ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"20" листопада 2007 р.                                                           Справа № 7/49-О-05

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом'якової В.В. при секретарі Зибцевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Титан”., АР Крим, м.Армянськ

до Чаплинської міжрайонної державної податкової інспекції у Херсонсбкій області

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Чаплинська районна рада, смт. Чаплинка  та Червоночабанська сільська рада Каланчацького району

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №/0 від 08.09.2004р. та  №/0 від 08.09.2004р.

за участю представників сторін:

від позивача - пров. спец. Матяш С.Ф., дов. №040110/136 від 22.02.07.(20.09.07р. та 20.11.07р.), ю/к Кириченко С.В., дов. №04/01-10/251 від 30.03.07. (20.09.07р. та 20.11.07р.)

від  відповідача - ГДПІ Костік Б.В. ( у всіх судових засіданнях), дов. №1 від 10.04.07., СДПІ Тітов Ю.В., дов. №8 від 12.09.07., зав. юр. сектором Величко М.М.(20.11.07р.), дов. №1998/10 від 10.05.07р., СДПІ Тітов Ю.В.(20.09.07р. та 20.11.07р.), дов. №8 від 12.09.07.

за участю третіх осіб: сільського голови Червоночабанської сільської ради Лобас С.В. (у всіх судових засіданнях), від  Чаплинської районної ради - юрист Блохін С.В. (20.11.07р.), дов. №356/1-10 від 19.11.07.

Уточнивши предмет позову (заява від 18.03.2004р.), відповідач звернувся з позовом, у якому просить суд визнати недійсними в зв'язку з невідповідністю вимогам чинного законодавства прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення Скадовської МДПІ № /0 від 08..09.2004р. про донарахування підприємству на підставі статті 8 Закону України "Про плату за землю" від 03.07.1992 №2535-ХІІ податкового зобов'язання по земельному податку в сумі 1286045 грн. 48 коп., штрафної (фінансової) санкції з цього податку в сумі 629337 грн. 42 коп. та №/0 від 08.09.2004 про донарахування 406335 грн. 24 коп. податкового зобов'язання по земельному податку та 199104грн. 19коп. штрафної (фінансової) санкції з цього податку. Первісний відповідач Складовська МДПІ був замінений на правонаступника –Чаплинську МДПІ при розгляді касаційної скарги Вищим адміністративним судом України. Позивач посилається на неправильне визначення органом державної податкової служби  податкових зобов'язань по сплаті земельного податку, порушення Порядку оформлення результатів документальних перевірок по дотриманню податкового і валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами, затвердженого наказом ДПА України від 16.09.2002р. №429 (далі Порядок №429), перевірка безпосередньо на підприємстві не проводилася, документи первинного бухгалтерського та податкового обліку на підставі яких проведено розрахунок податкових зобов'язань з податку на землю не досліджувалися, таким чином, в порушення п.1.7 Порядку №429, акт перевірки не містить посилань на первинні та інші документи, зафіксовані в бухгалтерському і податковому обліку, які підтверджували б наявність фактів порушень податкового законодавства. Акт перевірки не підписано уповноваженими посадовими особами підприємства, комісіонний акт відмови від підпису не складено, що є порушенням пункту 3 вищеназваного Порядку. Акт перевірки, за висновками якого прийнято оспорювані повідомлення-рішення, охоплював період фінансово-господарської діяльності підприємства з 01.01.2002 по 01.07.2004. В той же час, Красноперекопською ОДПІ вже проводилася документальна перевірка ДАК "Титан" з питання застосування податкового та валютного законодавства за період господарської діяльності з 01.01.2002 по 01.01.2003, про що був складений відповідний акт перевірки, в процесі проведення якої не було встановлено порушень вимог податкового законодавства з питань складання розрахунків та правильності і своєчасності сплати земельного податку до бюджетів Чаплинського та Каланчацького районів. Таким чином, проведена відповідачем перевірка є повторною. В той же час, повторні перевірки можуть проводитися лише за наявності підстав, передбачених п.4 Указу Президента України від 23.07.98 "Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності". Перевірка, за висновками якої прийнято оспорювані акти проведена без встановлених для її проведення законодавчих підстав, є неправомірною. При проведенні перевірки та прийнятті оспорюваних актів органом ДПС, на думку позивача, неправильно застосовано норми податкового законодавства. Так, при  розрахунку земельного податку органом ДПС земельні ділянки, що використовуються підприємством (889,23 га під гідротехнічну споруду "Накопичувач - випарник", 86,2 га під санітарно-захисну зону кислотонакопичувача, 93,3га під гідротехнічну споруду "Огарконакопичувач") віднесено до земель промисловості з обрахуванням земельного податку виходячи з розрахунку 5% від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області, тоді як підприємство використовує землі водного фонду за межами населених пунктів, земельний податок по яких стягується у розмірі 0,3 відсотків від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області. Підставою для нарахування земельного податку, відповідно до статті 13 Закону України "Про плату за землю" є дані державного земельного кадастру. Відповідно до даних кадастрового номеру від 29.01.2004р. №228/01-14, які підписані начальником відділу земельних ресурсів Каланчацького району, ДАК "Титан" передано в розпорядження земельні ділянки, розташовані на землях водного фонду: ділянка №1 підводний канал - 13,55 га; водосховище - 313,59 га, канал, що підводить 9,19га.

