донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.12.2007 р.                                                                           справа №6/243

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Дзюби  О.М.

суддів
Гези  Т.Д. , Діброви  Г.І.

за участю представників сторін:

від позивача:
Риженіна Н.М. (довіреність  №09-18/1128 від 25.12.2006р.),

від відповідача:
не з*явився
не з*явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства „Запорізький завод феросплавів” м.Запоріжжя

на рішення
господарського суду

Донецької області

від
10.10.2007 року

по справі
№6/243 (Подколзіна Л.Д.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь Донецької області

до
1.          Відкритого акціонерного товариства „Запорізький завод феросплавів”м.Запоріжжя
2. Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк

про
стягнення 9 581грн. 08коп.

В С Т А Н О В И В:

Позивач,  Відкрите акціонерне товариство „Металургійний комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь, Донецької області (далі ВАТ МК „Азовсталь”) , звернувся до господарського суду з позовом до відкритого акціонерного товариства „Запорізький завод феросплавів” м.Запоріжжя (далі ВАТ „Запорізький завод феросплавів”) та Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк (далі ДП „Донецька залізниця”) про стягнення збитків у виді вартості втраченого майна –грошових коштів, сплачених за 1,17тн недопоставленого ферросиликомарганца МнС17РБ у сумі 9581грн.08коп. відповідно до договору №11-04/68/16 від 12.01.2004року.

Рішенням від 10 жовтня 2007року господарський суд Донецької області (суддя Подколзіна Л.Д.)  позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, стягнув з ВАТ „Запорізький завод феросплавів” збитки від нестачі у сумі 9581грн.08коп. У задоволені позову  до ДП „Донецька залізниця” відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що  виникненням спору є протиправне порушення продавцем умов договору, а також порушення норм чинного  законодавства.

Не погодившись  з прийнятим рішенням, ВАТ „Запорізький завод феросплавів”, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що  судом першої інстанції порушені норми матеріального права, та неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися. Від ВАТ „Запорізький завод феросплавів” на адресу апеляційного суду надійшла телеграма з проханням про відкладення розгляду апеляційної скарги. Дане клопотання судовою колегією відхилене у зв'язку з його недоцільністю, оскільки наявних матеріалів достатньо для повного, всебічного та об’єктивного розгляду справи та прийняття обґрунтованого рішення.

Розпорядженням  заступника голови Донецького апеляційного господарського суду була змінена судова колегія для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом першої інстанції, 12.01.2004року між ВАТ МК „Азовсталь” та ВАТ „Запорізький завод феросплавів” укладений договір  №11-04/68/16 на поставку продукції, відповідно до якого відповідач зобов'язався поставити позивачу продукцію-ферросиликомарганец марки МнС17РБ в строки, по номенклатурі та ціні, вказаних у договорі, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити її вартість.

Укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під право врегулювання норм глави 30 Господарського кодексу України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань, а саме майново-господарських зобов’язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

На  виконання умов зазначеного договору, у серпні 2004року на адресу позивача надійшов вантаж, вантажовідправником якого є ВАТ „Запорізький завод феросплавів”, що підтверджується залізничними накладними №№47110741, 47110740, 47112526, 47108968, 47112527. В даних накладних зазначено, що вантаж прибув у справних вагонах, слідів втрати вантажу не виявлено, у зв'язку з чим вантаж був виданий залізницею на підставі статті 52 Статуту залізниць України без перевірки (а.с.27-30,35-36,44-45,50-51).

В ході прийомки продукції по кількості за участю представників громадськості позивачем було виявлено недостачу вантажу у кількості 3,65тн, про що були складені акти прийомки продукції №593 від 18.08.2004р., №603 від 24.08.2004р., №523 від 11.08.2004р., №603а від 24.08.2004року (а.с.23,32,39,48).

У відповідності до п.14 Інструкції „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості”  №П-6 від 15.06.1965р. (з доповненнями та змінами) позивачем була проведена перевірка ваги тари вагонів після вивантаження продукції, результати якої зафіксовані актами №№593/1, 593/2, 603, 523, 603а (а.с.20,21,32,41,47).

Виставлені відповідачем рахунки №№ 398789 від 10.08.2004р., №399175 від 25.08.2004р., №398960 від 16.08.2004р., №399173 від 25.08.2004р. оплачені позивачем у повному обсязі (а.с.31,37,46,52).

