Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2007
р.
Справа № 8/200-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слюсарева Л.В.,
суддя Білоконь Н.Д. , суддя Фоміна В.О.

при
секретарі Євтушенкові Є.В.,

за
участю представників сторін:

позивача -не прибув,

відповідача -  не прибув,

третьої особи -не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №
2922 С/1-12) на рішення господарського суду
Сумської області від  23.08.07р. у
справі № 8/200-06

за позовом
приватного підприємця ОСОБА_1, м. Суми,

до Сумського
державного комунального підприємства "Шляхрембуд", м. Суми,

третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, -
Сумська міська рада, м. Суми,

про стягнення
69221,00 грн. збитків,

встановила:

Приватний
підприємець ОСОБА_1, позивач, у березні 2006р. звернувся до господарського суду
Сумської області з позовом до Сумського державного комунального підприємства
"Шляхрембуд", відповідача, про стягнення 39852,82 грн.
матеріальної  шкоди, спричиненої
зруйнуванням  конструкції і споруди
літнього майданчику виносної торгівлі і
розташованого на земельній ділянці площею 190,0 кв. м за адресою
АДРЕСА_1, та псуванням і вилученням іншого майна, що знаходилося на цьому
майданчику, а також про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00
грн.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 04.05.2006р. було
залучено до участі у справі як другого відповідача Сумську міську раду.

Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, яка була
прийнята господарським судом Сумської області до провадження, позивач просив
стягнути з Сумського ДКП "Шляхрембуд" 69221,00 грн. матеріальної
шкоди та 50000,00 моральної шкоди.

Рішенням господарського суду Сумської області  від 26.09.2006р. у справі № 8/200-06 (суддя
Кіяшко В.І.) позов було задоволено частково.

Стягнуто з Сумського ДКП "Шляхрембуд" на користь
позивача 69221,00 грн. збитків, 692,21 грн. витрат по сплаті державного мита,
118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та
1500,00 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

В іншій частині позову відмовлено.

За ухилення від дій, покладених господарським судом Сумської
області, стягнуто з  Сумського ДКП
"Шляхрембуд" штраф у розмірі 1700,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від         21.12.2006р. (головуючий суддя Філатов
Ю.М., суддя Івакіна  В.О., суддя Сіверін
В.І.) рішення господарського суду Сумської області від 26.09.2006р. у
справі             № 8/200-06 скасовано
частково та прийнято нове рішення. В позові відмовлено повністю.

Також скасовано рішення в частині накладення штрафу в розмірі
1700,00 грн. на ДКП "Шляхрембуд".

Постановою Вищого господарського суду України від 01.03.2007р.
постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.12.2006р. та
рішення господарського суду Сумської області від 26.09.2006р. у справі №
8/200-06 скасовано в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Справу направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської
області.

В іншій частині постанову Харківського апеляційного господарського
суду від 21.12.2006р. та рішення господарського суду Сумської області від
26.09.2006р. залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.07.2007 р. в
частині позовних вимог до другого відповідача
провадження у справі припинено, змінено процесуальне становище Сумської
міської ради - з другого відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Рішенням господарського суду Сумської області від 23.08.2007р.
(суддя Миропольський С.О.) у справі   №
8/200-06 позов задоволено частково.

Стягнуто з Сумського ДКП "Шляхрембуд" на користь
приватного підприємцяОСОБА_1 5000,00 грн. шкоди, 49,95 грн. витрат по сплаті
державного мита,          4,94 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовлено.

Позивач з рішенням
місцевого господарського суду не погодився, подав до Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення
місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права,
просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судових засіданнях
Харківського апеляційного господарського суду позивач підтримав апеляційну
скаргу. Обґрунтовує її, зокрема, тим, що суд невірно та безпідставно застосував
статтю 623 Цивільного кодексу України та не надав належної оцінки доказам і
хоча визнав вимоги позивача щодо матеріальної шкоди правомірними та такими, що
підлягають задоволенню, відмовив у їх задоволенні.

Відповідач,
Сумське державне комунальне підприємство "Шляхрембуд", відзив на
апеляційну  скаргу, витребуваний
апеляційним господарським судом, не
надав, телеграмами від 22.10.2007р. та від 26.11.2007р. просив справу
розглядати у відсутності представника відповідача.