Згідно з Методикою обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення і складування промислових відходів і хвостів (п.п.1.19.18), затвердженої наказом Державного комітету у справах містобудування і архітектури від 10.09.96р. №165, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.10.96р. №625/1650 (далі Методика №165) накопичувачі промислових відходів відносяться до гідротехнічних споруд. Отже, відповідно до статті 58 Закону України недогарконагромаджувач, накопичувачі - випарники, заборонні зони №1, №2, №3 і санітарно - захисна зона у Чаплинському районі та водосховище і підводні канали у Каланчацькому районі є землями водного фонду, оскільки вони зайняті  гідротехнічними і іншими водогосподарськими спорудами, водосховищем і каналами.

У акті перевірки не зазначено, якими саме даними державного земельного кадастру керувалися посадові особи при віднесені спірних земельних ділянок до складу земель промисловості. Крім викладених підстав, обґрунтованість позовних вимог позивач підтверджує висновком №6912 спеціалістів - економістів з питань, викладених у листі ДАК "Титан", виданим Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Вищим адміністративного суду України було задоволено клопотання про заміну позивача  на відкрите акціонерне товариство „Державна акціонерна компанія „Титан”.

Відповідач заперечуючи позовні вимоги посилається на те, що на теперішній час ДАК "Титан" використовує земельні ділянки загальною площею 1597 га, які розташовані на території Чаплинського (1144,5 га) та Каланчацького (452,50 га) районів, сплачуючи за них земельний податок за ставкою 0,3 відсотки як за землі водного фонду за межами населених пунктів. Згідно відповідей Чаплинського та Каланчацького районних відділів земельних ресурсів, зазначені земельні ділянки віднесено до земель промисловості, що підтверджено також і Херсонським обласним головним управлінням земельних ресурсів у листі №01-10/1448 від 01.09.2004р. у якому зазначено, що при відведені земельних ділянок у користування ДАК "Титан" із категорії земель сільськогосподарського призначення їх було переведено до категорії земель промисловості. Відповідно до Державних актів на право постійного користування землею, позивачу було надано в постійне користування земельні ділянки з цільовим призначенням "для хімічної промисловості". Зважаючи на цю обставину, органом ДПС було перераховано податок на землю, який сплачувався підприємством протягом 2002р., 2003р., I-го півріччя 2004р. за ставкою 0,3%, за новою ставкою, як за землі промисловості, -  за ставкою 5 відсотків.

Третя особа без самостійних вимог Чаплинська районна рада проти позову заперечує, посилаючись на те, що згідно вимог Земельного кодексу України, чинного на дату отримання ДАК "Титан" Державних актів на право постійного користування земельними ділянками, Земельного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2002р., позивачу у постійне користування було надано земельні ділянки за цільовим призначенням, визначеним у актах та Державному земельному кадастрі, тобто з цільовим використанням для хімічної промисловості. Протягом терміну використання зміна цільового призначення земель, які перебувають у користуванні юридичних осіб, у встановленому чинним законодавством порядку не проводилась, тому надані ДАК "Титан" земельні ділянки мають використовуватися як землі промисловості. Власником також не порушувалося питання щодо зміни цільового використання наданих земель. Державними актами на постійне користування землею передбачено, що земельні ділянки надано для цільового використання –хімічної промисловості, тому, відповідно до статті 8 Закону України "Про плату за землю", земельний податок за використання земель промисловості має сплачуватися за ставкою 5 відсотків.

