приписів п. 2 ст. 193 ГК України.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов”язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов”язання. Суб”єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

В силу вимог п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів                 абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу України  в силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання виникають з договору, або інших підстав, які зазначені у ст. 11 ЦК України.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться в силу ст. 526 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов”язання.

Договором (пунктом 7.3) передбачено, що у випадку порушення строків поставки товару продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості не поставленого  в строк товару за кожний день прострочки.

Позовні вимоги підтверджуються відповідними доказами по справі та визнаються відповідачем.

Таким чином,  суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі                   3 220грн. за порушення строків поставки продукції обґрунтованими, доказаними та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, викладені у відзиві щодо сплати коштів за виготовлену та поставлену продукцію, суд не приймає до уваги, оскільки вони не стосуються предмету спору.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що витрати по сплаті держмита  та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, який необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись  ст.ст.193, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 549 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь”- металургійний завод” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “МКЗ” м. Донецьк  про стягнення пені за прострочку поставки продукції за договором № від 22.03.2007р. в розмірі     3 220грн.00коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “МКЗ” м. Донецьк  (83062, м. Донецьк, вул.Ткаченка,143/8, р/р 3161 в Донбаській філії ВАТ “”Кредитпромбанк”, МФО 335593, ) на користь Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь”-металургійний завод” м. Донецьк (83062, м. Донецьк, вул.І.Ткаченка,122, р/р 8081 в ДФ ВАТ “Кредит промбанк” м. Донецьк, МФО 335593, ) пеню за прострочку поставки продукції за договором № від 22.03.2007р. в розмірі  3 220грн.00коп.,  держмито у розмірі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Рішення було оголошено у судовому засіданні 30.10.2007року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Радіонова О.О.

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2 – сторонам у справі