Третя особа,
Сумська міська рада, у відзиві на апеляційну скаргу від 08.11.2007р. просить
оскаржуване позивачем рішення господарського суду Сумської області скасувати і
винести нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Справу в
апеляційній інстанції просить розглядати без участі представника третьої особи.

Свою правову
позицію обґрунтовує тим, що дії ДКП «Шляхрембуд»були правомірними, так як воно
діяло на виконання наказу управління житлово-комунального господарства  В-6 від 06.02.2004р. Вважає, що висновок
будівельно-технічної експертизи не може бути основою рішення суду.

У судовому
засіданні було оголошено перерву з
26.11.2007р. до 16 години 06.12.2007р. для виготовлення повного тексту
постанови.

Дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги,  перевіривши правильність застосування
місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення від
23.08.2007р. норм матеріального та процесуального права,  колегія суддів дійшла висновку, що  апеляційну скаргу  слід задовольнити частково, рішення господарського
суду Сумської області у справі скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 39852,82
грн.

Судова колегія виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2000р. між Сумською
міською радою, орендодавцем, та приватним підприємцем ОСОБА_1орендарем, на
підставі рішення Сумської міської ради від 10.05.2000р. «Про надання земельних
ділянок підприємствам і підприємцям під розміщення літніх майданчиків виносної
торгівлі»було укладено договір оренди земельної ділянки, за яким позивачеві
було надано у строкове платне володіння і користування терміном до 01.10.2005р.
земельну ділянку площею 190,0 кв. м, яка знаходиться за адресою м. Суми,
Театральна площа, для здійснення комерційної діяльності (літній торговельний
майданчик виносної торгівлі).

На зазначеній земельній ділянці позивачем на підставі акту
обстеження підприємства громадського харчування від 06.07.2001р., свідоцтва про
встановлення відповідності підприємства громадського харчування визначеному
типу № 78 від 10.07.2001р., узгоджень розміщення літнього торговельного
майданчика управління архітектури і містобудування міського управління
земельних ресурсів, управління ДАІ, СЕС, управління міського господарства,
дозволу  міськвиконкому на відкриття №
150 від 24.03.2003р. було обладнано літній торговельний майданчик.

30.10.2001р. між тими же сторонами укладено договір оренди
земельної ділянки, за яким позивачеві на підставі рішення Сумської міської ради
від 18.04.2001р. «Про вилучення та надання земельних ділянок підприємствам,
установам, організаціям і громадянам» позивачеві було надано у строкове платне
володіння терміном до 01.10.2005р. під розміщення торговельного майданчика
земельну ділянку площею 112,0 кв. м, яка розташована за адресою м. Суми,
Театральна площа, фонтан, та  є суміжною
з земельною ділянкою, наданою позивачеві за першим договором  оренди земельної ділянки.

На земельній ділянці, наданій за другим договором оренди земельної
ділянки, позивачем було зведено павільйон-кафе «Венеція».

У зв'язку з тим, що при його будівництві позивач допустив значні
порушення містобудівної дисципліни, що є самовільним  будівництвом,
рішенням  виконавчого

комітету Сумської міської ради № 300 від 15.05.2003р. позивача
було зобов'язано виконати знесення будівлі літнього кафе  «Венеція»за власні кошти в місячний строк з
моменту прийняття цього рішення, а у разі невиконання знесення організацію
виконання робіт по знесенню будівлі літнього кафе «Венеція»доручено  управлінню житлово-комунального господарства
Сумської міської ради (УЖКГ).

Наказом УЖКГ В-6 від 06.02.2004р. на виконання рішення Сумської
міської ради № 300 від 15.05.2003р. до виконання робіт, пов'язаних з демонтажем
літнього кафе «Венеція»залучено державне комунальне підприємство «Шляхрембуд»та
наказано його директору приступити до цих робіт 07.02.2004р.

