ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2007 р.

№ 25/56-07-1409

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Добролюбової Т.В. –головуючого

Гоголь Т.Г.

Швеця В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Лімба"

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2007 року

у справі
№ 25/56-07-1409

господарського суду
Одеської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Лімба"

до

за участю третьої особи
Товариства з обмеженою відповідальністю "Юні-Орієнт Шиппінг Ейдженсі Лімітед"

Південної регіональної митниці

про
розірвання  договору та стягнення  143 589,5 грн.

за участю представників від:

позивача: не з'явилися, належним чином про час та місце розгляду справи;

відповідача: Передеренко О.В. (дов. від 16.03.07);

третьої особи: не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лімба" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юні -Орієнт Шиппінг Ейдженсі Лімітед" (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача здійснити доставку контейнера № РОNU 0936757 по коносаменту № 554489674 до Південної регіональної митниці для проходження митного догляду вантажу, відшкодування позивачеві за рахунок відповідача сплаченого державного мита в сумі 8500 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т.1, а.с. 4-6).

04 квітня 2007 року позивачем були змінені позовні вимоги: просив розірвати договір про транспортно-експедиторське обслуговування між ТОВ "Лімба" та ТОВ "Юні-Орієнт Шиппінг Єйдженсі Лімітед" № ЮОШЕЛ 10/12/06 та зобов'язати повернути всі отримані документи, необхідні для отримання та доставку вантажу; стягнути з відповідача авансову оплату у розмірі 6 312, 50 грн.; збитки за демердж контейнера № PONU 0936757 у розмірі 24 978 грн.; неодержаний прибуток за договором комісії № 3 у розмірі 95 000 грн.; збитки за сплачені штрафні санкції, які виникли через порушення розрахунків у іноземній валюті у розмірі 2859, 72 грн. та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 20 850 грн.(т.1, а.с. 138-142).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що експедитором на протязі 51 календарного дня в порушення взятих на себе зобов'язань згідно договору про транспортно-експедиторське обслуговування не здійснювались заходи по митному оформленню вантажу, що надійшов за коносаментом № 554489674. Дані обставини, як відмічає позивач, є істотним порушенням договору, у зв'язку з чим, зазначений договір згідно з п. 2 статті 651 ЦК України підлягає розірванню, а оплачена сума передоплати в розмірі 6312,50грн. на підставі статті 693 ЦК України - стягненню з відповідача. Крім того, невиконання відповідачем умов договору № ЮОШЕЛ 10/12/06 завдало позивачу збитків, що підлягають відшкодуванню. Так, заявлена позивачем до стягнення сума збитків в розмірі 38468 гри., що є витратами за демередж (зберігання контейнера в порту), обґрунтовуються ним з посиланням на статтю 149 Кодексу торговельного мореплавства України із зазначенням того, що такі витрати ТОВ "Лімба" може здійснити за умови подачі всіх необхідних товаросупровідних документів. Наявність збитків в сумі 2859,72 грн. позивач пояснює обов'язком, згідно рішення податкового органу № /0 від 30.01.07р. оплатити пеню, нарахування якої здійснено з  14.12.06р. відповідно до податкового роз'яснення від 23.09.94р. №185/94-вр „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті". Крім того, у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору транспортно-експедиторського обслуговування, товару, позивачем були оплачені штрафні санкції за договором купівлі-продажу № 11/09/2006/А від 11.09.06р., які він також вважає своїми збитками.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.05.2007 року (суддя Малярчук І.А.) позов задоволено частково, розірвано договір про транспортно-експедиторське обслуговування № ЮОШЕЛ 10/12/06 від 10.12.2006 року, стягнуто з відповідача на користь позивача 6 312, 50 грн. передоплати, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2007 року (колегія суддів у складі: Мирошниченко М.А. - головуючий, Бєляновський В.В., Шевченко В.В.) апеляційні скарги ТОВ "Юні-Орієнт Шиппінг Ейдженсі Лімітед" та ТОВ "Лімба" залишені без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 17.05.2007 року - без змін.

Судові акти мотивовані посиланнями на статтю 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", відповідно до якої, витрати повинні бути оплачені замовником (позивачем) тільки після їх фактичного понесення відповідачем, підтверджених супровідними документами. Суди також зазначають про наявність істотних порушень умов договору з боку відповідача, що в силу статті 651 ЦК України є підставою для його розірвання. Щодо стягнення з відповідача завданих збитків, суди попередніх інстанцій зазначили, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями відповідача та самими збитками.

