Харківський апеляційний господарський суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Адміністративна                                                    Головуючий по 1-й інстанції

Справа № АС-42/186-06                                          суддя Яризько В.О.

Доповідач  по 2-й інстанції

суддя Істоміна О.А.

«19»червня 2007 року

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Олійника В.Ф., суддів Істоміної О.А., Кравець Т.В.

при секретарі  Кобзєвій Л.О.

за участю представників сторін:

позивача – Царук Л.М., дов.№1-40/12-67 від 11.05.07 р. (у справі)

відповідача –Білецької Т.Б., дов.№4223/10/10-026 від 05.04.07 р. (копія у справі), Корольової В.Є., дов.№5696/10/10-026 від 07.07.06 р. (копія у справі), Полякова Е.Є., дов.№7421/10/10-026 від 08.06.07 р. (копія у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податку у м. Харкові (вх.№ 805Х/2-5)

на постанову господарського суду Харківської області від 29 січня 2007р. по адміністративній справі № АС-42/186-06

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Турбоатом", м. Харків

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податку у м. Харкові

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановила:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство "Турбоатом", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податку у м. Харкові №/0 від 15 серпня 2005 року, №/1 від 13 вересня 2005 року на суму 693340,00 грн., №/2 від 24 листопада 2005 року на суму 693340,00 грн., №/0 від 15 серпня 2005 року, №/1 від 13 вересня 2005 року., №/2 від 24 листопада 2005 року на суму 148281,75 грн., як такі, що суперечать чинному законодавству та дійсним обставинам справи.

Постановою господарського суду Харківської області від 29 січня 2007 року позовні вимоги задоволені. Скасовано податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податку у м. Харкові №/0 від 15 серпня 2005 року, №/1 від 13 вересня 2005 року, №/2 від 24 листопада 2005 року, №/0 від 15 серпня 2005 року, №/1 від 13 вересня 2005 року., №/2 від 24 листопада 2005 року. Стягнуто з державного бюджету України на користь позивача державного мита в сумі 3,40 грн., вартість проведеною експертизи в сумі 4185,60 грн.

Відповідач, Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податку у м. Харкові, з постановою господарського суду Харківської області від 29 січня 2007 року не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначену постанову, та прийняти нову, якою у задоволені позовної заяви відмовити. При цьому, відповідач посилається на невірне застосування господарським судом норм матеріального права.

Позивач, Відкрите акціонерного товариства "Турбоатом", у запереченнях на апеляційну скаргу просить постанову господарського суду Харківської області від 29 січня 2007 року,  а апеляційну скаргу –без задоволення.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, фахівцями державної податкової служби було проведено перевірку підприємства позивача з питань дотримання податкового та валютного законодавства за період з 01 квітня 2004 року по 01 січня 2005 року, за результатами якої було складено акт №509/13-311-18 від 10 серпня 2005 року.

Вказаний акт став підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень №/0 від 15 серпня 2005 року про нарахування податку на прибуток та штрафних санкцій у розмірі 507330,00 грн. та №/0 від 15 серпня 2005 року про донарахування пені за порушення термінів розрахунків в іноземній валюті в сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку, але рішенням СДПІ скарга була залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення залишені без змін, в зв'язку з чим відповідачем були прийняті нові податкові повідомлення-рішення №/1 та №000043081/1 від 13 вересня на ті ж самі суми, що і від 15 серпня 2005 року.

Рішенням Державної податкової адміністрації у Харківській області №4597/10/25-010 від 16 листопада 2005 року скарга позивача була залишена без задоволення та додатково донараховано штрафні санкції по податку на прибуток, в тому числі на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами" в розмірі 4810,00 грн., на підставі підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 цього ж Закону в розмірі 181200,00 грн. в розмірі 181200,0грн., в результаті чого відповідачем були винесені податкове повідомлення-рішення №/2 від 24 листопада 2005 року на суму 693340,00 грн. щодо нарахування податку на прибуток і штрафні санкції за порушення податкового законодавства по податку на прибуток під час виконання довгострокових контрактів та нарахування амортизації по об'єкту основних засобів "Пам'ятний знак заводу ВАТ "Турбоатом", а також податкове повідомлення-рішення №/2 від 24 листопада 2005 р. на суму 148281,75 грн. щодо нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті в сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін під час судового засідання, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

По-перше, заявник апеляційної скарги вказує на невірне застосування положень Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" господарським судом, в наслідок чого ним було припущено помилки у визначенні валового доходу позивача від виконання довгострокових договорів, а саме: заниження прибутку на суму 1431,8 тис.грн. Проте, така думка не є вірною з огляду на наступне.

