СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09.08.07
Справа №  20/255/07

Суддя   Гандюкова
Л.П.

За позовом Закритого
акціонерного товариства “Страхова компанія “ВЕСКО” в особі Запорізької філії
Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “ВЕСКО”, м.Запоріжжя

до Відкритого
акціонерного товариства “Український графіт”, м.Запоріжжя

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні  відповідача: 1.
грОСОБА_1, м.Запоріжжя

2. Закрите акціонерне
товариство  “Страхова компанія “Партнер”,
м.Кременчук.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні
позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю
“Татіс”, Запорізька область, Оріхівський район, с.Мирне

про стягнення суми 721,85 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача   -Мінакова Н.В. (дов. №1709-06/2  від 25.12.2006р.);

Від відповідача -Колесник
О.Г. (дов. №025/35 від 01.01.2007р.);

Від гр.ОСОБА_1.  -ОСОБА_2. (у судовому засіданні 05.07.2007р.);

Від ЗАТ “СК “Партнер”
-не з'явився;

Від ТОВ “Татіс”
-не з'явився;

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з
відповідача на користь позивача суми 436,85 грн. страхового відшкодування, яке
виплачено позивачем ТОВ “Татіс” внаслідок ДТП, яка сталася 02.02.2005р. у
м.Запоріжжя на пр.Леніна за участю автомобіля SKODA реєстр.№НОМЕР_1, який
належить ВАТ “Український графіт” під керуванням ОСОБА_1., автомобіля
Mеrsedes-Вenz, реєстр.№НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3. та автомобіля ВАЗ 21093,
реєстр.№НОМЕР_3, який належить ТОВ “Татіс” під керуванням ОСОБА_4., а також суми
285 грн. вартості послуг експерта за проведення автотоварознавчого дослідження
пошкодженого автомобіля.

Ухвалою господарського суду від
11.05.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/255/07,  судове засідання  призначено на 05.07.2007р. Ухвалою голови
господарського суду Запорізької області від 05.07.2007р. в порядку ст.69 ГПК
України строк вирішення спору у справі продовжений на один місяць -до
09.08.2007р. Ухвалою суду від 05.07.2007р. в порядку ст.27 ГПК України до
участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача - ЗАТ “Страхова компанія “Партнер”,
м.Кременчук, та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору
на стороні позивача -ТОВ “Татіс”,
Запорізька область, Оріхівський район, с.Мирне, на підставі ст.77 ГПК
України розгляд справи відкладено на 31.07.2007р., потім -на 09.08.2007р.

09.08.2007р. справу розглянуто, за
згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги,
викладені у позові, просить позов задовольнити
на підставі  ст.ст. 22, 993,11166,
1172, 187, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України “Про страхування”. Позовні
вимоги, зокрема, мотивовані наступними обставинами. На підставі договору
страхування №425-а/04 зп від 23.03.2004р., укладеного між позивачем  та Товариством з обмеженою відповідальністю
”Татіс”,  ЗАТ “Страхова компанія “ВЕСКО”
в особі Запорізької філії ЗАТ “СК “ВЕСКО” виплатило ТОВ “Татіс” 436 грн. 85
коп. страхового відшкодування  за
пошкодження автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний №22347 НР. Зазначений
автомобіль був пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 02.02.2005р. на пр.Леніна в м.Запоріжжя з вини ОСОБА_1., котрий є
працівником ВАТ “Український графіт”.
Вина ОСОБА_1.  підтверджується
постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя, якою останній притягнутий до
адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП. Згідно з ст.1172
ЦК України ВАТ “Укрграфіт” зобов'язаний відшкодувати шкоду, яка спричинена його
працівником під час виконання ним службових обов'язків. Позивач зазначає, що
згідно з ст.27 Закону України “Про страхування”, ст.ст.993,1191 ЦК України
після виплати страхового відшкодування до нього в межах фактичних витрат
перейшло право зворотної вимоги до ВАТ “Укрграфіт”. Крім того, до фактичних
витрат слід також віднести витрати, понесені у зв'язку з оплатою послуг
експерта за проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля,
які складають 285 грн. Просить позовні вимоги задовольнити, стягнути з
відповідача суму 436 грн. 85 коп. виплаченого страхового відшкодування, суму
285 грн. вартості автотоварознавчої експертизи, всього суму 721 грн. 85 коп.

