ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

29 березня 2007 р.                                                                                       Справа 12/400-06

за позовом  Державного підприємства «Енергоринок»(01032, м. Київ, вул.. Комінтерну, 27, ідент.код 21515381)

до             Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія Вінницяобленерго»(21100, м. Вінниця, вул. Першого Травня, 2, ідент. код 00130694)

про             стягнення 29 430 353,18 грн.

Суддя                                       М. Кожухар

Секретар судового засідання О. Шевченко

Представники:

позивача       - Гасюк О.А. - за дорученням

відповідача   - Шимотюк Ю.М. - за дорученням

За клопотанням представників сторін звукозапис судового процесу не здійснювався.

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення на підставі ст.ст. 22,193,231,232 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України 29 430 353,18 грн., в тому рахунку: 19 745 314,23 грн. боргу за електроенергію, продану за договором № 1406/01 від 17.02.2003 р., 1 891220,08 грн. пені у розмірі подвійної ставки НБУ за період з 01.03.2006 р. по 01.09.2006 р. на підставі пп. 6.3.2 договору, 5 049 270,06 –втрат від інфляції за період з липня 2003 р. по 01.09.2006 р., 1 362 376,22 –3% річних за період з 01.09. 2003 р. по 01.09.2006 р., 1 382 171,99 грн. –7% штрафу на підставі ст. 231 ГК України.

Відповідач листом № 14-8069 від 20.11.2006 р. позов визнав частково в сумі 19 470 369,88 грн. боргу за придбану електроенергію. Посилаючись на те, що сума боргу є меншою, ніж заявлено позивачем, вимоги про стягнення заявлених сум втрат від інфляції, 3% річних та пені не визнав, вимоги про стягнення штрафу у розмірі 7% річних не визнав, посилаючись на те, що договір № 1406/01 від 17.02.2003 р. укладено до набрання чинності Господарським кодексом України.

У листі № 14-1831 від 05.03.2007 р. відповідач визнав заборгованість перед позивачем за придбану електроенергію в сумі 19 357 347,22 грн., позовні вимоги в частині пені, втрат від інфляції, 3-х відсотків річних та 7% штрафу не визнав, посилаючись на таке:

- договір між сторонами укладено до набрання чинності Господарським кодексом України, а  відповідно до п. 2 ст. 5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом’якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Тому вимоги про стягнення 7% штрафу на підставі ст. 231 ГК України не підлягають задоволенню;

- в період з липня 2003 р. по грудень 2005 р. заборгованість за надані пільги та субсидії населенню за спожиту електроенергію зазначалась у зведених реєстрах станом на поточну дату, які спільно підписувались ВАТ «АК Вінницяобленерго»та обласним фінансовим управлінням та з супровідним листом направлялись до національної комісії регулювання електроенергетики України та ДП «Енергоринок»;

- представник позивача не прибув до відповідача для підписання акту взаємних розрахунків.

У листі № 14-2329 від 28.03.2007 р. відповідач наполягав на застосуванні строку позовної давності щодо вимог про стягнення з нього пені за порушення строків оплати за електроенергію, а також посилався на те, що відповідно до договору пеня не нараховується на заборгованість по пільгах і субсидіях.

Представники сторін в судовому засіданні, відповідно, позовні вимоги та  заперечення на позов підтримали.

З їх пояснень та наданих матеріалів суд вбачає таке.

17.02.2003 р. сторони підписали договір № 1406/01, відповідно до якого Державне підприємство «Енергоринок»(ДПЕ)  зобов’язалось продавати, а ВАТ «Акціонерна компанія Вінницяобленерго»(ЕК) купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

Пунктом 5.2 ст. 5 договору сторони передбачили, що ЕК здійснює перерахування коштів за куплену у ДПЕ електроенергію кожного банківського дня розрахункового місяця таким чином, щоб у сумі оплата за всі дні розрахункового місяця була не менш ніж 96% від вартості замовленого ЕК на розрахунковий місяць обсягу електричної енергії з урахуванням ПДВ, ці кошти зараховуються сторонами як оплата за куплену у цьому місяці електроенергію з урахуванням пп. 5.4 та пп. 5.5 цього договору.

Відповідно до п. 5.4 договору остаточний розрахунок за куплену електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим з поточних або інших (крім поточного рахунку із спеціальним режимом використання) рахунків ЕК з обов’язковим зазначенням призначення платежу.

Сума, яка була сплачена ЕК в розрахунковому місяці понад повну поточну оплату вартості електричної енергії, купленої у ДПЕ в цьому місяці (з урахуванням п. 5.4 цього договору) зараховується сторонами як погашення заборгованості ЕК перед ДПЕ за минулі періоди (починаючи з заборгованості з найдавнішим терміном виконання) з урахуванням ПДВ, якщо інше не передбачено договором про реструктуризацію заборгованості між ДПЕ та ЕК.