Судова колегія при апеляційному розгляді справи № 8/200-06
ознайомилася з матеріалами витребуваної з господарського суду Сумської області
справи № 8/636-05 за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Сумської міської
ради, управління житлово-комунального господарства Сумської міської ради та
Сумського ДКП «Шляхрембуд»про визнання нечинним наказу В-6 УЖКГ від 06.02.2004р.,
стягнення з відповідачів 27501,58 грн. вартості знесених та пошкоджених споруд
та 7000,00 грн. моральної шкоди. Постановою у цій справі (8/636-05), яка
розглядалася за правилами Кодексу адміністративного судочинства, від
22.12.2005р. у задоволенні адміністративного позову в частині визнання нечинним
наказу В-6 УЖКГ Сумської міської ради відмовлено. В іншій частині позову
провадження закрито, оскільки інші вимоги не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Цією постановою, яка набрала законної сили, встановлено, що літнє
кафе «Венеція»являлось самочинним будівництвом, зведеним без затвердження
проектно-кошторисної документації, дозволу на ведення будівельних робіт та
прийняття в експлуатацію державною комісією, і оскільки позивачем не було
виконано в повному обсязі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №
300 від 15.05.2003р. щодо знесення у місячний строк будівлі літнього кафе
«Венеція», управління ЖКГ Сумської міської ради на підставі делегованих
повноважень видало наказ В-6 від 06.02.2004р. про виконання рішення Сумської
міської ради про знесення споруди -саме літнього кафе «Венеція», яке не було
демонтовано  до кінця у добровільному
порядку підприємцем ОСОБА_1

Однак відповідач 07.02.2004р. замість виконання робіт по зносу
літнього кафе «Венеція»зруйнував належні позивачеві конструкції і споруди
літнього майданчика виносної торгівлі, розташованого на орендованій позивачем
згідно з договором, укладеним з Сумською міською радою від 31.10.2000р.,
зареєстрованим у Сумському міськвиконкомі 18.12.2000р. за №  332 земельній ділянці площею 190,0 кв. м, що
межувала з ділянкою, на якій позивачем було самовільно збудовано літнє кафе
«Венеція».

При новому розгляді справи № 8/200-06 після перегляду її в
касаційному порядку, за результатами якого постановою Вищого господарського
суду від 01.03.2007р. було залишено без змін постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 21.12.2006р. у цій справі в частині вимоги
у стягненні моральної шкоди, новому розгляду підлягав позов лише в частині
вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Тому в частині стягнення 5000,00 грн. моральної шкоди (а виходячи
зі змісту  мотивувальної частини рішення,
5000,00 грн. саме моральної шкоди стягнуто оскаржуваним рішенням господарського
суду Сумської області від 23.08.2007р.) рішення від 23.08.2007р. це рішення
слід скасувати.

Місцевий господарський суд необгрунтовано відмовив у стягненні з
відповідача на користь позивача 64931,00 грн. матеріальної шкоди, виходячи з
такого.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України однією з
підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнові
(матеріальної) шкоди іншій особі.

Зобов'язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, належать до
позадоговірних зобов'язань.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої майнова шкода завдана неправомірними рішеннями,
діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичних або юридичних
осіб, а також шкода, нанесена майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Отже підставою деліктної відповідальності є протиправне (дія чи
бездіяльність), шкідливе (причинний зв'язок між протиправною поведінкою та
шкодою), винне діяння особи, яка заподіяла шкоду.                                       -

За правилами судового розгляду господарських спорів у
відповідності з приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто за загальним правилом, згідно зі
статтею 1166 Цивільного кодексу України позивач повинен довести факт
протиправної поведінки особи, що завдала шкоди, настання шкоди (її розмір) та
причинний зв'язок між ними.

При цьому відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу
України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо
доведено, що шкоду завдано не з її вини.

З наведеного вбачається, що обов'язок доказування вини на позивача
не покладається, вина презумується  в
силу закону; доведення відсутності вини є процесуальним обов'язком відповідача.

Протиправність поведінки відповідача, а саме знесення замість
самовільно збудованого позивачем літнього кафе «Венеція» споруд та конструкцій
літнього майданчику виносної торгівлі, яка належала позивачеві на законних
підставах і знаходилася на земельній ділянці, орендованій позивачем у
встановленому законом порядку, підтверджується матеріалами справи. Цей факт
підтверджується і відповідачем в апеляційній скарзі, адресованій Харківському
апеляційному господарському  суду (т.
2-й, аркуш 64), в якій зазначається, що 07.02.2004р. підприємство
«Шляхрембуд»приступило до виконання наказу (УЖКГ В-6 від 06.02.2006р.). З
виходом на місце встановлено, що на Театральній площі фактично розмежування між
спорудами не було. Крім цього, ніякої зовнішньої вивіски або рекламної
інформації на конструкції теж не було.

Причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та шкодою,
завданою позивачеві знесенням літнього майданчика виносної торгівлі, також
підтверджується матеріалами справи.

