ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.07 р.                                                                               Справа № 39/243

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім  „Славута”  м. Слов”янськ, Донецької області

про стягнення  446147,40грн.

Суддя господарського суду Донецької області                         О.В.Овсяннікова

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу за участю  представників сторін:

від позивача: не з”явився

від відповідача : Кудій О.Я.-дов.

Відкрите акціонерне товариство „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ  звернулось з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Славута” м. Слов”янськ, Донецької області  446147,40грн. штрафу за недопоставку  вугілля по договору № 10 від 19.01.2007 року.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що в порушення умов договору відповідачем не поставлена передбачена договором та додатковими  умовами до нього необхідна кількість вугілля, що  є підставою для застосування до нього штрафних санкцій відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки порушення зобов’язання по договору №10 від 19.01.07р. трапилось внаслідок форс-мажорних обставин, про що позивач був повідомлений. Так як невиконання зобов’язання сталося через надзвичайні обставини, без його вини, він звільняється від відповідальності згідно ч.1 ст.617 ЦК України.

У судове засідання представник позивача двічі не з”явився. Про  неможливість явки суд не повідомив. Про час і місце судових засідань позивач був повідомлений належним чином.

31.10.2007 року до суду надійшло клопотання позивача, в якому він просить суд зупинити провадження у справі до розгляду пов”язаної справи № 36/203 в касаційній інстанції.

Клопотання не може бути задоволено з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України суд зупиняє провадження у справі  в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов”язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Справа № 36/203 вирішена господарським судом Донецької області 16.10.2007 року. Рішення не оскаржено в апеляційному порядку у 10-денний строк, тому воно набуло чинності  з 27.10.2007 року.

Крім того, до клопотання позивачем  не надана ухвала Вищого господарського суду України  про прийняття касаційної скарги до розгляду, а наявність лише скарги не є підставою для зупинення провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи та пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

За результатами відкритих торгів на закупівлю вугілля між позивачем - Відкритим акціонерним товариством „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго”, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „Славута”, був укладений договір №10 від 19.01.07р.

Згідно п.п.1.1,1.2 договору відповідач зобов’язався передати у власність позивачу вугільну продукцію, а позивач, у свою чергу, зобов’язався прийняти вугілля та оплатити його вартість на визначених договором умовах.

Пунктами 2.1, 3.2 договору сторони передбачили, що найменування, обсяг поставки, якісні характеристики вугілля, його асортимент, часткове відношення по маркам, строки поставки, тощо, визначаються сторонами у додаткових угодах до договору.

19.01.07р. сторони уклали 3 додаткових угоди до договору.

Додатковою угодою №1 сторони визначили марку вугілля –Тк,Тр., кількість-45тн., ціну –240грн. без ПДВ, загальну суму –12 960 000грн. з урахуванням ПДВ, а також строки поставки: січень –18000тн., лютий –17000тн., березень –10000тн.

Додатковою угодою №2 сторони визначили марку вугілля –Тк,Тр., кількість - 15тн., ціну –235грн. без ПДВ, загальну суму за цією додатковою угодою –4 230 000грн. з урахуванням ПДВ, та строки поставки: січень –5000тн., лютий – 5000тн., березень –5000тн.

Додатковою угодою №3 сторони визначили марку вугілля –Тк,Тр., кількість-15тн., ціну –248грн. без ПДВ, загальну суму за цією додатковою угодою –4 464 000грн. з урахуванням ПДВ, а також строки поставки: січень –5000тн., лютий –5000тн., березень –5000тн.

Таким чином, за додатковими угодами відповідач зобов’язався поставити позивачу вугілля у січні 2007р. у кількості –28000тн., у лютому 2007р. –27000тн., у березні 2007р. –20000тн.

При цьому, отримувачами вугілля у додаткових угодах значаться Зміївська ТЕС ВАТ „Центренерго” та Трипільська ТЕС ВАТ „Центренерго”, а вантажовідправниками -  ТОВ „Реал ЛТД” та ТОВ „Збагачувальна фабрика №105”.