Підпунктом 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 договору встановлено, що у разі несплати ЕК за куплену у ДПЕ електроенергію відповідно до термінів, встановлених п. 5.4 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати може нараховуватись неустойка у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення за кожний день затримки. Неустойка не нараховується на заборгованість по пільгах і субсидіях, якщо ЕК до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, надішле до ДПЕ акт звірки розрахунків між ЕК, обласним фінансовим управлінням та обласним державним казначейством, який підтверджує неотримання ЕК в установленому порядку належних їй коштів для компенсації пільг та субсидій, що передбачені п. 5.12 цього договору.

Відповідно до п. 10.7 договору цей договір укладено на термін з 01.03.2003 р. по 31 грудня 2005 року. Дія договору автоматично продовжується на наступні п’ять років, якщо жодна із сторін не заявила письмово про намір розірвати цей договір за один місяць до дати закінчення строку дії цього договору.

17.08.2006 р. сторони підписали договір № 3600/01, відповідно до якого ВАТ «АК «Вінницяобленерго»підтвердило свою заборгованість перед ДП «Енергоринок»за придбану електроенергію у період з липня 2003 р. по грудень 2005 р.; а сторони відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України домовились про встановлення позовної давності по зобов’язаннях по оплаті за електроенергію згідно договору № 1406/01 від 17.02.2003 р.  строком у три роки та три місяці.

За період з 01.03.2003 р. по грудень 2005 р. відповідач отримав від позивача електроенергії на загальну суму 622 595 810,8 грн., яку на день розгляду справи оплатив в сумі 603 238 463,58 грн.   Заборгованість складає 19 357 347,22 грн.

Наведене стверджується:

-     договором № 1406/01 від 17.02.2003 р.;

-          рахунками-фактурами та актами купівлі-продажу електроенергії між ДП «Енергоринок»та ВАТ «АК Вінницяобленерго»;

-          виписками банку про перерахування позивачем коштів;

-          довідкою позивача по розрахунках між сторонами на 01.02.2007 р.;

-          наданою відповідачем динамікою розрахунків з позивачем;

-          листом відповідача № 14-1831 від 05.03.2007 р.;

-          іншими матеріалами справи;

-          поясненнями представників сторін в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Прикінцевими положеннями Господарського кодексу України від 16.01.2003 р. (набрав чинності з 01.01.2004 р., далі - ГК України), який є спеціальним законом з регулювання господарських правовідносин, встановлено, що цей кодекс застосовується до господарських відносин, що виникли після набрання ним чинності. До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов’язків, які продовжують існувати  або виникли після набрання чинності цими положеннями. Таке передбачають і положення Цивільного кодексу України від16.01.2003 р., який набрав чинності з 01.01.2004 р. (далі - ЦК України) стосовно цивільних правовідносин.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.  Кожна сторона повинна вжити усіх заходів,  необхідних  для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.265 ГК України, ст. 712 ЦК України одна сторона - продавець (постачальник) зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар, а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи стверджується, що на день розгляду справи відповідач заборгував позивачеві за придбану електроенергію  19 357 347,22 грн. Тому позовні вимоги  про стягнення   19 357 347,22 грн. боргу підлягають задоволенню.

65876,78 грн. боргу відповідач сплатив до звернення позивача до суду з даним позовом, тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вказаної суми боргу слід відмовити.

Борг в сумі 322090,23 грн. сплачено відповідачем після подання позивачем позову, тому провадження у справі в частині стягнення названої суми підлягає припиненню відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Позивач також просить стягнути з відповідача 1 891220,08 грн. пені у розмірі подвійної ставки НБУ за період з 01.03.2006 р. по 01.09.2006 р. на підставі пп. 6.3.2 договору, 5 049 270,06 –втрат від інфляції за період з липня 2003 р. по 01.09.2006 р. та 1 362 376,22 –3% річних за період з 01.09. 2003 р. по 01.09.2006 р. на підставі ст. 625 ЦК України, 1 382 171,99 грн. –7% штрафу на підставі ст. 231 ГК України.

Відповідно до ст. 230 ГК України, ст. 549 ЦК України у разі порушення боржником зобов’язання, він повинен сплатити неустойку (штраф, пеню).