Господарський суд, розглянувши  спір 8 квітня 2005 року, постановив рішення про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, але постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 19 серпня 2005 року  рішення було скасовано, в задоволенні позову відмовлено. 22 березня 2007 року Вищий адміністративний суд України скасував рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду, направивши справу на новий розгляд до господарського суду Херсонської області.

Справа розглядається за приписами Кодексу адміністративного судочинства, який набув чинності з 01.09.2005, оскільки позивач оскаржує рішення суб'єкта владних повноважень, яким є державна податкова інспекція.

Судом залучено до розгляду справи в якості 3-ї особи на стороні відповідача - Червоночабанську сільську раду Каланчацького району, оскільки раді є зацікавленою особою, рішення по справі вплине на її права та інтереси, 60 % від плати за землю надходить до місцевого бюджету. Третя особа повідомила суд, що на підставі розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 09.03.2006 № 208  позивачу надано в оренду земельну ділянку для хімічної промисловості, зокрема на території Червоночабанської сільської ради площею 452,51 га, укладений договір оренди на 40 років, що є також підтвердженням використання земельної ділянки для хімічної промисловості.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, 3-х осіб, суд -

в с т а н о в и в:

ДАК „Титан” як платник податку  за землю перебуває на податковому обліку у Чаплинському та Каланчацькому відділеннях Складовської МДПІ з 1997 року. ДАК «Титан»є підприємством промисловості, засновник підприємства Міністерство промислової політики України.

Фахівцями Скадовської МДПІ, діючими на підставі посвідчень №№ 303, 304 від 02.08.2004р., на підставі інформації викладеної у листі Чаплинської МДПІ №3092/15-016 від 15.07.2004р, відповідно до п.3 "в" Указу Президента України від 23.07.1998р. №817/98 "Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності" проведено позапланову тематичну перевірку (документальну) щодо правильності обчислення та сплати податку за землю до бюджетів Чаплинського та Каланчацького районів за період фінансово-господарської діяльності з 01.01.2002  по 01.07.2004. Перевіркою виявлено, що для здійснення статутної діяльності позивачу видано Державні акти на право постійного користування земельними ділянками площею 1597 га, розташованих на територіях Чаплинського району (1144,50 га) та Каланчацького району (452,50 га).

Земельну ділянку було виділено у 1960 році  Кримському заводу двоокису титану  під будівництво кислотозбирача, водосховища, підходящого каналу та земельних  кар'єрів для відсипки дамб, в тому числі:  529,1 га із земель державного племінного вівчарського заводу „Червоний чабан” Міністерства сільського господарства УРСР, 965 га води Сиваша  із земель держземфонду, а також 15 га в тимчасове користування на період будівництва під земляні кар”єри із земель колгоспу „Красний Сиваш” Чаплинського району. Херсонське обласне управління земельних ресурсів в листі від 01.09.04 № 01-10/1448 повідомляє, що  зазначені земельні ділянки із категорії земель сільськогосподарського призначення були переведені до категорії земель промисловості відповідно до п.1 т. 66 Земельного кодексу України. Відповідно до рішення сесії Червоночабанської сільської ради Каланчацького району від 14 липня 2001р. №127 позивачу видано Державний акт на право постійного користування 452,5га землі згідно з планом землекористування від 22.08.2001р. 2002р.для цілей хімічної промисловості (а.с.75-78) по об’єктах: водосховище –313,59га, свердловини 1,2,3 з під’їзною дорогою –3,13га, насосна станція –0,12га, садове товариство "Ізумруд" –7,07га, під'їзна дорога –7,42га, підвідний канал –22,74га, пасовища –92,42га, інші землі –6,02га (а.с.68). Із зазначених земель, земельний податок за ставкою 0,3 відсотка позивач сплачував за користування земельними ділянками площею 336,33га, а саме за водосховище площею 313,59га та підвідний канал площею 22,74га.