Листом №06-06/900 від 03.03.07р.  позивач гарантував Донецькій  залізниці оплату залізничного тарифу, де одним з вантажовідправників значиться ТОВ „Фірма „Олвін-Трейд”, чим фактично надав згоду на те, що одним з вантажовідправників по договору є ТОВ „Фірма „Олвін-Трейд” ВСП „Шахта „Садова”.

Відповідач умови договору №10 від 19.01.07р. та додаткових угод до нього щодо поставки продукції належним чином не виконав, та згідно залізничних квитанцій та актів приймання-передачі №31/ТДС від 06.02.07р., №74/ТДС від 15.03.07р., №79/ТДС від 22.03.07р., №89/ТДС від 29.03.07р., №91/ТДС від 29.03.07р., №97/ТДС від 31.03.07р., №99/ТДС від 04.04.07р., №90/ТДС від 29.03.07р., №98/ТДС від 31.03.07р., №100/ТДС від 04.04.07р., №ТДС-1 від 30.03.07р., №ТДС-2 від 29.03.07р., №ТДС-3 від 30.03.07р., №ТДС-4 від 30.03.07р., №ТДС-5 від 12.04.07р., №ТДС-6 від 12.04.07р., №ТДС-7 від 12.04.07р. частково поставив позивачу вугілля загальною кількістю 43848,338тн.

Вугілля в кількості 31124,662тн. позивачу до теперішнього часу не поставлено.

У зв’язку з неналежним виконанням відповідачем зобов’язань позивач на підставі п.7.8 договору нарахував йому штраф в сумі 446147,40грн., про сплату якого направив претензію.

Листом №530 від 08.06.07р. відповідач претензію відхилив, посилаючись на те, що неналежне виконання з його боку умов договору сталося внаслідок форс-мажорних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача, на виконання умов договору №10 від 19.01.07р., він  уклав з ТОВ фірма „Олвін-Трейд” в особі ВСП „Шахта „Садова”  договір поставки №02/03-2007.

Однак, під час виконання відповідачем зобов’язань по договору на ВСП „Шахта „Садова” трапилась аварія.

Про факт аварії ВСП „Шахта „Садова” повідомила відповідача листом №104 від 22.03.07р.

25.03.2007 року залізниця видала наказ № 203, яким заборонила погрузку вугілля призначенням ст. Трипілля-Дніпропетрівська для ТЕС у зв”язку з великим накопиченням вагонів.

Наказ не був скасований залізницею до кінця березня місяця 2007 року.

Таким чином, внаслідок вищевказаних обставин, відповідач не мав можливості здійснювати відвантаження позивачу вугілля у відповідності до умов договору з 19 березня і до закінчення постачального періода.

Стаття 219 Господарського кодексу України передбачає, що сторони  зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний  характер  цих  обставин  є  підставою  для звільнення   їх   від  господарської  відповідальності  у  випадку порушення зобов'язання  через  дані  обставини,  а  також  порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Ці обставини передбачені сторонами у розділі  8 договору.

Відповідно до п.8.3 договору сторона, для якої виникла неможливість виконання зобов’язань по договору, повинна протягом 3-х днів повідомити іншу сторону про настання та/або припинення таких обставин.

На виконання п. 8.3 договору відповідач листом  №312 від 26.03.07р. повідомив позивача про неможливість поставки вугілля по договору та додатковим угодам до нього внаслідок форс-мажорних обставин,  так як у вантажовідправника виникли форс-мажорні обставини –сталася аварія, що унеможливлює відвантаження вугільної продукції, і крім того, згідно наказу №203 від 25.03.07р. залізниця зупинила відвантаження вугілля у напрямку ст. Трипілля Придніпровської залізниці. У зв’язку з цим відповідач просив позивача перенести термін поставки недопоставленої продукції на термін дії форс-мажорних обставин.

У подальшому відповідач неодноразово звертався до позивача з аналогічними листами про перенесення терміну поставки вугільної продукції за договором, що підтверджується листами від 29.03.2007 року № 321  та від 31.03.2007 року № 322.