Не погоджуючись з винесеними судами першої та апеляційної інстанцій судовими актами, ТОВ "Лімба" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення  Господарського суду Одеської області 17 травня 2007 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2007 року скасувати в частині відмови в стягненні з відповідача збитків та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Лімба" в повному обсязі.

В обґрунтуванні своїх вимог скаржник посилається на те, що судами  першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема, статті 22, 656 ЦК України, статті 218, 224, 225 ГК України та статтю 78 Митного кодексу України. Крім того, скаржник вказує на порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 07.10.06 ТОВ "Лімба" звернулося до ТОВ "Юні-Орієнт-Шиппінг Ейдженсі Лімітед" з письмовою заявкою на експедирування вантажу вх. № 2/07, згідно з якою, позивач просив провести експедирування, отримання, доставку та митне оформлення вантажу, який прибув в Одеський морський торгівельний порт за коносаментом № 55448967 в контейнері № PONU 0936757 з вантажем - скло листкове (4мм) 2359, 5 кв.м.

Платіжним дорученням № 444 від 10.11.06 ТОВ "Лімба" здійснено попередню оплату за послуги експедирування вантажу в сумі 6312, 50 грн.

10.12.06 між ТОВ „Юні-Оріент-Шиппінг Ейдженсі Лімітед" (Експедитор) та ТОВ „Лімба" (Замовник) був укладений договір про транспортно-експедиторське обслуговування № ЮОШЕЛ 10/12/06 (далі - Договір), згідно з п. 1.1. якого Замовник доручив, а Експедитор зобов'язався організувати за рахунок Замовника транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України та в міжнародному сполученні.

Відповідно до п. 1.3. Договору під кожне конкретне перевезення Замовник надає Експедитору письмову заявку, в якій зазначає найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення (порт навантаження, порт розвантаження, місце доставки вантажу), попередню дату надання вантажу відправником, тип  транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоотримувача та іншу необхідну інформацію, яка стосується ТЕО. Заявка подається за два тижні до початку завантаження та готовності вантажу до перевезення.

Пунктом 2.1 Договору передбачено обов'язок Експедитора за плату та за рахунок Замовника організувати його перевезення вантажів на умовах узгоджених сторонами, представляти інтереси Клієнта у взаємовідносинах з перевізниками, портами, аеропортами, державними органами та іншими організаціями у зв'язку з перевезенням, перевалкою, ТЕО вантажів Замовника.

За змістом статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів та умов договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем здійснено всі передбачені Договором дії, спрямовані на належне виконання відповідачем покладених на нього договірних зобов'язань. Натомість, невиконання  відповідачем  зобов'язань  за Договором, а саме не проведення митного огляду вантажу та непоставлення вантажу за кінцевим пунктом призначення, є істотним порушенням ТОВ „Юні-Оріент-Шиштінг Ейдженсі Лімітед" умов Договору, що в свою чергу є підставою для його розірвання. У зв'язку з чим, суди дійшли висновку, що вимога позивача щодо розірвання договору є правомірною та обґрунтованою.

Своїм рішенням суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, задовольнив заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача попередньої оплати за надані послуги згідно Договору. При цьому, суди визначили правову природу здійсненої позивачем передоплати як завдатку, що відповідно до частини третьої статті 571 ЦК України підлягає поверненню у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред'явлена також вимога про стягнення з відповідача збитків у вигляді витрат, які ТОВ "Лімба" здійснила на користь компанії "MAERSK LINE" за демердж контейнера                  № PONU 0936757 у розмірі 38 468 грн.

Суди відмовили у задоволенні зазначеної позовної вимоги, мотивуючи це тим, що позивач не надав належних доказів щодо існування договірних відносин з фірмою "MAERSK LINE", а також документів, які б підтверджували  фактичну оплату 38 468 грн. за демердж контейнера.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що договору як такого між ним та   компанією  "MAERSK LINE"  не укладалося, та це не впливає на факт оплати позивачем демерджу зазначеному підприємству, що підтверджується рахунком-фактурою № ОУ - 0000752 від 19.04.07, відповідно до якого, розмір демерджу складав 38 468, 16 грн. Скаржник також посилається на статтю 149 Кодексу торговельного мореплавства України, згідно з якою, у разі відсутності угоди між сторонами, демердж сплачується відповідно до ставок, прийнятих у порту.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача збитків у розмірі 95 950 грн. судами встановлено таке.

