ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

03.10.2007                                                                                              Справа  № 2/136

За позовом відкритого акціонерного товариства „Закарпатське будівельне управління”, м. Мукачево

ДО товариства з обмеженою відповідальністю „Вішка”, смт. В.Березний Великоберезнянського району

Про стягнення суми 71524,83грн. заборгованості по оплаті за договором №б/н від 01.08.2006 року, в тому числі 65992,32грн. основного боргу та 5532,51грн. пені за несвоєчасний розрахунок

(позовні вимоги викладено у відповідності до заяви позивача поданої в порядку вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України)

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача – Симодейко Н.В. –представник за дорученням №145 від 10.08.07р.

від відповідача –Шелепець М.Т. –представник за дорученням №36 від 03.09.07р.

СУТЬ СПОРУ: стягнення суми 71524,83грн. заборгованості по оплаті за договором №б/н від 01.08.2006 року, в тому числі 65992,32грн. основного боргу та 5532,51грн. пені за несвоєчасний розрахунок.

В засіданні суду 27.09.2007р. за згодою сторін судом в порядку вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 03.10.2007р. для надання сторонам можливості подати суду додаткові докази в обґрунтування своїх доводів та заперечень.

Представник позивача просить задоволити позов по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на обґрунтованість його вимог матеріалами справи. Зокрема, у підставу своїх доводів вказує на те, що  матеріалами справи, зокрема, відповідними актами виконаних робіт, підтверджено факт виконання договірних відносин в частині виконання визначених угодою робіт на суму, що складає суму позовних вимог. Вважає, що відповідач безпідставно ухиляється від прийняття виконаних позивачем робіт за актом №69 від 30.11.2006р. на суму 8486,24грн. та не підписує даного акту, оскільки відповідними первинними документами (подорожніми листами та товарно-транспортними накладними) в повному обсязі підтверджено прийняття саме замовником наданих виконавцем послуг.

Представник відповідача заперечує з приводу задоволення заявлених вимог позивача в повному обсязі з тих підстав, що матеріали справи не містять беззаперечного доказу надання позивачем відповідачу послуг за актом виконаних робіт №69 від 30.11.2006р., оскільки такий акт відповідачем не підписано та не скріплено відповідною печаткою товариства. Крім того, заперечує також факт підписання товарно-транспортних накладних уповноваженою особою ТОВ „Вішка”,

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 03.10.2007 року по справі №2/136

оскільки як вбачається з даних документів, підписи особи неможливо ідентифікувати ні за посадою, ні за особою, так як дані документи не містять доказів прийняття товарно-матеріальних цінностей довіреною особою вантажоодержувача у товарно-транспортній накладній у рядку „Вантаж одержав”. Згідно вимог чинного законодавства ця особа повинна записати власні прізвище, ініціали, посаду і таким чином ствердити факт одержання вантажу власним підписом у рядку „Підпис вантажоодержувача”. Однак, надані позивачем накладні не містять підпису довіреної особи про отримання вантажу та надання послуг.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення  представників сторін, суд встановив:

Між сторонами, а саме ВАТ „Закарпатське будівельне управління”, м. Мукачево та товариством з обмеженою відповідальністю „Вішка”, смт. В.Березний 01.08.2006 року було укладено договір по наданню послуг. Згідно пункту 1.1 договору виконавець зобов’язується надавати, а замовник приймати та оплачувати послуги по наданню спецтехніки згідно переліку (додаток №1) для проведення будівельних робіт на об’єктах замовника.

Умовами договору, а саме пунктами 2.2 та 4.6 сторонами було визначено, що кількість послуг визначається сторонами в кожному місяці на основі фактично відпрацьованих днів і відображається в актах виконаних робіт, а ціна за надання послуги оплачується в гривнях після підтверджених виконавцем товарно-транспортних накладних, підписаних замовником щоденно та актів виконаних робіт.

Позивач в обґрунтування своїх доводів вказує на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань за даним договором, оскільки останнім не здійснено у повному обсязі розрахунків за надані виконавцем послуги. Крім того, вказує на безпідставність ухилення відповідача від підписання акту виконаних робіт №69 від 30.11.2006р., оскільки вважає, що факт надання послуг на суму, що ним визначена, повністю підтверджено відповідними первинними документами (подорожніми листами та товарно-транспортними накладними).