Так, в акті перевірки підприємства позивача №509/13-311-18 від 10 серпня 2005 р.   відповідач зробив висновок про те, що ВАТ „Турбоатом", при проведенні розрахунків, була невірно визначена сума доходів, у зв'язку з виконанням довгострокових договорів (рядок 1.3.1 Додатку К2 Декларації з податку на прибуток підприємства) за 2-й –4-й квартали 2004 року, що призвело до заниження доходу підприємства на 1431,8 тис. грн., чим було порушено п.п. 7.1.0.5, п.7.1.0 ст.7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 р. №334/94-ВР зі змінами та доповненнями.

Цим Законом визначено особливий порядок оподаткування доходів від виконання довгострокових договірних зобов'язань, а саме:

п.7.10.   Порядок   оподаткування   доходів   від   виконання   довгострокових договірних зобов'язань.

Платник   податку   може   вибрати   особливий   порядок оподаткування

результатів діяльності, що здійснюється за довгостроковим договором (контрактом).

Під терміном "довгостроковий договір (контракт)" слід розуміти будь-який договір на виготовлення, будівництво, установку або монтаж матеріальних

цінностей, що входитимуть до складу основних фондів замовника або складових

частин  таких  основних  фондів,  а також на  створення  нематеріальних  активів,

пов'язаних з таким виготовленням, будівництвом, установкою або монтажем (послуг

типу "інжиніринг", науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт та розробок),

за умови, якщо такий контракт не планується завершити раніше ніж через 9 місяців з

моменту здійснення перших витрат або отримання авансу (передоплати).

Виконавець    самостійно    визначає   доходи    і    витрати,    нараховані

(понесені)   протягом   звітного   періоду  у   зв'язку   із   виконанням   довгострокового

договору   (контракту),   використовуючи   оціночний   коефіцієнт   виконання   такого

довгострокового контракту.

Оціночний коефіцієнт виконання довгострокового договору (контракту)

визначається як співвідношення суми фактичних витрат звітного періоду до суми

загальних   витрат,   що   плануються   виконавцем   при   виконанні   довгострокового

контракту.

Доход    виконавців    у   звітному    періоді    визначається    як   добуток

загальнодоговірної    ціни    довгострокового   договору    (контракту)    на    оціночний

коефіцієнт виконання довгострокового контракту.

Витрати виконавця у звітному періоді визначаються на рівні фактично

оплачених (нарахованих) витрат, пов'язаних із виконанням довгострокового договору

(контракту) у такому звітному періоді.

7.10.7.Витрати і доходи, понесені (нараховані) виконавцем довгострокового договору (контракту) протягом звітного періоду, включаються до складу валових витрат або валових доходів такого виконавця за наслідками такого періоду в сумах, визначених підпунктами 7.10.5 та 7.10.6 цієї статті.

Для  цілей  оподаткування  суми  авансів  або  передоплат,  отриманих

виконавцем довгострокового договору (контракту), відносяться до складу валового

доходу такого виконавця виключно у межах сум, визначених згідно із підпунктом

7.10.5 цього пункту.

Після  завершення довгострокового договору (контракту)  виконавець

здійснює перерахунок сум податкових зобов'язань, попередньо визначених ним за

наслідками    кожного   податкового   періоду   протягом   строку   виконання   такого

довгострокового договору (контракту), визначаючи фактичний коефіцієнт  виконання

довгострокового    договору    (контакту)    як    співвідношення    витрат    відповідних

попередніх звітних періодів до фактичних загальних витрат, понесених (нарахованих)

виконавцем при виконанні довгострокового договору (контракту), та доход таких періодів як добуток кінцевої договірної ціни об'єкта довгострокового договору (контракту) на фактичний коефіцієнт виконання довгострокового договору (контракту).

У разі коли за наслідками перерахунку виявляється, що платник податку завищив або занизив суму податкових зобов'язань, розраховану за наслідками будь-якого попереднього податкового періоду протягом виконання довгострокового договору (контракту), зазначене завищення або заниження враховується відповідно у зменшенні або збільшенні валового доходу такого платника податку в податковому періоді завершення довгострокового договору (контракту) із застосуванням до суми визначеної різниці процента, що дорівнює 120 відсоткам ставки Національного банку України, що діяла на момент здійснення такого перерахунку, за строк дії такої переплати чи недоплати.