Крім того, листом від 31.03.07р. відповідач просив підтвердити потрібність та перенести строк поставки недопоставленого вугілля на квітень місяць, гарантію його оплати у квітні 2007р. та підтвердити гарантію оплати залізничного тарифу в означений період, оскільки дата ліквідації аварії на шахті вантажовідправника не визначена і гарантія оплати залізничного тарифу залізниці дана позивачем лише на березень 2007р. Одночасно, відповідач просив позивача погасити заборгованість за поставлене вугілля, яка станом на 31.03.07р. складала 4 554 865,23грн., та попередив, що в  іншому випадку він буде позбавлений можливості постачати недопоставлене вугілля  у зв’язку з відсутністю обігових  коштів.

Жодних відповідей на свої  листи відповідач від позивача не отримав.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач вживав усі необхідні заходи для недопущення порушення господарського зобов’язання, а позивач, не вчинів будь-яких дій, направлених на належне виконання умов договору. Отриману від відповідача вугільну продукцію позивач оплатив частково, внаслідок чого за ним виникла заборгованість, яка до теперішнього часу залишилась непогашеною.

Той факт, що вищевказані обставини є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) тобто такими, що не залежали від волі учасників господарського зобов’язання і мають надзвичайний та невідворотний характер, підтверджується листом Донецької торгово-промислової палати від 28.08.07р. №1625/12.12-06, який відповідно до п.8.2 договору є  належним доказом таких обставин.

З означеного листа, підписаного президентом Донецької торгово-промислової палати, вбачається, що видання залізницею наказів №203 від 25.03.07р. та №227 від 27.03.07р.  не залежало від волі постачальника. Заборона залізницею на повантаження вугілля була встановлена у період виконання відповідачем  зобов’язань по договору. Обставини, які виникли, відповідач не міг передбачити, отже, вони мають надзвичайний характер. Зазначених обставин відповідач уникнути також не міг, і відповідно, вони набули для нього невідворотний характер. Видання залізницею вищевказаних наказів підтверджено відповідною телеграмою залізниці. Таким чином, зазначені обставини мають ознаки надзвичайності та невідворотності і причинно обумовили невиконання відповідачем зобов”язань по поставці вугілля по договору №10 ід 19.01.07р.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, підставою відповідальності за порушення зобов’язання є вина. Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всі залежні від неї заходи по належному виконанню зобов’язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання.

Стаття 617 Цивільного кодексу України передбачає, що особа,  яка  порушила   зобов'язання,   звільняється   від відповідальності за порушення зобов'язання,  якщо вона доведе,  що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Означені норми закону кореспондуються також зі ст. 218 Господарського кодексу України, згідно якої учасник  господарських  відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання  чи  порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито  усіх   залежних   від   нього   заходів   для   недопущення господарського  правопорушення.  У  разі  якщо інше не передбачено законом  або  договором,  суб'єкт  господарювання   за   порушення господарського      зобов'язання     несе     господарсько-правову відповідальність,   якщо   не   доведе,   що   належне   виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто  надзвичайних  і  невідворотних  обставин  за   даних   умов здійснення   господарської   діяльності.

Проаналізувавши обставини справи господарський суд вважає, що відповідачем доведено в розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України  вжиття з його боку усіх   залежних   від   нього   заходів   для   недопущення господарського  правопорушення, а також те, що порушення зобов’язання сталося внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), а отже, він звільняється від відповідальності за порушення зобов’язання на підставі зазначених норм чинного законодавства.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст.33,43,49,82,84-85 Господарського процесуального кодексу України. на підставі ст.ст. 614,617 Цивільного кодексу України, ст. 218 Господарського кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відкритому акціонерному товариству „Державна енергогенеруюча компанія „ Центренерго” м. Київ у позові до Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Славута” м. Слов”янськ, Донецької області  про стягнення 446147,40грн. штрафу по договору № 10 від 19.01.2007 року – відмовити.

Рішення оголошено 15.11.2007 року і набуває законної сили після закінчення десятиденного строку на його оскарження.

Рішення підписано 16.11.2007 року.

Суддя                                                                         Овсяннікова О.В.