Відповідач проти задоволення позову
заперечив, мотивуючи наступним.  Між ВАТ
“Укрграфіт” та ЗАТ “Страхова компанія “Партнер” був укладений договір
обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних
засобів №1045-01/804/48287/03 від 17.03.2004р., згідно з умовами якого ЗАТ “СК
“Партнер” зобов'язалося відшкодувати суму збитків, завданих внаслідок ДТП в
розмірі 25500 грн. за одним транспортним засобом. Таким чином, цивільна
відповідальність ВАТ “Укрграфіт” -власника транспортного засобу SKODA OCTAVIA  реєстр.№НОМЕР_1, за шкоду, заподіяну вказаним
автомобілем майну третіх осіб внаслідок ДТП, застрахована в ЗАТ “СК “Партнер”.
Відповідач вважає, що позивач  для
отримання страхового відшкодування повинен був
у відповідності до ст.35 Закону України “Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”
звернутися до ЗАТ “СК “Партнер” (поліс №Б/0934450), чого відповідачем зроблено
не було. Просить у позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_2. письмових
пояснень не надав, у судовому засідання 05.07.2007р. усно підтримав заперечення
відповідача.

Третя особа  Страхова компанія “Партнер” свого
представника у судове засідання не направила, у своєму письмовому поясненні
зазначила, зокрема, наступне. На підставі агентського договору №02/09/03 від
02.09.2003р., укладеного між ВАТ “СК “Універсальна” та ЗАТ “СК “Партнер”,
згідно полісу №Б/0934450 від
01.04.2004р.  застрахувало
цивільну відповідальність ВАТ “Укрграфіт” перед третіми особами, як власника
автомобіля Шкода Октавія д/н НОМЕР_1. Обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за цим полісом встановлений 25550 грн. Відповідно до п.12.1 ст.12
Закону України “Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів”, розмір франшизи при відшкодуванні
шкоди, заподіяної майну потерпілих, не може перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний
майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього підпункту.
Таким чином, розмір франшизи за
полісом №Б/0934450  складає 510
грн. (25500х 2%). Згідно з  розрахунку
ЗАТ “СК “ВЕСКО” сума страхового відшкодування по страховому випадку склала 436
грн. 85 коп. Враховуючи розмір страхового відшкодування, який становить 436
грн. 85 коп., що є сумою меншою за розмір визначеної чинним законодавством
франшизи за договором страхування цивільної відповідальності власників
транспортних засобів перед третіми особами, ВАТ “СК “ВЕСКО” звернулося з
позовною заявою до ВАТ “Укрграфіт” про стягнення матеріальних збитків в порядку
визначеному ст.ст. 993, 1172 ЦК України. Просить розглянути справу за
відсутності представника ЗАТ “СК “Партнер”.

Третя
особа   ТОВ   “Татіс”
у   судові   засідання
не з'явилася,     витребувані
судом документи не представлені. Про місце та час судового засідання
повідомлена належним чином. Суд визнав наявні матеріали достатніми для розгляду
справи у відсутність третьої особи.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши
пояснення представників сторін,  суд

ВСТАНОВИВ:

02.02.2005р.   на
пр.Леніна  в   м.Запоріжжя сталася
дорожньо-транспортна  пригода  (ДТП)
за участю автомобіля SKODA реєстр.№НОМЕР_1, який належить ВАТ
“Український графіт”, під керуванням ОСОБА_1., автомобіля Mеrsedes-Вenz,
реєстр.№НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3. та автомобіля ВАЗ 21093,
реєстр.№НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, який відповідно до свідоцтва ЯТС
№503374 належить ТОВ “Татіс”.

Згідно з довідкою старшого інспектора
відділення ДТП у м.Запоріжжя при УМВС України в Запорізькій області №329 від
02.02.2005р. внаслідок вказаної ДТП автомобіль ВАЗ 21093 реєстр№НОМЕР_3 отримав
механічні пошкодження переднього правого крила та бамперу. Як свідчать
матеріали справи, на момент ДТП зазначений автомобіль був застрахований у ЗАТ
“Страхова компанія  “ВЕСКО” в особі
Запорізької філії ЗАТ “СК “ВЕСКО” за договором страхування №425-а/04 зп від
23.03.2004р.