11.09.06 між ТОВ "Візаві-2003" (покупець) та ТОВ "Лімба" (продавець)  було укладено договір купівлі-продажу № 11/09/2006А, укладеного між ТОВ "Візаві-2003" (покупець) та ТОВ "Лімба" (продавець), відповідно до умов якого продавець зобов'язувався передати належне йому на праві власності будівельне скло, загальною вартістю 9 438 дол. США (кількістю 650шт.) не пізніше 02.02.07, а покупець прийняти та оплатити зазначений товар.

З матеріалів справи вбачається, що суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо необґрунтованості вимоги позивача щодо стягнення  вищезазначених збитків за договором № 11/09/2006А. Так, суди посилаючись на п. 6.2. вказаного договору, згідно з яким, сторони не несуть відповідальності за порушення своїх зобов'язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини, вказують на відсутність факту спричинення позивачу збитків за договором № 11/09/2006А, у зв'язку зі звільненням останнього від відповідальності. Крім того, суди зазначають про недоведеність ТОВ "Лімба" причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями відповідача та самими збитками.

Визначальними та достатніми підставами для відшкодування збитків  чинне цивільне законодавство визнає  наявність вини  порушника договірного зобов'язання у заподіянні збитків (ст. 614 ЦК України), доведеність їх розміру (ч.2 ст. 623 ЦК України) і наявність причинно-наслідкового зв'язку між  діями порушника та понесенням збитків кредитором (ч. 1 ст.22 ЦК України). Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої статтею 1166 ЦК України.

Вимога позивача про стягнення з відповідача збитків у вигляді штрафних санкцій, які виникли через порушення розрахунків в іноземній валюті в сумі             2 859 грн. також судами не задоволена, у зв'язку з наступним.

22.01.07 ДПІ у Голосіївському районі м. Києва за результатами перевірки було складено Акт про результати позапланової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог чинного валютного законодавства ТОВ "Лімба". Зі змісту останньої вбачається, що позивачем порушено вимоги статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", зокрема, не надходження товару на загальну суму 4 719 дол. США у граничний строк - до 13.12.06 за контрактом № 060D809 від 08.09.07, укладеного між ТОВ "Лімба" та SHEV YANG YAOHUA GLASS CO. LTD. У зв'язку з чим, на позивача покладено обов'язок оплати штрафу в розмірі 2 859, 72 грн., що останнім належним чином виконано відповідно до платіжного доручення № 70 від 23.03.07.

При цьому, судами встановлено, що з урахуванням того, що Договір між ТОВ "Лімба" та  ТОВ "Юні-Орієнт Шиппінг Ейдженсі Лімітед" був укладений 14.12.06, тобто після спливу кінцевого терміну надходження товару за договором № 060D809, а саме 13.12.06, підстави для стягнення з відповідача вказаних збитків - відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої та апеляційної інстанцій в частині відмови позивачеві у задоволенні його вимог щодо стягнення з відповідача збитків, завданих невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором, у зв'язку з недоведеністю позивачем наявності причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями відповідача та самими збитками. Відповідно до частини другої статті 623 ЦК України на кредитора покладається обов'язок доказати розмір збитків, які спричинені йому порушенням зобов'язання. При цьому, позивач повинен не тільки підрахувати розмір спричинених збитків, але й підтвердити їх документально, такі докази щодо стягнення з відповідача збитків в розмірі 38 468 грн. в матеріалах даної справи  відсутні.

Крім того, суд касаційної інстанції вважає правомірними посилання судів попередніх інстанцій на норми статей 33, 34 ГПК України, відповідно до яких, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при прийнятті судових актів не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим, підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів касаційної скарги, то вони не спростовують вказаного висновку суду, та, крім того, пов’язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

За таких обставин та враховуючи вимоги статті 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

На підставі  викладеного та керуючись статтею 1115, п. 1 статті 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17 липня 2007 року у справі № 25/56-07-1409 залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лімба"  - без задоволення.

2. Справу скерувати до Господарського суду Одеської області.

Головуючий суддя:                                                          Добролюбова Т.В.

Судді:             Гоголь Т.Г.

Швець В.О.