Аналізуючи доводи сторін з приводу виконання договірних відносин та наявні у справі матеріали, суд констатує наступне.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі ГКУ) господарським  визнається  зобов'язання, що виникає між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  цим  Кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити   гроші,   надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від  зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України (надалі ЦКУ) зобов'язанням є  правовідношення, в якому  одна  сторона (боржник) зобов'язана вчинити на   користь   другої  сторони (кредитора) певну дію (передати  майно, виконати  роботу,  надати послугу,  сплатити  гроші  тощо) або утриматися від певної дії,  а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, а також ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільні законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 03.10.2007 року по справі №2/136

зобов'язання, одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором,  законом.

Матеріалами справи, зокрема, актом про виконання робіт №43 за жовтень 2006 року на суму 48919,68грн., №50 від 30.10.2006р. на суму 1012грн. та №95 від 08.12.2006. на суму 8985,60грн., підтверджено факт виконання позивачем своїх обов’язків за договором від 01.08.2006р. та їх прийняття замовником у встановленому сторонами порядку, оскільки дані акти у визначеному сторонами порядку належним чином підписано та посвідчено відповідачем. Надані позивачем послуги відповідач оплатив частково в сумі 1012грн.

Водночас, твердження позивача про надання також відповідних послуг за актом №69 від 30.11.2006р. на суму 8486,24грн. та їх прийняття відповідачем не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на те, що у відповідності до п. 3.5.2 Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи від 07.08.1996р. за №228/253, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.08.1996р. за №483/1508 за умов прийняття до перевезення товарно-матеріальних цінностей довіреною особою вантажоодержувача у товарно-транспортній накладній у рядку „Вантаж одержав” ця особа записує власні прізвище, ініціали, посаду і стверджує факт одержання вантажу власним підписом у рядку „Підпис вантажоодержувача”. Однак, надані позивачем накладні не містять підпису довіреної особи про отримання вантажу, оскільки наявний підпис особи не ідентифіковано із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади.

При вивченні поданих позивачем первинних документів, які видавались на виконання договору від 01.08.2006р., судом встановлено, що такі не підтверджують беззаперечного факту надання послуг, оскільки надані позивачем товарно-транспортні накладні за подорожніми листами №182 від 01.11-13.11.2006р., №187 від 14.11-19.11.2006р., №191 від 20.11.-30.11.2006р. та №185 від 09.11-14.11.2006р. таких відомостей не містять. Відповідно, відсутність доведення сторонами належного виконання договірних зобов’язань унеможливлює прийняття доводів позивача, як беззаперечних.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 65992,32грн. основного боргу підлягають задоволенню частково в сумі 57506,08грн.

Відповідно до ст.610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням  умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання), а відповідно до статті 625 ЦКУ боржник не звільняється від відповідальності    за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 231, ст.232 ГКУ штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми  (неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил  здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції застосовуються в розмірах визначених законом або  договором   у відсотковому  відношенні  до суми невиконаної частини зобов'язання або  у  певній,  визначеній  грошовій  сумі,  або  у  відсотковому відношенні   до  суми  зобов'язання  незалежно  від  ступеня  його виконання,  або у кратному розмірі  до  вартості  товарів  (робіт, послуг). Штрафні  санкції   за   порушення   грошових   зобов'язань встановлюються  у  відсотках,  розмір  яких визначається обліковою

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 03.10.2007 року по справі №2/136

ставкою Національного банку України,  за  увесь  час  користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських   відносинах за порушення зобов'язань, визначається відповідним суб'єктом господарювання  -  господарською організацією.

Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган,  наділений   господарською  компетенцією.

Таким чином, відповідачу позивачем в межах вказаного законодавства та п. 4.5 договору за несплату боргу  нараховано пеню у розмірі  5532,51грн., вимоги про стягнення якої підлягають задоволенню частково з огляду на здійснений судом перерахунок в сумі 4748,60грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 62254,68грн., в тому числі 57506,08грн. основного боргу та 4748,60грн. пені за несвоєчасний розрахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Вішка” (Закарпатська область, смт. Великий Березний, вул.Шевченка, №45, ідент. код 33158012) на користь Відкритого акціонерного товариства „Закарпатське будівельне управління” (Закарпатська область, м.Мукачево, вул.Пряшівська, б.7, п/р № в ЗОФ АППБ АВАЛЬ м.Ужгород, МФО 380805, ідент. код 03330413) суму 62254,68грн., в тому числі 57506,08грн. основного боргу та 4748,60грн. пені за несвоєчасний розрахунок, а також суму 622,55грн. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 118грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

3. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського  процесуального  кодексу  України.

Суддя                                                 О.Ф. Ремецькі