ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

23.10.07                                                                                           Справа  № 4/289-6/45

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                                                   Скрутовського П. Д.

суддів                                                                                        Краєвської М. В.

Слуки М. Г.

розглянув апеляційну скаргу Сільськогосподарського ТзОВ «Нива», с. Дев’ятники Жидачівського району Львівської області № 87 від 14.06.2007 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 08.05.2007 р.

у справі № 4/289-6/45

за позовом ВАТ «Львівагрореммашпостач», м. Львів

до відповідача Сільськогосподарського ТзОВ «Нива», с. Дев’ятники Жидачівського району Львівської області

про повернення переданих на збереження товарно-матеріальних цінностей

за участю представників сторін:

у судовому засіданні 16.10.2007 р.:

від позивача –явка необов’язкова –Гулін Ю. О. –представник (довіреність б/н від 20.07.2007 р.)

від відповідача (скаржника)  –явка необов’язкова –Луців М. І. –директор

у судовому засіданні 23.10.2007 р.:

від позивача –явка необов’язкова –не з’явився

від відповідача (скаржника)  –явка необов’язкова –Луців М. І. –директор

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 16.10.2007 р. у склад колегії суддів введено суддю Краєвську М. В. у зв’язку з відставкою судді Онишкевича В. В.

Представникам сторін у судовому засіданні були роз’яснені права та обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Згідно клопотання сторін, технічна фіксація судового процесу не здійснюється, ведеться протокол судового засідання. Заяв про відвід суддів не надходило.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.07.2007 р. прийнята до свого провадження апеляційна скарга Сільськогосподарського ТзОВ «Нива», с. Дев’ятники, розгляд справи призначено на 24.07.2007 р., ухвалою від 24.07.2007 р. розгляд даної справи відкладався до 16.10.2007 р., у судовому засіданні 16.10.2007 р. оголошена перерва до 23.10.2007 р. для виготовлення постанови, явка сторін не була визнана обов’язковою.

Рішенням господарського суду Львівської області від 08.05.2007 р. у справі № 4/289-6/45 за позовом ВАТ «Львівагрореммашпостач», м. Львів до відповідача Сільськогосподарського ТзОВ «Нива», с. Дев’ятники Жидачівського району Львівської області про повернення переданих на збереження товарно-матеріальних цінностей позов задоволено повністю.

При винесенні оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд керувався ст.ст. 525, 526, 530, 928 ЦК України, а також положеннями укладеного між сторонами договору про збереження товарно-матеріальних цінностей № 3 від 04.09.2000 р. та мотивував його тим, що відповідно до положень договору, його дія не закінчилася, а він продовжив діяти до того моменту, коли одна із сторін виявить бажання розірвати договір, чого сторонами не було зроблено. Крім цього, господарський суд зазначив, що посилання відповідача на неодноразові письмові звернення до позивача з вимогою забрати товарно-матеріальні цінності документально не підтверджені.

Скаржник, відповідач у справі, не погодився з рішенням господарського суду Львівської області, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення та постановити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в укладеному між сторонами договорі конкретно і однозначно вказано, що якщо від жодної із сторін не надійшло пропозиції про розірвання договору, його строк вважається продовженим на наступний рік, а не на наступні роки. Враховуючи наведене, апелянт вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, який, на його думку, закінчився 05.09.2005 р.

Позивач, в свою чергу, у судовому засіданні заперечив доводи, наведені в апеляційній скарзі, просив рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач направив на адресу Львівського апеляційного господарського суду Лист, яким повідомив, що Сільськогосподарське ТзОВ «Нива»неодноразово зверталося до ВАТ «Львівагрореммашпостач»про одержання зданих на зберігання товарно-матеріальних цінностей, однак, на листи відповідача позивач не відреагував належним чином. Дані документи не могли бути подані у господарський суд першої інстанції у зв’язку із відсутністю головного бухгалтера, яка їх зберігала (перебувала за кордоном).

Відповідач долучив також копії квитанцій про відправлення запитів та акту про визначення якісних показників продукції на адресу позивача.