При цьому відлік строку позовної давності починається з податкового періоду, в якому завершується довгостроковий договір (контракт).

7.10.10.Податкові звіти щодо результатів діяльності виконавця довгострокового договору (контракту) за наслідками кожного податкового періоду надаються податковому органу за формою, що встановлюється центральним податковим органом".

За результатами проведення перевірки податковими органами було встановлено, що ВАТ „Турбоатом" за 2-й –4-й квартали 2004 р. задекларувало суму доходів, у зв'язку з виконанням довгострокових договорів (рядок 01.3.1 Додатку К2 Декларації з податку на прибуток підприємства) у розмірі 29046,2 тис. грн. При проведені СДПІ відповідних розрахунків, сума доходів, у зв'язку з виконанням ВАТ „Турбоатом" довгострокових договорів за 2-й –4-й квартали склала 30478,0 тис. грн.

Відповідно до пункту 16.4. статті 16 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Закону.

Статтею 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" встановлено поняття податкового періоду, до якого відноситься календарний квартал, півріччя, три квартали, рік. Податковий період починається з першого календарного дня податкового періоду і закінчується останнім календарним днем податкового періоду.

Отже, з аналізу зазначених норм можна зробити висновок, що розрахунок суми доходу, нарахованого у зв'язку з виконанням довгострокових договорів, потрібно здійснювати за такими звітними податковими періодами: 1 квартал, 1 півріччя, 9 місяців та рік наростаючим підсумком.

При проведені перевірки податковими органами встановлено, що при заповнені рядку 01.3.1 „Сума доходу, нарахованого у зв'язку з виконанням довгострокових договорів" додатку К2 декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2004р. ВАТ „Турбоатом" зменшило суму доходів у зв'язку з виконанням довгострокових договорів на 1421,4 тис. грн.

За твердженнями позивача зменшення суми доходу нарахованого у зв'язку з виконанням довгострокових договорів за 9 місяців 2004р. та 2004р. було зроблено ВАТ „Турбоатом" внаслідок того, що підприємством в 1 кварталі 2003р. при проведені розрахунку суми доходів від виконання довгострокових договорів в деклараціях з податку на прибуток зайво відображено доход в сумі 2085543,0 грн.

Для визначення цього питання господарським судом було призначено проведення судово-економічної експертизи, згідно висновку якої №5906 від 29 листопада 2006 р. було встановлено факт завищення ВАТ „Турбоатом" задекларованої суми доходу, нарахованого у зв'язку з виконанням довгострокових договорів в 1-му кварталі, 1 півріччі, за 9 місяців 2003р. в сумі 2085,5 тис. грн., а за 2003 рік в сумі 2752,3 тис. грн.

Згідно з п.5.1 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій".

Таким чином, з урахуванням завищення задекларованої ВАТ „Турбоатом" суми доходу, нарахованого у зв'язку з виконанням довгострокових договорів в 1 кварталі, 1 півріччі, за 9 місяців 2003р. в сумі 2085,5 тис. грн., за 2003 рік в сумі 2752,3 тис. грн . уточнена сума доходу, нарахованого у зв'язку з виконанням ВАТ „Турбоатом" довгострокових договорів за 9 місяців 2004р. та 2004р. дорівнює:

- за 9 місяців 2004р. -16107,6 тис. грн. (18193,1 - 2085,5);

- за 2004 р.-29132,5 тис. грн. (31884,8 - 2752,3)

Тобто, в даному випадку мало місце завищення задекларованої ВАТ „Турбоатом" суми доходу, нарахованого у зв'язку з виконанням довгострокових договорів за 9 місяців 2004р. в розмірі - 669,5 тис. грн.(16777,1 - 16107,6), а за 2004р. в розмірі 1346,8 тис. грн. (30479,3-29132,5).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що висновки акту №509/13-311-18 від 10 серпня 2005р. в частині заниження ВАТ „Турбоатом" доходів, у зв'язку з виконанням довгострокових договорів за 2-й –4-й квартали 2004 року в сумі 1 431,8 тис. грн. матеріалами справи та експертизою не підтверджуються, з огляду на що не є вірними.