Відповідно до акту  дослідження спеціаліста-автотоварознавця №172
від 11.02.2005р., розмір матеріальної шкоди, нанесеної власнику автомобіля ВАЗ
21903 реєстрац.№22437НР складає 810 грн. 13 коп.

Фактичні затрати ТОВ “Татіс” на
здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склали 594 грн., що
підтверджується  актом приймання-передачі
робіт від 03.02.2005р. та розрахунковою квитанцією ЄААТ №005101 від
03.02.2005р. ПП ОСОБА_5., рахунком ПП ОСОБА_6.№62 від 08.04.2005р.

Згідно з страховим актом №363-а/05
зп від 08.04.2005р., розрахунком позивача сума страхового відшкодування, з
урахуванням зменшення на суму франшизи, склала 436 грн. 85 коп.

08.04.2005р. ТОВ “Татіс”  звернулося до позивача з заявою про
перерахування суми страхового відшкодування по договору страхування №425-а/04
зп від 23.03.2004р. в розмірі 412,85 грн. на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_6.,
другої частини суми в розмірі 24 грн.
-на рахунок ТОВ “Татіс”. ЗФ ЗАТ “СК “ВЕСКО” перераховано грошові кошти
на загальну суму 436 грн. 85 коп. у повному обсязі, що підтверджується  платіжними дорученнями  №№312, 313 від 11.04.2005р.

Постановою Хортицького районного
суду м.Запоріжжя у справі № 3-902/2005р. від 16.02.2005р. винним у скоєні
дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.02.2005р., визнано ОСОБА_1., який
керував автомобілем  SKODA OCTAVIA
реєстр.№НОМЕР_1.

Відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу ІТС №009869
власником транспортного засобу SKODA OCTAVIA реєстр.№НОМЕР_1 є ВАТ
“Український графіт”. Згідно з наказом (розпорядження) №126 від 29.03.1983р.
ОСОБА_1. прийнятий відповідачем на роботу водія та, як свідчить витяг з
трудової книжки ОСОБА_1., він продовжує працювати на цій посаді по теперішній
час.

Наказом по цеху №14 ВАТ
“Український графіт” №7 від 18.01.2005р. за ОСОБА_1. закріплений легковий
автомобіль Шкода  №НОМЕР_1. Згідно з подорожнім
листом серія 05-ААІ №000921,
вищезазначеним автомобілем 02.02.2005р. керував водій ОСОБА_1.

06.05.2007р. позивач звернувся до
відповідача з претензією №1021-05 з вимогою сплатити відповідно до ст.ст. 993,
1166, 1187, 1191 ГК України суму страхового відшкодування в розмірі  436 грн. 85 коп.

У своїй відповіді на претензію
№35/1422 від 06.06.2005р. ТОВ “Український графіт” зазначив, що
дорожньо-транспортна пригода, яка сталася, не підпадає під перелік випадків,
визначених ст.38 Закону України “Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів ” №1961-М від
01.07.2004р., при яких страхова організація має право в регресному порядку
вимагати компенсації виплаченого страхового відшкодування, та відмовив у
виплаті суми 436,85 грн.

У зв'язку з цим позивач звернувся
до господарського суду  із позовом про
стягнення з відповідача цієї суми. Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача суму 285 грн. вартості проведення автотоварознавчої експертизи
пошкодженого автомобіля.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, оцінивши докази, пояснення представників сторін, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ст.988 ЦК України
страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з ст.ст.  525, 526 Цивільного кодексу України , ст. 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору
та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та
вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його
умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач виконав свої зобов'язання та сплатив страхове відшкодування у сумі 436
грн. 85 коп.

Зобов'язання  із відшкодування шкоди є недоговірними
зобов'язаннями, регулюються спеціальним законодавством ( підрозділ 2) розділу Ш
книги 5 ЦК України.

Згідно з ст. 27 Закону України “Про
страхування”, ст.993 ЦК України до позивача, як до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних
витрат, перейшло право вимоги, яке страхувальник  мав до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Статтею 1166 ЦК України визначені
загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду,  а саме: майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала
шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не
з її вини.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується
особою,  яка  на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,   механізмом,
іншим  об'єктом, використання,  зберігання або утримання  якого
створює  підвищену небезпеку.
Особа,  яка здійснює діяльність,  що є джерелом підвищеної  небезпеки,
відповідає за завдану шкоду,  якщо
вона не доведе,  що шкоди   було
завдано  внаслідок  непереборної
сили  або  умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.1172  ЦК України юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх
трудових (службових) обов'язків.