Відповідач не довів, що матеріальна шкода позивачеві завдана не з
його вини, як це передбачено частиною 2 статті 1166 Цивільного кодексу України.

Посилання на відсутність рекламної інформації на споруді літнього
майданчика виносної торгівлі, який у зимові місяці року, зокрема, у лютому
2004р. не працював, не може бути доказом відсутності вини  відповідача у заподіянні  матеріальної шкоди позивачеві.

Що ж до розміру матеріальної шкоди, яка заподіяна позивачеві з
вини відповідача, то, на думку судової колегії, цей розмір повинен визначатися
розміром вартості матеріалів та робіт, витрачених на будівництво цієї споруди.
А як вбачається з наявного в матеріалах справи інвентаризаційного опису
товарно-матеріальних цінностей №1 від 05.01.2004 р. та висновку призначеної
господарським судом Сумської області судової будівельно-технічної експертизи
регіонального судово-експертного бюро м. Суми № 236/06 від 02.08.2006р. (том
1-й, аркуші 109-113) вартість робіт  з
облаштування літнього майданчика станом на 2003р. (з урахуванням матеріалів,
виробів, конструкцій, заробітної плати, вартості експлуатації машин) складає
64931,00 грн.

Слід зазначити, що знесенням будівлі літнього майданчика
відповідач позбавив  позивача  можливості
використовувати  майданчик  за
призначенням  та

отримувати прибуток до закінчення дії договору оренди земельної
ділянки від 31.10.2000р., а саме до 01.10.2005р. Однак позивач вимоги щодо
стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди не пред'являв і посилання на це в
рішенні місцевого господарського суду, яке оскаржується позивачем, є помилковим.

Також є помилковим
посилання місцевого господарського суду на статтю  623 Цивільного кодексу України, яка регулює
порядок відшкодування збитків, завданих порушенням  зобов'язання і не підлягає застосуванню до
спірних правовідносин.

Судова колегія вважає, що не підлягає
стягненню з відповідача вартість двох газових конвекторів  та 20 штук стільців офісних на загальну суму
4290,00 грн., оскільки газові конвектори наявні згідно з актом передачі  на відповідальне зберігання меблів, обладнання,
яке знаходилось в споруді позивача та вивезені на склад ДКП «Шляхрембуд» від
07.02.2004р. (том 1-й, аркуш 90), знаходились станом на цю дату  на відповідальному зберіганні відповідача і в
матеріалах справи відсутні документи на підтвердження відмови відповідача
видати позивачеві ці конвектори або докази того, що вони непридатні для
подальшого використання. Що ж до 20 стільців офісних, то з матеріалів справи не
вбачається, яка саме кількість стільців була наявна в споруді позивача станом
на день знесення і була вилучена відповідачем та яка кількість стільців   знесення залишилася у відповідача після
отримання позивачем  25.04.2005р. 20 штук
стільців (том 1-1, аркуш 84).

На підставі статі
49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача мають бути
накладені витрати з проведення судової технічної будівельної експертизи в
розмірі 1500,00 грн., які були сплачені позивачем експертній установі
17.08.2006р. (том 1-й, аркуш 107). На відповідача також накладаються витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та зі сплати  державного мита (у тому числі при подачі
апеляційної скарги) пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись
статтями 11, 1166 Цивільного кодексу України, статтями 33, 43, 44, 49, 99, 101,
103-105 Господарського кодексу України,

постановила:

Апеляційну
скаргу позивача задовольнити частково.

Рішення
господарського суду Сумської області від 23.08.2007р. у справі № 8/200-06
скасувати.

Позовні
вимоги про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з
Сумського державного комунального
підприємства «Шляхрембуд»(м. Суми, вул.. Лебединська, 3 код 05433057) на
користь приватного підприємця Усенка Анатолія Миколайовича (м. Суми, вул.
Петропавловська, 117, код ) 64931,00 грн. матеріальної шкоди, 1500,00
грн. витрат на проведення судової експертизи, 973,96 грн. витрат по сплаті
державного мита, 110,68 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

У стягненні
4290,00 грн. матеріальної шкоди відмовити.

Доручити
господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя               (підпис)                                       Слюсарева
Л.В.

Суддя                                      (підпис)                                       Білоконь
Н.Д.

Суддя                                      (підпис)                                       Фоміна
В.О.