Згідно з рішенням Першокостянтинівської сільської ради  Чаплинського району від 14.12.2001р. №64 (а.с.69) підприємству видано Державний акт на право постійного користування 1068,73га землі від 25.01.2002р. 2002р.для цілей хімічної промисловосты (а.с.71-74) по об'єктах: недогарконагромаджувач –93,30 га, накопичувач-випарювач –889,23га, земельний податок за користування якими сплачувався за ставкою 0,3 відсотка,  а також захисна зона –86га   , за землі якої позивач сплачував податок за ставкою 5 відсотків від грошової оцінки.

Згідно з рішенням Григорівської сільської ради Чаплинського району (а.с.70) позивачу видано Державний акт на право постійного користування 75,74га землі від 25.01.2002р.для цілей хімічної промисловості  (а.с.79-82) по об'єктах: накопичувач-випарювач –75,77га, земельний податок за користування якого позивач сплачував за ставкою 0,3 відсотка.

Згідно експлікації земель, наданих ДАК "Титан" в постійне користування в межах Першоконстянтинівської сільської ради (1068,73га) недогарконагромаджувач  (93,3га) і накопичувач-випарник (388,68га) є гідротехнічними спорудами (накопичувачами промислових відходів); земельну ділянку площею 452,5га в межах Червоночабанської сільської ради, з яких 313,59га займають водосховище та 9,19га підвідний канал; земельну ділянку площею 75,77га в межах Григорівської сільської ради зайнято накопичувачем-випарником що є накопичувачем промислових відходів.

На день проведення перевірки  позивач користувався земельними ділянками на території Чаплинського та Каланчацького районів загальною площею 1597 га, в тому числі

75,77 га на території Григорівської сільради Чаплинського району Херсонської області, земля надана в постійне користування для цілей хімічної промисловості, використовується як накопичувач-випарник,

1068,73 на території Першоконстянтинівської сільської ради, земля надана в постійне користування для цілей хімічної промисловості для розташування недогарконагромаджувача, накопичувача-випарника, як санітарно-захисна зона із під”їздною дорогою,

452,50 га на території Чевоночабанської сільської ради, земля надана для цілей хімічної промисловості та використовується підприємством для хімічної промисловості

Згідно наданих ДАК "Титан" до Чаплинської МДПІ розрахунків сум земельного податку  за  2002р.,  2003р., 2004р. (станом на 31.12.2004р.) було встановлено, що розрахунок земельного податку за земельну ділянку площею 1144,50га (Чаплинський район) проводився на підставі таких даних: 1058,30га (недогарконагромаджувач –93,30 га, накопичувач-випарювач із заборонною зоною 889,23га, накопичувач-випарювач –75,77га) земельний податок сплачувався за ставкою 0,3 відсотка від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області як за землі водного фонду; за 2002 рік сплачено 32309 грн., на думку відповідача, платник мав сплатити за 2002 рік за цю земельну ділянку 582344,45 грн., недоплата складає 506175,45 грн.. За 2003 рік позивачем було недоплачено 506175,45 грн., за 2004 рік  547400,78 грн. плати за землю. За ділянку площею 86,20га (санітарно-захисної зони з автомобільною дорогою) позивач здійснював оплату за ставкою 5 відсотків від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області; за 2002 рік сплачено 43860 грн., за 2003 рік сплачено 43860 грн. У 2004 році позивач обчислив земельний податок також виходячи з ставки 0,3 %,  та сплати за 2004 рік 2631,62 грн., що призвело до заниження плати заземлю на 41228,66 грн.

Що стосується земельних ділянок на території Каланчацького району позивач мав в користуванні ділянки загальною площею  452,50га, в тому числі–336,33га (штучне водосховище –313,59га, підводний канал –22,74га) за сплачував плату за ставкою 0,3 відсотка від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області, 116,17га (пасовища –92,41га, садове товариство "Ізумруд"  - 7,07га, свердловини №№1,2,3 з під’їзною дорогою –3,13га, насосна станція №8 –0,12га, під’їзна дорога –7,42га, інші землі –відкриті землі з незначним рослинним покровом –6,02га) - сплачував плату за ставкою 5 відсотків від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області.