По-друге, стосовно завищення амортизаційних відрахувань по об'єкту першої групи основних фондів „Пам'ятний знак Заводу ВАТ „Турбоатом" в сумі 17,8 тис. грн. слід зазначити, що рішенням Виконавчого комітету Фрунзенської районної ради в м.Харкові № 294від 16 грудня 2003р. було надано дозвіл на встановлення знаку - логотипу до дня святкування 350-ти річчя м. Харкова та 70-річчя ВАТ "Турбоатом" за адресою м. Харків, пр-т Московський, 199.

Вказаний об'єкт є стаціонарною спорудою у вигляді робочого колеса гідротурбіни висотою 6 метрів, діаметром 6 метрів, вагою 60 тон.

Як зазначено в акті перевірки зазначено, "ВАТ "Турбоатом" - одне з величезних підприємств по проектуванню та виробництву енергетичного обладнання для теплових, атомних, гідравлічних електростанцій та іншої продукції. Так, основними завданнями ВАТ "Турбоатом" є: виробництво парових, газових і гідравлічних турбін для теплової, атомної та гідравлічної енергетики, гідрозатворів, запасних частин для енергетичного обладнання та іншої профільної, спеціалізованої, іншої продукції виробничо-технічного призначення; виконання науково-дослідних, дослідно-конструкторських, проектних і технологічних робіт по обладнанню для теплової, атомної та гідравлічної енергетики, їх впровадження, та інше.

Фактично у перевіряємому періоді підприємство здійснювало виробництво турбін та запчастин до них.

Статтею 1 Закону України "Про рекламу" від 03 липня 1996 р. №270/96-ВР встановлено, що реклама  -  це спеціальна  інформація про осіб або продукцію, яка розповсюджується в будь-якій формі та в будь-який спосіб з метою прямого або опосередкованого одержання прибутку. Під рекламними засобами слід розуміти будь-які засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача в будь-якій формі та в будь-який спосіб.

Законодавство не обмежує рекламодавців у способах проведення реклами, тобто будь-яка інформація (усна, письмова), що містить в собі дані про фірму та її господарську діяльність, є рекламою.

Відповідно до статті 9 вищезазначеного Закону реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації незалежно від форм чи засобів розповсюдження.

Пунктом 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1511 від 23 вересня 1998 р. (зі змінами та доповненнями)встановлено, що зовнішня реклама –це будь-яка спеціальна інформація про осіб чи продукцію, яка розповсюджується з метою прямого чи опосередкованого одержання прибутку засобами зовнішньої реклами, що розміщуються на окремих тимчасових і стаціонарних спеціальних конструкціях - установках, щитах, екранах тощо, розташованих просто неба, на фасадах будинків та споруд; опорах вуличного освітлення та над проїжджою частиною вулиць і доріг, елементах вуличного обладнання та будівлях (далі - місця розташування спеціальних конструкцій); місце розташування спеціальної конструкції - певна площа поверхні будинку (будівлі), споруди, елемента вуличного обладнання, опори вуличного освітлення або відведеної території (зелена зона, асфальт, грунт), у тому числі в межах червоних ліній міських вулиць і доріг, у смугах відводу автомобільних і залізничних доріг, що перебувають у державній, комунальній, колективній або приватній власності та надаються розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особами, зазначеними у пункті 5 статті 48 Закону України "Про власність"); спеціальні конструкції - конструкції, що використовуються для розміщення рекламоносіїв, які розташовуються на будинках (дахах, фасадах, стінах, балконах тощо), інших будівлях та спорудах (підземних переходах, парканах, мостах, шляхопроводах, опорах вуличного освітлення тощо), над проїжджою частиною вулиць і доріг, на території зеленої зони, на асфальті, грунті, елементах вуличного обладнання або у повітрі: світлові та несвітлові, тимчасові та стаціонарні, наземні та не наземні (повітряні), плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо; елементи вуличного обладнання - малі архітектурні форми.

В свою чергу, пунктом 8.1.4. статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №283/97-ВР від 22 травня 1997р. визначено, що витрати на придбання, ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих фондів не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел фінансування.

Під терміном "невиробничі фонди" слід розуміти капітальні активи, які не використовуються у господарській діяльності платника податку. До таких невиробничих фондів, зокрема, відносяться:

- капітальні активи (або їх структурні компоненти), які підпадають під визначення групи 1 основних фондів згідно із підпунктом 8.2.2 цієї статті, включаючи орендовані;

- капітальні активи, які підпадають під визначення груп 2, 3 і 4 основних фондів згідно із підпунктом 8.2.2 цієї статті, які є невід'ємною частиною, розміщені або використовуються для забезпечення діяльності невиробничих фондів, що підпадають під визначення групи 1 основних фондів або вилучені з місця ведення господарської діяльності платника податку та передані у безоплатне користування особам, які не є платниками цього податку".

Відповідно до п.п. 8.1.2. п. 8.1 ст. 8 вищезазначеного Закону України амортизації підлягають витрати на:

- придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного Ј виробничого використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання, закладення і вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення;

- самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовлення таких основних фондів;

- проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів.

З огляду на те, що ВАТ "Турбоатом" у перевіряємому періоді фактично здійснювало виробництво турбін та запчастин до них, то знак-логотип у вигляді робочого колеса гідротурбіни є зовнішньою рекламою продукції, яку випускає підприємство, тобто опосередковано оказує дію на одержання прибутку.

Згідно з підпунктом 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до основних фондів відносяться матеріальні цінності, що використовуються у господарській діяльності платника податку понад 365 календарних днів із дати введення їх в експлуатацію.

З урахуванням того, що знак-логотип ВАТ "Турбоатом" є стаціонарною спорудою, яка пов'язана з основною виробничою діяльністю підприємства, він відповідає ознакам основних фондів 1-ї групи і тому його можна вважати основним засобом загальновиробничого призначення, а отже, витрати по його виготовленню відповідно до вимог п. 15.2 П(С)БО 16 "Витрати" затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31 грудня 1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №27/4248 від 19 січня 2000р. підлягають віднесенню до складу загальновиробничих витрат та підлягають амортизації.

Таким чином, в частині зайвого нарахування ВАТ „Турбоатом" амортизаційних відрахувань по об'єкту першої групи основних фондів „Пам'ятний знак Заводу ВАТ „Турбоатом" в розмірі 17,8 тис грн. внаслідок порушення п.п.8.1.4. п.8.1 ст.8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" висновки акту СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові також законодавчо не обґрунтовані та документально не підтверджуються, що і було встановлено судом першої інстанції в оскаржуваній постанові.

По-третє, щодо нарахування пені за перевищення законодавчо встановленого терміну одержання валютної виручки слід зазначити, що статтею 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" №185/94-ВР від 23 вересня 1994 року визначено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного терміну потребує індивідуальної ліцензії Національного банку України.

З аналізу наведеної норми вбачається, що пеня за порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків за зовнішньоекономічними договорами нараховується на суму несвоєчасно повернутих на територію України валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами. Таким чином, об'єктами валютного контролю є продаж товарів на експорт та попередня оплата за закупівлі товару по імпорту.

Як свідчать матеріали справи, позивач –Відкрите акціонерне товариство "Турбоатом" та АТ АЕС "Пакш" (Угорщина) уклали між собою 25 грудня 1996 року контракт №804/05762269/61210-348 и РА-3-1354-6 - КG на загальну суму 19689520 доларів США, який вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань.

У вищезгаданому акті перевірки СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові зазначено, що   згідно попереднього акту перевірки №871/33-118 від 29 вересня 2004р. станом на 01 серпня 2004 р. ВАТ „Турбоатом" в цілому по контракту №804/05762269/61210-248-РА-Т -1354-6-КG від 25 грудня 1996р. має кредиторську заборгованість у розмірі 28707,80 дол. США, а в акті від 29 вересня 2004р. №871/33-118 станом на 01 серпня 2004р. встановлена кредиторська заборгованість в сумі 140500,94 дол. США. Тобто, акт перевірки від 29 вересня 2004р. та акт перевірки від 10 серпня 2005р. містять неоднакові відомості щодо наявності суми заборгованості ВАТ „Турбоатом" станом на 01 серпня 2004р. по контракту №804/05762269/61210-348 и РА-3-1354-6-КG від 25 грудня 1996р.

В ході проведення судово-економічної експертизи (висновок №5906) було досліджено стан розрахунку між позивачем та контрагентом по вказаному контракту, та встановлено, що на протязі 2004р. та 2005р. по контракту №804/05762269/61210-348 и РА-3-1354-6-КG від 25 грудня 1996 р. мало місце існування постійної кредиторської заборгованості ВАТ „Турбоатом" перед АЕС „Пакш".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми не одержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Тобто, діючим законодавством передбачено стягнення пені тільки при наявності несвоєчасності надходження валютної виручки за поставлену продукцію на рахунки резидента, тобто при наявності дебіторської заборгованості нерезидента.

Крім того, у позивача було отримано індивідуальні ліцензії Національного банку України на перевищення законодавчо встановлених строків розрахунків за експортною операцією, а саме:

-№6 за договором №804/05762269/61210-348 від 25 грудня 1996р.на суму 4399608 дол. США строком дії з 27 квітня 1998р. по 30 листопада 2003р.,

-№48 за договором №804/05762269/61210-348 и РА-3-1354-6-КG від 25 грудня 1996р.на суму 78944 дол. США строком дії з 01 грудня 2003р. по 27 грудня 2003р.,

-№49 за договором №804/05762269/61210-348 и РА-3-1354-6-КG від 25 грудня 1996р.на суму 53669 дол. США строком дії з 01 грудня 2003р. по 31 грудня 2004р.,

-№64 за договором №804/05762269/61210-348 и РА-3-1354-6-КG від 25 грудня 1996р. на суму 53669 дол. США строком дії з 01 січня 2005р. по 30 червня 2005р.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції з урахуванням вищенаведеного вважає, що висновки акту СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові №509/13-311-18 від 10 серпня 2005р. в частині нарахування пені за порушення термінів надходження валютної виручки в сумі 121557,56 грн. нормативно та документально не підтвердженні, що і визначив господарський суд Харківської області в оскаржуваній постанові.

В-четвертих, щодо питання декларування недоодержаної валютної виручки слід зазначити наступне

Так, відповідачем в акті перевірки №509/13-311-18 від 10 серпня 2005 року зазначено, що за період з 01 серпня 2004р. по 31 грудня 2004 року, ВАТ „Турбоатом" в пункті 5 „Товари (роботи, послуги), що експортовані резидентом за межі України з оплатою в іноземній валюті і за які на звітну дату не надійшли в установлені законодавством терміни валютні кошти на валютний рахунок резидента в уповноваженому банку розділу III „майно та товари за кордоном" Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами" не задекларовані суми недоодержаної валютної виручки по п'яти контрактам.

В свою чергу, Декретом Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю" №15-93 від 19 лютого 1993 року визначено, що валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Наказом Міністерства фінансів України від 25 грудня 1995 року №207 „Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №18/1043 від 11 січня 1996 р. встановлено, що для декларації про валютні цінності, доходи та майно, які належать резиденту України і знаходяться за її межами передбачено відображення вартості товарів (робот, послуг), що експортовані резидентом за межі України з оплатою в іноземній валюті і за які на звітну дату не надійшли в установлені законодавством терміни валютні кошти на валютний рахунок резидента в уповноваженому банку.

Статтею 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" визначено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного терміну потребує індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Крім того, висновком проведеної судово-економічної експертизи не підтверджено висновки акту перевірки в цій частині, та встановлено, що по одному контракту мало місце постійна кредиторська заборгованість позивача перед нерезидентом, по двох контрактах було отримано індивідуальні ліцензії НБУ України на перевищення законодавчовстановлених строків розрахунків за експортними операціями, по решті контрактів порушень строків розрахунків не встановлено.

Отже, в частині не за декларування ВАТ „Турбоатом" станом на 01 серпня 2004р. та станом на 01 січня 2005р. сум не одержаної валютної виручки висновки акту СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові №509/13-311-18 від 10 серпня 2005р. також документально необґрунтовано.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податку у м. Харкові не було надано доказів, які б спростували доводи позивача, а тому її вимоги задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів приходить висновку, що заперечення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податку у м. Харкові, наведені в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, тому постанова господарського суду Харківської області від 29 січня 2007 року по справі №АС-42/186-06 була ухвалена без порушень норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 195, 196, пунктом 1 статті 198, пунктом 1 статті 205, статтями 206, 209, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податку у м. Харкові залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 29 січня 2007 року по адміністративній справі № АС-42/186-06 залишити без змін.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Адміністративну справу №АС-42/186-06 повернути до господарського суду Харківської області.

Роз’яснити сторонам, що вони мають право на дану ухвалу подати касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя                                                    Олійник В.Ф.

суддя                                                             Істоміна О.А.

суддя                                                             Кравець Т.В.