Розмір неустойки (штрафу, пені)  за невиконання зобов’язань встановлюється договором або законом (ч. 4 ст. 231 ГК України, ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Підпунктом 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 договору встановлено, що у разі несплати ЕК за куплену у ДПЕ електроенергію відповідно до термінів, встановлених п. 5.4 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати може нараховуватись неустойка у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення за кожний день прострочення. Неустойка не нараховується на заборгованість по пільгах і субсидіях, якщо ЕК до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, надішле до ДПЕ акт звірки розрахунків між ЕК, обласним фінансовим управлінням та обласним державним казначейством, який підтверджує неотримання ЕК в установленому порядку належних їй коштів для компенсації пільг та субсидій, що передбачені п. 5.12 цього договору.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень ГК України положення   Господарського    кодексу    України    щодо відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності, а також за порушення господарських зобов'язань застосовуються у разі, якщо ці порушення були вчинені після набрання чинності зазначеними положеннями, крім випадків, коли за порушення господарських зобов'язань була встановлена інша відповідальність договором, укладеним до зазначеного в пункті 1 цього розділу строку. Положення ГК України щодо відповідальності за порушення, зазначені в абзаці першому цього пункту (тобто за порушення господарських зобов’язань у даному випадку), вчинені до набрання чинності відповідними положеннями цього Кодексу стосовно відповідальності учасників господарських відносин, застосовуються у разі якщо вони пом'якшують відповідальність за вказані порушення.

З урахуванням наведених норм  ГК України, оскільки договір № 1406/01 підписано сторонами 17.02.2003 р., тобто до набрання чинності Господарського кодексу України, і він не містить положень про відповідальність Покупця у вигляді штрафу у розмірі 7 відсотків вартості товарів, з яких допущено прострочення, позовні вимоги про стягнення з відповідача такого штрафу в сумі 1 382 171,99 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність у один рік.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Договір про продовження строку позовної давності по вимогах про нарахування неустойки сторонами не укладено, натомість відповідач зробив заяву про застосування строку позовної давності до цих вимог.

Невиконання відповідачем умов договору щодо оплати електроенергії  мало місце також після набрання чинності ЦК та ГК України, у зв’язку з чим до правовідносин щодо нарахування пені за період з 01.01.2004 р. застосовуються вище наведені положення цих кодексів.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені, нарахованої за період з 01.03.2006 р. по 01.09.2006 р., а відтак позов в частині стягнення 1 891 220,08 грн. задоволенню не підлягає.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов’язання, зокрема передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного, втрати від інфляції та 3% річних підлягають стягненню за період з 01.01.2004 р. по 01.09.2006 р. в сумі, відповідно, 4 591 393,25 грн. та   1 318 521,47 грн. з такого розрахунку:

Заборгованість за ел/ен
Втрати від інфляції
3 відсотка річних

Період

Сума  грн.
Період
Нарахування
Сума грн.
Кількість
днів

Сума грн.

2003

Липень              533 000,42                  01.01.04-01.09.06            152 920,25              974                42 669,21

серпень          2 124 980,02                            -                              609 666,44                  -                170114,84

вересень         2 286 715,89                            -                              656 069,19                 -                183 062,57

жовтень             383 432,26                            -                              110 008,46                 -                  30 695,59

листопад        4 155 916,4                               -                           1 192 351,32                 -                332 701,03

грудень           3 560 928,59                            -                           1 021 646,62                 -                 285 069,4

2004

травень           2 133 425,28                 15.06.04-01.07.04                 8 533,7                809                141 858,17

01.07.04-01.09.06             497 024,3     (15.06.04-01.09.06)

липень               154 032,03                 15.08.04-01.09.06               35 884,86             748                    9 469,8

серпень              453 683,47                 15.09.04-01.10.04                3 175,78              717                  26 736,25

01.10.04-01.09.06              99 068,84    (15.09.04-01.09.06)

грудень              720 829,38                 15.01.05-01.02.05                6 487,46              594                  35 192,27

01.02.05-01.09.06          91 336,19     (15.01.05-01.09.06)

2005

грудень            3 238 370,49                15.01.06-01.02.06               22 668,59             229                  60 952,34

01.02.06-01.09.06              84 551,25      (15.01.06-01.09.06)

Всього                                                                                           4 591 393,25                                 1 318 521,47

На відповідача за правилами ст. 49 ГПК України відносяться витрати позивача на сплату державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно задоволеним вимогам, а також з суми 322090,23 грн. боргу, що погашений після подання позову.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 80 ч. 1 п. 1-1, 82, 84, 115,116 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія Вінницяобленерго» (21100, м. Вінниця, вул. Першого Травня, 2, ідент. код 00130694, р/р 260063403 у Вінницькій філії АБ «Енергобанк», МФО 302731) на користь Державного підприємства «Енергоринок»(01032, м. Київ, вул.. Комінтерну, 27, ідент.код 21515381, р/р 1486 в Київському міському відділенні Промінвестбанку м. Києва, МФО 322250) 19 357 347,22 грн. боргу,                                                                                           4 591 393,25 грн. втрат від інфляції, 1 318 521,47 –3% річних, 22 171,96 грн. –витрат на сплату держмита, 102,6 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 65 876,78 грн. боргу, 457 877,41 грн. –втрат від інфляції, 43 854,75 грн. –3% річних, 1 891 220,08 грн. пені, 1 382 171,99 грн. штрафу.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 322 090,23 грн. боргу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення надіслати сторонам.

Суддя                                                                              М. Кожухар

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84ГПК України  02.04.07