Розглянувши наявні матеріали справи, доводи та заперечення, наведені в апеляційній скарзі, у Листі відповідача та долучених до нього документах, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду слід змінити, а апеляційну скаргу задоволити частково з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Із наявних у справі матеріалів вбачається, що 04.09.2000 р. між ВАТ «Львівагрореммашпостач», м. Львів (замовник) та Сільськогосподарським ТзОВ «Нива»(виконавець) укладено договір про збереження товарно-матеріальних цінностей № 3, відповідно до п. 1 якого позивач передав відповідачу на зберігання товарно-матеріальні цінності, а саме: озиме жито –20 центнерів, зелену масу –984 центнерів, овес –15 тон, гречку –3 тони, вику –10 тон, ячмінь –8 тон, гній –600 тон, сіно –20 тон. Даний факт підтверджується наявним у матеріалах даної справи двостороннім актом звірки наявності продукції від 03.01.2003 р.

Згідно п. 1.2 вищезгаданого договору, строк дії договору встановлюється з дня підписання і діє протягом 1 року. Якщо жодна із сторін не побажає розірвати договір, останній вважається продовженим на наступний рік.

Як вірно вказав господарський суд першої інстанції, даний договір не припинив свою дію 04.09.2002 р., а його строк продовжився до того моменту, коли одна із сторін побажає його розірвати. Оскільки заяв про розірвання договору сторонами не надсилалися, то він продовжує діяти.

Апеляційна інстанція погоджується з вищезазначеним висновком місцевого господарського суду з огляду на те, що договір, дія якого продовжена на наступний рік, укладається в тій самій редакції, в тому числі п. 1.2 має той самий зміст, що і у попередньому договорі.

За нормами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А відповідно до ч. 2 ст. 530 цього ж кодексу, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у 7-денний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Ст. 938 ЦК України передбачає, що зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Під час розгляду даного спору в порядку апеляційного провадження відповідачем були подані докази, які підтверджують його звернення до позивача про одержання із зберігання товарно-матеріальних цінностей, які він не мав можливості подати під час розгляду справи у господарському суді першої інстанції у зв’язку з відсутністю головного бухгалтера. Вважаючи причину неподання необхідних документів поважною, колегія суддів апеляційного господарського суду приймає їх до уваги.

У своїх зверненнях Сільськогосподарське ТзОВ «Нива»просило забрати із зберігання майно та повідомляло, що внаслідок тривалого зберігання сільськогосподарська продукція втрачає свої якісні та кількісні показники.

Так, з огляду на відсутність реагування позивача на запити відповідача про одержання зданих на зберігання товарно-матеріальних цінностей, а також на те, що відповідно до акту від 28.08.2003 р. про визначення якісних показників продукції, копія якого подана відповідачем, зерно озимого жита, вики, вівса, гречки, ячменю у зв’язку з тривалим зберіганням прийшло в непридатний для використання стан, враховуючи дані акту звірки від 03.01.2003 р. і акту від 28.08.2003 р., колегія суддів вважає підставними позовні вимоги щодо повернення зеленої маси однорічних трав –984 центнери, зеленої маси багаторічних трав –1 107 центнерів, гною –600 тон та сіна –20 тон.

Таким чином, враховуючи наведене, а також положення чинного законодавства України, апеляційна інстанція дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду підлягає зміні, а позовні вимоги задоволити частково.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обстпавини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 89, 91, 99, 101-105 ГПК України, -

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Сільськогосподарського ТзОВ «Нива», с. Дев’ятники Жидачівського району Львівської області задоволити частково.

2.          Рішення господарського суду Львівської області від 08.05.2007 р. у справі № 4/289-6/45 змінити і викласти в наступній редакціх:

3.          позов задоволити частково;

4.          зобов’язати відповідача повернути позивачу передані на зберігання товарно-матеріальні цінності, а саме: зеленої маси однорічних трав –984 центнери, зеленої маси багаторічних трав –1 107 центнерів, гною – 600 тон та сіна –20 тон;

5.          в решті позову відмовити.

6.          Судові витрати у справі віднести на відповідача, а по апеляційній скарзі –в рівних частинах на позивача і відповідача.

7.          Видання наказу доручити місцевому господарському суду.

8.          Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

9.          Постанова може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий-суддя                                                                                П. Д. Скрутовський

Суддя                                                                                                       М. В. Краєвська

Суддя                                                                                                       М. Г. Слука