донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.08.2007 р.                                                                           справа №6/150

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Дзюби  О.М.

суддів
Акулової  Н.В. , Стойка  О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
Басюк Т.Л. (довіреність №ЦХП-18/3743 від 16.11.2006р.),

від відповідача:
Латиш С.В. (довіреність №Н-01/1695 від 30.05.2007р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач” м.Київ

на рішення господарського суду

Донецької області

від
03.07.2007 року

по справі
№6/150 (Подколзіна Л.Д.)

за позовом
Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач” м.Київ

до
Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

про
стягнення збитків у сумі    1 185 грн. 64 коп.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач” м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Державного підприємства „Донецька залізниця” збитків у сумі 1185грн.64коп. внаслідок неналежного виконання умов договору     №ЦХП-14-00404-02 від 10.01.2004р. в частині оплати отриманого відповідачем товару.

Рішенням від 03.07.2007року господарський суд Донецької області (суддя Подколзіна Л.Д.)  у задоволені позову відмовив у зв'язку  з недоведеністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до апеляційного господарського  суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду була змінена судова колегія для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи присутніх представників сторін,  перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Між сторонами у справі, Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач” м.Київ (позивач) та Державним підприємством „Донецька залізниця” м.Донецьк (відповідач), 10.01.2004року укладений договір №ЦХП-14-00404-02 на поставку нафтопродуктів, відповідно до якого позивач є постачальником і зобов'язався поставити, а відповідач є покупцем і зобов'язався прийняти і оплатити дизельне паливо, найменування, марка, ціна і кількість якого вказується у специфікаціях (а.с.11).

У своєму позові позивач вказує, що відповідно  до умов вищевказаного договору, він поставив відповідачу 1903,50т дизельного палива на загальну суму (з урахуванням транзитної націнки та ПДВ) 3536551,24грн. і виставив згідно встановленого порядку рахунок-фактуру №ТОП04-335 та сповіщення №4820 від  09.05.2004р. (а.с.25,26). Всього до оплати виставлено 3536551грн.24коп. Але, відповідачем, в свою чергу, акцептовано лише 3535365,60грн. за фактично поставлений товар, недоплатив 1185грн.64коп.

Звертаючись із позовом до суду, позивач зазначив, що, на його думку, він поніс збитки в  сумі 1185грн.64коп., внаслідок неналежного виконання умов договору №ЦХП-14-00404-02 від  10.01.2004р.  в частині оплати з боку відповідача.

В даній справі предметом спору є стягнення збитків, заподіяних неналежним виконанням відповідачем зобов'язань, тому предметом доказування у даній справі є  встановлення всіх обставин, які вказують на наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення.

За загальним правилом, збитки –це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ, яке пов'язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин, і яке виражається у зроблених ним витратах, тощо. Особа, якій завдано збитки, у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрати, які  особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна, а також не одержані нею доходи, які  управнена сторона могла б реально одержати, якби її право не було порушене.

Застосування відповідальності у вигляді відшкодування заподіяних  невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань збитків, можливе лише за наявності складу правопорушення, до якого входять такі елементи, як: протиправна поведінка; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків; вина. При цьому треба враховувати, що юридичною підставою для усіх видів цивільно-правової відповідальності є норма права, що була порушена, а фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є наявність певних умов, що у своїй сукупності утворюють склад цивільного правопорушення.

Так, звертаючись з позовом, позивач повинен довести факт  спричинення збитків і  причинно-наслідковий зв'язок між порушенням права і збитками, які, на його думку, утворилися внаслідок неналежного виконання умов договору.

З вищезазначеного договору  від 10.01.2004р. вбачається, що позивач є постачальником дизельного палива, про що свідчить акт приймання-передачі №55/6 від 09.05.2004р. (а.с.27).

Відповідно до пункту 3.1 договору, постачальник здійснює поставку товару по вантажних реквізитах покупця на умовах та в термін, які повинні бути вказані в специфікаціях, та є невід'ємною частиною договору. Але, надана до матеріалів справи специфікація відображає тільки строки поставки (у травні 2004р.), інших умов, передбачених договором, постачальником не вказано (а.с.54). За таких підстав, твердження заявника скарги, що ним була здійснена поставка товару за умовами договору не приймаються, оскільки саме позивачем були порушені  умови договору. Так, відповідно до п.6.2 договору від  10.01.2004р.   розрахунок за поставлену продукція здійснюється протягом 10-банківських днів з дати отримання документів: рахунку-фактури, податкової накладної, сповіщення „авізо”. Але, доказів отримання відповідачем вказаних документів не надано. Більш того, податкова накладна відсутня у матеріалах справи. Представник заявника скарги не надав пояснення з цього приводу.

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що внаслідок невиконання зобов'язання відповідача в частині акцепту сповіщення ДП „Укрзалізничпостач”  зазнав як реальні збитки (оплативши продукцію в повному обсязі, так і неодержаний прибуток (упущену вигоду), яка передбачає  1% транзитної націнки від вартості поставленого товару (п.п.2.2.2. п.2.2. договору від 10.01.2004р., укладеного із відповідачем). Даний факт підтверджений представником скаржника у судовому засіданні апеляційної інстанції. Отже, розмір суми збитків складає 1185грн.64коп. з урахуванням 1% транзитної націнки від вартості поставленого товару.

Дані твердження не приймаються до уваги, так як  націнка не тотожна вигоді, оскільки встановлює вартість товару та відноситься до порядку встановлення ціни на товар.

За таких обставин, у позивача можуть виникнути вимоги  про стягнення заборгованості, а не відшкодування збитків, про що зазначено судом у рішенні.

Крім того, в матеріалах справи є договір  №ЦХП-14-02404-01 від 02.03.2004року, який укладений між Закритим акціонерним товариством транснаціональною фінансово-промисловою нафтовою компанією „Укртатнафта” (постачальник) та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач” (покупець-позивач у справі), відповідно до якого постачальник поставляє, а покупець купує нафтопродукти. Пунктом 3.3 цього договору передбачено, що вантажовідправником нафтопродуктів є ЗАТ „Торговий Дім „Укртатнафта” м.Кременчук. Вказані умови не були обумовлені при укладенні договору з відповідачем –ДП „Донецька залізниця”. Разом з тим, у порушення пункту 3.1 договору від 02.03.2004р. позивачем не додано до матеріалів справи жодної рознарядки з указанням подальшого направлення за реквізитами одержувача (а.с.55).

У відповідності до ч.2 ст.623 ЦК України повинен доказати розмір збитків, спричинених йому порушенням зобов'язань. При цьому, позивач повинен не тільки розрахувати розмір спричинених збитків, та і, як правило, підтвердити їх документально. В даному випадку, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували наявність причинно-наслідкового зв'язку за договором №ЦХП-14-00404-02 від  10.01.2004р.

Отже, позивач не довів  наявність збитків на підставах,  вказаних у своєму позові, оскільки вказані ним норми цивільного законодавства, а саме: ст.ст.525,526,530,612,614,615,629,664 Цивільного кодексу України, регулюють правила договірних зобов'язань, а не відшкодування збитків.

Таким чином,  позивачем позовні вимоги у розмінні ст.33 ГПК України  не доказані.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного провадження, підстав для скасування судового рішення не вбачається. Апеляційна скарга підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України  витрати по  сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, судова   колегія Донецького апеляційного господарського суду,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач” м.Київ на рішення господарського суду Донецької області від  03.07.2007року у справі №6/150 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від  03.07.2007року у справі №6/150 залишити без змін.

Головуючий          О.М.  Дзюба

Судді:          Н.В.  Акулова

О.В.  Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС