ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2007 р.
№ 23/148

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Мамонтової О.М.,

Удовиченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на постанову
Київського апеляційного господарського суду
від 10 вересня 2007 року

у справі
господарського суду
№ 23/148
м. Києва

за позовом
Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до
ТОВ "Київський універсальний банк"

про
зобов'язання змінити черговість задоволення кредиторських вимог,

за участю представників сторін:

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб –Матвієнко А.А. (дов. від 31.08.2007 № 09-7616/07), Білоус Ю.о. (дов. від 01.11.2007 № 09-7038),

ТОВ "Київський універсальний банк" –Таболін О.С. (дов. від 02.04.2007 № 04/07);

встановив:

Рішенням господарського суду м. Києва від 29.05.2007 р. (суддя Демидова А.М.) позов Фонд гарантування вкладів фізичних осіб до ТОВ "Київський універсальний банк" про зобов'язання змінити черговість задоволення кредиторських вимог задоволено. Зобов'язано ліквідатора ТОВ "Київський універсальний банк" змінити черговість задоволення кредиторських вимог Фонду гарантування вкладів  фізичних осіб і віднести кредиторські вимоги Фонду, що складаються з заборгованості по регулярному збору до Фонду у розмірі 148 215,36 грн. до п'ятої черги задоволення вимог кредиторів.

Рішення мотивоване тим, що  відповідно до ч. 1 ст. 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що виникли у випадках, визначених законодавством про гарантування вкладів фізичних осіб, віднесено до п'ятої черги. При цьому вказано, що Закон не виділяє  окремо вимоги Фонду щодо сум, які підлягають виплаті вкладникам та вимоги щодо заборгованості по сплаті зборів до Фонду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2007 р. (колегія суддів у складі: Гарник Л.Л. –головуючий, Вербицька О.В., Коваленко В.М.) рішення господарського суду м. Києва від 25.05.2007 скасовано. У задоволенні позову  відмовлено.

Постанова мотивована тим, що місцевий господарський суд всупереч вимог ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" прийняв рішення про задоволення позовних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах позовного провадження у окремій справі.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного господарського суду скасувати, а рішення місцевого господарського суду –залишити без змін. В обґрунтування посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В порядку ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва на 04.12.2007 р.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи та правову оцінку встановлених обставин, дослідивши правильність застосування судами попередніх  інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст. 87 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що банк може бути ліквідований, зокрема, з ініціативи Національного банку України (у тому числі за заявою кредиторів).

Ліквідація банку з  ініціативи  Національного  банку  України здійснюється відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Орган, який   ініціював  рішення  про  ліквідацію,  призначає ліквідатора. Ліквідатор приступає до виконання обов'язків негайно після відкликання ліцензії.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Національного Банку України від 25.05.2006 № 191 "Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський універсальний банк" з 29 травня 2006 року відкликано ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ТОВ "Київський універсальний банк", призначено ліквідатором незалежного експерта Тимофєєва Є.І.

Не погоджуючись із визначеною ліквідатором черговістю Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до господарського суду із позовом, в якому посилаючись на ст. 96 Закону, просив зобов'язати ТОВ "Київський універсальний банк" змінити черговість і кредиторські вимоги по заборгованості по регулярному збору віднести до 5-ї черги.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідно до п. 1 Перехідних положень Закону України "Про банки і банківську діяльність" банки, які розпочали задоволення вимог кредиторів після набрання чинності Закону України "Про банки і банківську діяльність", мають здійснювати задоволення вимог Фонду в черговості, що встановлена нормами, які діють на сьогоднішній день. А тому, в силу вимог п. 5 ст. 96 Закону, якою встановлено черговість та порядок задоволення вимог до банку,   вимоги   Фонду  гарантування  вкладів  фізичних  осіб, що виникли у випадках, визначених законодавством про гарантування вкладів фізичних осіб, відносяться до п'ятої черги.

Апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що місцевий господарський суд не врахував вимог ст. 14 закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому всупереч законодавства прийняв рішення про задоволення позовних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах позовного провадження.

Однак, з даним твердження господарського суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

В ст.5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" закріплено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання банку неплатоспроможним (банкрутом) застосовується в частині, що не суперечить нормам Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до ст. 89 Закону  України "Про банки і банківську діяльність" ліквідатором здійснюється опублікування   відомостей про відкриття ліквідаційної процедури у газеті "Урядовий кур'єр" чи "Голос України" за рахунок банку у строки, передбачені законами України, з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання ліцензії або власником банку рішення про ліквідацію банку.

Відомості про відкриття ліквідаційної процедури повинні містити найменування та інші реквізити банку, що ліквідується, дату прийняття Національним банком України рішення про відкликання ліцензії або дату прийняття рішення власника банку про ліквідацію банку і призначення ліквідатора, відомості про ліквідатора.

Протягом одного місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури кредитори мають право заявити ліквідатору про свої вимоги до банку.

Судом першої інстанції встановлено, що оголошення про відкриття ліквідаційної процедури ТОВ "Київський універсальний банк" було опубліковано в газеті "Урядовий кур'єр" № 99 (3849) від 01.06.2006 р.

Відповідно до ст. 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність" ліквідатор протягом трьох місяців з дня опублікування оголошення про початок

ліквідаційної процедури здійснює наступні заходи щодо задоволення вимог кредиторів, зокрема, визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення.

23.06.2006 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до ліквідатора із заявою про задоволення кредиторських вимог на загальну суму 52 914 770,49 грн., що складаються із заборгованості по регулярному збору до Фонду за 2 квартал 2006 року в розмірі 148 215,36 грн. та сум, що підлягають відшкодуванню вкладникам у розмірі 52 766 555,13 грн.

28.12.2006 р. ліквідатор повідомив позивача, що кредиторські вимоги визнані на суму 52 868 895,16 грн., в тому числі: 52 720 979,80 грн. -  відшкодування вкладів фізичних осіб, віднесено до 5-ї черги списку задоволення вимог кредиторів; 148 215,36 грн. - заборгованість по регулярному збору до Фонду гарантування фізичних осіб кв. ІІ кв. 2006 р., віднесено до 7-ї черги (а.с. 17).

Ч. 3 ст. 93 Закону України "Про банки і банківську діяльність" закріплено право кредиторів  надіслати ліквідатору свої заперечення щодо визнаних ним вимог протягом одного місяця з дня отримання повідомлення.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в порядку ст. 93 Закону звернувся до ліквідатора із запереченнями щодо черговості задоволення його кредиторських вимог, просив кредиторські вимоги по заборгованості по регулярному збору віднести до 5-ї черги.

У відповідь на заперечення ліквідатором було відмовлено з посиланням на ст. 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність", оскільки 148 215,36 грн. є заборгованість по регулярному збору до Фонду гарантування фізичних осіб кв. ІІ кв. 2006 р. а тому відновиться до 7-ї черги  реєстру вимог кредиторів.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як кредитор ТОВ "Київський універсальний банк", не погоджуючись з визначеною ліквідатором черговістю кредиторських вимог, правомірно на загальних підставах, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, звернувся до господарського суду із позовом стосовно зобов'язання ліквідатора щодо вчинення відповідних дій по задоволенню кредиторських вимоги, що було правильно встановлено у рішенні господарського суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, зокрема ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у зв'язку з чим  дійшов помилкового висновку, що при ліквідації банку кредитори заявляють свої вимоги до господарського суду в порядку ст. 14 Закону, не до ліквідатора банку, що  прямо суперечить вимогам Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до ч.1 ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.  1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб   задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2007 р. у справі № 23/148 скасувати, рішення господарського суду м. Києва від 29.05.2007 р. у даній справі залишити без змін.

Головуючий                                                                      М.І. Хандурін

Судді                                                                                          О.М. Мамонтова

О.С. Удовиченко