Статтею 1191  цього Кодексу передбачено, що особа, яка
відшкодувала шкоду,  завдану іншою
особою, має право  зворотної  вимоги
(регресу)  до  винної
особи  у  розмірі виплаченого  відшкодування,  якщо
інший  розмір  не
встановлений законом.

Оскільки пошкоджений автомобіль
застрахований ЗАТ “Страхова компанія “ВЕСКО” в особі Запорізької філії
(позивач), саме до позивача, який сплатив страхове відшкодування, перейшло право
вимоги про стягнення з відповідача сплаченого страхового відшкодування у межах
фактичних витрат.

Суд вважає, що на підставі
наведених вище письмових доказів позивачем доказаний склад правопорушення, а
саме -факт спричинення шкоди позивачу, протиправність поведінки, розмір шкоди,
а також причинний зв'язок.

Посилання відповідача на те, що
позивач  відповідно до ст.35 Закону
України   “Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ”
№1961-М від 01.07.2004р. повинен був звернутися до страхової компанії,  в якій застраховано цивільно-правову
відповідальність відповідача -власника транспортного засобу, яким заподіяно
шкоду майну третіх осіб, є необґрунтованими ні нормативно, ні документально.
При цьому суд звертає увагу, що Законом України “Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”
передбачено, що він спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних
засобів на території України. Однак, він не забороняє особі, якій спричинено
шкоду, звернутися за її відшкодуванням насамперед до особи, яка  в силу ст.ст.1187, 1172 ЦК України   несе відповідальність. На підставі
викладеного, позовні вимоги в частині стягнення в порядку регресу суми 436 грн.
85 коп. страхового відшкодування підлягають задоволенню, а  заперечення відповідача, викладені у відзиві,
спростовуються

Позивач також просить стягнути з
відповідача витрати, понесені ним у зв'язку з оплатою послуг експерта за
проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля, які
складають 285 грн.

Відповідно до ст.ст.33,34 ГПК
України кожна сторона  повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог  і заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач вказує, що сплата ним суми
за проведення експертизи пошкодженого автомобіля підтверджується рахунком №429
від 10.03.2005р. та платіжним дорученням №108 від 11.03.2005р.

Як слідує із вищевикладених в
мотивувальній частині рішення обставин та
матеріалів справи, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було
пошкоджено автомобіль  ВАЗ 21093
реєстраційний №НОМЕР_3 (власник ТОВ “Татіс”).

Однак, із рахунку №429 від
10.03.2005р. на суму 285 грн., на який посилається позивач, слідує, що він
виставлений за експертизу з визначення вартості ремонту автомобіля ВАЗ 21099
реєстр.№НОМЕР_4. Згідно з призначенням платежу перерахування відповідачем
грошових коштів в сумі 285 грн. за платіжним дорученням №108 від 11.03.2005р.
здійснено за експерті послуги саме по рахунку №429 від 10.03.2005р.

Таким чином, суд вважає вимоги про
стягнення суми 285 грн. вартості послуг експерта за проведення
автотоварознавчого дослідження необґрунтованими, такими, що не перебувають в
причинному зв'язку з причиненням шкоди по даному предмету позову, не
підтвердженими належними доказами. У задоволенні позову в цій частині
відмовляється.

На підставі викладеного, позовні
вимоги в цілому задовольняються
частково.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, з
відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму 61грн. 73 коп. витрат
на державне мито та суму  71грн. 41  коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Керуючись  ст. ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства “Український графіт” (69600, м.Запоріжжя, вул..Північне шосе,
буд.20, )  на користь
Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “ВЕСКО” в особі
Запорізької філії Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія
“ВЕСКО”  (69035, м.Запоріжжя,
вул..Сталеварів, 3а, п/р 1194 у філії ЗАТ “ОТП Банк” у м.Запоріжжя,
МФО 313872, )  суму
436 грн. 85 коп. шкоди, суму 61грн. 73 коп. витрат на державне мито та суму 71
грн. 41 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної
сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суддя
Л.П. Гандюкова

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 22.10. 2007р.