Розмір недоплати становив за 2002 рік –162535,32 грн., за 2003 рік –162535,32 грн., 2004 рік 162535,74 грн.

Акт перевірки від 06.09.2004 не підписаний керівником та головним бухгалтером  компанії, суду надано акт від 08.09.2004відмови від підписання акту перевірки. В журналі  реєстрації перевірок фахівцями  Складовської ОДПІ були зроблені записи 02.08.04

Посилаючись на статті 65, 91, 96 Земельного кодексу України, статтю 8 Закону України "Про плату за землю", те, що ДАК "Титан" є підприємством промисловості, згідно Державних актів на право постійного користування земельних ділянок, останні  надано для цільового використання –"хімічної промисловості", земельний податок по яких справляється за ставкою 5 відсотків, перевіряючими донараховано земельного податку  за  надані  у  користування  земельні  ділянки загальною площею 1597га повністю за ставкою 5% за 2002-2003р.р., I півріччя 2004р., а саме:  по землях, що знаходяться  на території Чаплинського району донараховано податкове зобов'язання по земельному податку на суму 1286045 грн. 48коп. та на підставі п.п.17.1.3 п.17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-ІІІ нараховано 629337 грн. 42 коп. штрафної (фінансової) санкції;

по землях, що знаходяться на території Каланчацького району донараховано основний платіж по земельному податку у сумі 406335,24 грн., штрафної (фінансової) санкції 199104,19 грн.

Разом нараховано основного платежу 1692380 грн.72 коп., штрафної (фінансової) санкції 828441 грн. 61 коп.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Земельні відносини в Україні визначаються Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III, Законом України «Про плату за землю»3 липня 1992 року N 2535-XII, в редакції Закону N 378/96-ВР від 19.09.96р. та іншими нормативними документами.

Згідно ст. 2 Закону України „Про плату за землю” використання землі в Україні є платним. Плата за землю  залежить від грошової оцінки земель.

Стосовно загального розміру земельних ділянок, якими користується ДАК «Титан»на територіях Чаплинського і Каланчацького районів Херсонської області, спір між сторонами відсутній.

Також відповідач не заперечує тієї обставини, що  за даними Державного земельного кадастру спірні земельні ділянки віднесені до земель водного фонду.

Згідно зі ст. 19 Земельного кодексу України землі України  за основним цільовим призначенням поділяються на дев”ять  категорій, в тому числі : є землі водного фонду;  землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Отже, основною підставою віднесення земельної ділянки до тієї чи іншої категорії є її цільове призначення. Від категорії землі залежить ставка плати за землю. Відповідно до вимог статті 8 Закону N 378/96-ВР, податок за земельні ділянки, надані для підприємств промисловості, транспорту, зв'язку та іншого призначення, за винятком земельних ділянок, зазначених у частинах другій та третій цієї статті і частині другій статті 6 цього Закону, справляється з розрахунку 5 відсотків від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області. За землі водного фонду податок справляється у розмірі 0,3 відсотка від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області (ст. 11 Земельного кодексу України).

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Державний земельний кадастр, згідно до статті 193 Земельного кодексу України - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою. До земельно-кадастрової документації належать кадастрові карти та плани (графічні і цифрові), схеми, графіки, які містять відомості про межі земельних ділянок, власників землі і землекористувачів, правовий режим земель, їх кількість, якість, народногосподарську цінність та продуктивність.

Державний акт на право постійного користування землею відноситься до земельно-кадастрових документів, як такий, що має всі складові державного земельного кадастру (ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України).

Державні акти, видані позивачу на спірні ділянки свідчать про те, що землі відносяться до земель хімічної промисловості.

Таким чином відомості Державних актів на постійне користування земельними ділянками протирічать  даним Державного земельного кадастру.

У відповідності зі статтею 58 Земельного кодексу України та статті 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Державним водогосподарським організаціям за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування землі водного фонду для догляду за водними об'єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами тощо. У користування водні об'єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях. Виходячи з  приписів Водного кодексу України (ст. 85) землі водного фонду не можуть бути надані для використання постійно або тимчасово для хімічної промисловості.

