ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 серпня 2007 р.

№ 19/240

Вищий
господарський суд України у складі колегії
суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф., Коробенко Г.П..

розглянувши матеріали касаційної
скарги

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 26.03.2007

у справі

господарського суду Полтавської
області

за позовом

Миргородського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі Миргородської міської ради

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення 83813,66 грн.

в судовому засіданні взяли участь
представники:

від позивача:

Тарасенко В.С.-дов.№248/1-30 від
16.07.2007

від відповідача:

ОСОБА_2, ОСОБА_3.- дов.НОМЕР_1

від Генеральної прокурату-ри

не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 24.11.2006 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з СПД ФО ОСОБА_1 на
користь Миргородської міської ради -22902, 20 грн. збитків, 229,02 грн. витрат
зі сплати державного мита, 27,59 грн. витрат на інформаціно - технічне забезпечення
судового процесу.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою від 26.03.2007
Київського міжобласного апеляційного господарського суду рішення від 24.11.2006
господарського суду Полтавської області залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що
відповідно до ст.ст. 2, 5 Закону України "Про плату за землю"
використання землі в України є платним. Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової
оцінки земель. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної
ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

Згідно довідки Миргодської ОДПІ
приватний підприємець ОСОБА_1. не подавав розрахунок та не проводив сплату за
використання спірної земельної ділянки

Не погоджуючись  з судовими рішеннями  СПД ФО ОСОБА_1 звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати,
посилаючись на те, що судами порушені норми матеріального права, зокрема,
ст.ст. 377, 623  Цивільного кодексу
України, ст. 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 95, 96 Земельного
кодексу України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним в
задоволенні касаційної скарги відмовити.

Господарським судом встановлено, що
31.08.2000 СП “Хлібокомбінат” Миргородської райспоживспілки та ОСОБА_1 уклали
договір купівлі-продажу, відповідно до якого
ОСОБА_1. купив приміщення холодильнику загальною площею 316,3 м2,
що розташоване за адресою: м. Миргород, АДРЕСА_1.

11.08.2004 виконавчий  комітет Миргородської міської ради, за заявою
відповідача, прийняв рішення № НОМЕР_2 про дозвіл на виготовлення технічної
документації та рішення №НОМЕР_3 про надання в оренду ОСОБА_1. земельної
ділянки площею -1799 м. кв. для комерційного використання. Цим рішенням також
зобов'язано орендаря в

10-денний термін оформити договір
оренди.

Однак, відповідачем у термін
визначений рішенням виконкому, договір оренди не укладено, технічну
документацію не виготовлено.

Відповідно до ст.ст. 2, 5 Закону
України "Про плату за землю" використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової оцінки земель. Суб'єктом плати за землю (
платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і
землекористувач, у тому числі орендар.

Відповідно до ст. 125 Земельного
кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення
договору оренди та його державної реєстрації. Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється.

Згідно довідок ОДПІ ПП ОСОБА_1. не
подавав розрахунок та не проводив сплату за використання спірної земельної
ділянки.

Актом від 19.04.2006 Управління з
контролю за використанням та охороною земель в Полтавській області встановлено,
що земельна ділянка за адресою: м. Миргород, АДРЕСА_1 використовується без
відповідного оформлення та за відсутності технічної документації на неї.

Державним інспектором Управління з контролю за
використанням та охороною земель в Полтавській області винесено припис від
19.04.2006 щодо  зобов'язання ОСОБА_1.
виготовити технічну документацію на земельну ділянку в термін до 10.05.2006.

У відповідності до ст. 12
Земельного кодексу України  до
повноважень міської ради відноситься розпорядження землями територіальних
громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян
та юридичних осіб або надання земельних ділянок комунальної власності у
користування.

Право користування земельною
ділянкою, як суб'єктивне право, являє собою встановлену об'єктивним правом
можливість фізичних та юридичних осіб здійснювати реалізацію земельної
правосуб'єктності стосовно користування відособленою земельною ділянкою. В силу
статей 81, 82, 83, 92, 93 Земельного кодексу
України землекористувачі
користуються земельними ділянками на праві власності, оренди, постійного
чи тимчасового користування.

За ст. 124 Земельного кодексу
України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 18 Закону України “Про оренду
землі” договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Як встановлено господарським судом,
відповідач у встановленому законом порядку не набув права користування
земельною ділянкою, а саме, не уклав договір оренди, як це визначено рішенням
виконкому Миргородської міської ради №НОМЕР_3, що не заперечує відповідач.

Статті 93,95 Земельного  кодексу України встановлюють права та
обов'язки землекористувачів, зокрема, обов'язок землекористувача забезпечувати
використання землі за цільовим призначенням та своєчасно сплачувати земельний
податок або орендну плату.

Права власників земельних ділянок
захищено законом. В силу ст. 90, 152 Земельного кодексу України власники
земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених
законом.

Част.3 ст. 377 Цивільного кодексу
України встановлено, що у разі відчуження житлового будинку, будівлі, споруди
до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки на
якій вони розміщені, та частина ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ст. 157 Земельного
кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачів
здійснюють особи, які використовують земельні ділянки.

Господарським судом встановлено, що
відповідач фактично користується земельною ділянкою площею 0,0498 га, що підтверджено
актом Управління з контролю за використанням та охороною земель у Полтавській
області від 19.04.2006, тому господарським
судом Полтавської області
правомірно задоволено вимоги позивача лише частково в сумі збитків,
спричинених самовільним використанням земельної ділянки (без належного
оформлення права користування)  в розмірі
0,0498 га..

Зважаючи на викладене, колегія
суддів вважає, що  господарськими судами
дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому судові рішення
відповідають  чинному законодавству
України та обставинам справи і підстав для їх
скасування  немає.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115,
п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову від 26.03.2007 Київського
міжобласного апеляційного господарського суду
зі  справи № 19/240 залишити без
змін.

Головуючий
В.С. Божок

Судді                                                               Т.Ф.Костенко

Г.П. Коробенко