За змістом статті 66 Земельного кодексу, до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під'їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.

В той же час суд констатує відсутність будь-яких  рішень про зміну категорії земель, якими користується позивач.

Відповідно до вимог статті 20 цього ж кодексу, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміну цільового призначення землі провадять органи виконавчої влади  або органи місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельну користування, власність  або вилучення їх. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, можуть здійснюватись  за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Отже, в даному випадку ні органи державної влади, ні органи місцевого самоврядування, ні позивач не вжили заходів щодо оформлення  зміни цільового призначення земельних ділянок, які  використовувались як землі сільськогосподарського призначення або землі водного фонду, а при наданні їх позивачеві, стали використовуватись для хімічної промисловості..

З урахуванням викладеного, суд вважає факт використання позивачем спірних земельних ділянок в єдиному технологічному циклі хімічного виробництва доказом того, що земельні ділянки де-факто  є землями промисловості, нарахування  земельного податку за земельні ділянки , які використовує позивач для цілей хімічної промисловості, за ставкою 5% є обґрунтованим.

Доводи про порушення Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності –юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 16.09.2002  N 429, не підтверджені матеріалами справи. В акті перевірки зазначені документи, які використовувались при її проведенні – розрахунки земельного податку, інформація  Чаплинського та Каланчацького райвідділів земельних ресурсів, Херсонського обласного управлінням земельних ресурсів. Посилання позивача на нетривале знаходження посадових осіб МДПІ на підприємстві  не є доказом порушень при проведенні перевірки. Як вбачається із змісту акту перевірки,  посадові особи МДПІ не перевіряли первинні бухгалтерські документи, а вивчення питання сплати земельного податку не потребувало  тривалого перебування спеціалістів на підприємстві. Які конкретні документи бухгалтерської та податкової звітності не  взяли до уваги фахівця Складовської МДПІ, позивач в позовній заяві та подальших клопотаннях та скаргах до судів не вказує. Про відмову від підписання акту перевірки був складений акт трьома посадовими особами податкової інспекції.

Посилання позивача на акт перевірки підприємства Красноперекопсською ОДПІ за той самий період не є доказом відсутності  порушень при сплаті земельного податку за ділянки, що знаходяться на територіях Чаплинського та Каланчацького районів, оскільки  дане питання Красноперекопською ОДПІ  не перевірялось.

Разом з тим,  суд вважає, що при нарахуванні податкового зобов'язання необхідно було застосувати приписи  ст. 18 Закону „Про плату за землю” (в редакції на час перевірки), яка передбачає, що  платники, яких своєчасно не було залучено до сплати земельного податку, сплачують податок не більше як за два попередні роки. Перегляд неправильного нарахованого податку,  стягнення або повернення його платнику допускається не більше як за два попередніх роки.

В даному випадку ДПІ при проведенні перевірки періоду діяльності компанії за 2002- 1 півріччя 2004 рр., мала  право донарахувати податкове зобов’язання за період  П півріччя 2002 року –1 півріччя 2004 року в сумі  1032960 грн. 23 коп. по Чаплинському району, 325071 грн. 06 коп. по Каланчацькому району, та застосувати штрафні санкції відповідно в розмірах 502794,8 грн. та 158472,08 грн.

З урахуванням викладеного позовні вимоги задовольняються частково, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.  94, 159-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати податкове повідомлення-рішення Скадовської міжрайонної державної податкової інспекції від 08.09.2004. № /0 нечинним в частині  визначення  податкового зобов’язання по земельному податку в сумі 253085 грн. 25 коп. та застосування 126542,62 грн. штрафних санкцій.

3. Визнати податкове повідомлення-рішення Скадовської міжрайонної державної податкової інспекції від 08.09.2004  № /0 нечинним в частині визначення податкового зобов'язання по земельному податку в сумі 81264,18 грн. та застосування 40632,11 грн. штрафу.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

5. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  В.В. Хом'якова

Постанову складено у повному обсязі

та підписано 10.12.2007р.