Підставою спору в даній справі і предметом оскарження є питання щодо правомірності  стягнення  збитків від нестачі у сумі 9581грн.08коп.

Звертаючись з позовом до суду, позивач відповідно до розділів I,У,УIII ГПК України самостійно визначає предмет та підстави позову, які повинен довести, а суд –вирішити спір по суті відповідно до фактичних обставин та норм чинного законодавства за своїм внутрішнім переконанням.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог та, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок недовантаження продукції позивачеві заподіяні збитки у вигляді вартості недостачі у розмірі 9581грн.08коп., а факт виявлення недостачі  повністю доведений позивачем належними засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що основним доказом в обґрунтування позовних вимог позивача є акти прийомки продукції за кількістю, які не відповідають вимогам Інструкції П-6, а тому не можуть бути прийнятий судом в якості належного доказу по справі виходячи з того:

Пунктом 16 Інструкції П-6 містить правило, відповідно до якого, якщо при прийманні продукції буде виявлено недостачу, то одержувач повинен припинити приймання, забезпечити збереження продукції, та скласти Акт за підписами осіб, здійснюючих приймання продукції. Вказаний Акт повинен бути залучений згідно п.27 Інструкції П-6 до Акту приймання продукції. Разом з тим, п.27 Інструкції П-6 до акту прийомки, яким встановлюється недостача продукції, повинні бути надані: копії супроводжувальних документів, оригінал транспортного документу(накладна, коносамент),  документ, який засвідчує повноваження представника для участі у прийомці, складений акт у відповідності з п.16 Інструкції П-6.

В даному випадку, до позову надані акти прийомки продукції, які не мають доказової сили, оскільки в цих актах одночасно вказано і початок приймання вантажу за кількістю, її зупинення та продовження.

Так, із акту №593 від 18.08.2004року вбачається, що одержувачем одночасно проведена і приймання вантажу по кількості з 22г.15хв. 18.08.2004р.,  зупинення та продовження прийомки з представником громадськості  Чеботаєвим В.В. (посвідчення №593 від 18.08.2004р.) вже на наступний день 19.08.2004року в 11г.20хв. (а.с.23). Даний акт підписаний представником громадськості Чеботаєвим В.В. незаконно, оскільки відповідно до п.21 Інструкції П-6 посвідчення видається  на право участі у прийманні конкретної партії продукції. Видача посвідчення  на який-небудь період не допускається. Таким чином, видане представнику громадськості Чеботаєву В.В. посвідчення  №593 від 18.08.2004р. є недійсним і не дає йому право на участь у прийомці продукції 19.08.2004року. Крім того, у посвідченні громадськості на участь у прийомці продукції не вказано найменування  якої саме продукції, що є також порушенням п.21 Інструкції П-6   (а.с.22).

Аналогічні порушення п.21 Інструкції П-6 допущені по всім актам прийомки по кількості, які надані до позову.

Проте, в матеріалах справи є акт прийомки продукції по кількості №603а від 24.08.2004року, укладений за літерою „а”, який свідчить про здійснення прийомки продукції формально, що є порушенням п.12 Інструкції П-6 (а.с.47-48).

При укладенні договору №11-04/68/16 від 12.01.2004року  сторони в пункті 3.7 передбачили, що прийомка продукції за кількістю здійснюється згідно Інструкції П-6. Тобто, сторони дійшли згоди стосовно прийомки продукції та, відповідно, документального оформлення цієї прийомки. Дотримання вимог Інструкції П-6 стосовно оформлення актів прийомки продукції є обов’язком сторін. В свою чергу, правильне оформлення документів стосовно приймання продукції є підставою в подальшому посилатися на такі документи, як на доказові засоби.

Враховуючи викладене, акти прийомки продукції по кількості №593 від 18.08.2004р., №603 від 24.08.2004р., №523 від 11.08.2004р., №603а від 24.08.2004року, посвідчення представника громадськості №№593,603,523,603а  і акти перевірка ваги тари №№593/1, 593/2, 603, 523, 603а, наданих до позову  не мають доказової сили.

Звертаючись з позовом, позивач послався на неналежне виконання зобов'язань відповідачем ВАТ  „Запорізький завод феросплавів” м.Запоріжжя”, у зв'язку з чим позивачу завдано збитки в розмірі вартості вагової недостачі та обґрунтував  свої позовні вимоги нормами матеріального права, а саме: ст.ст.526,623  Цивільного кодексу України.

Згідно із ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 ст.623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Але, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Одним із елементів складу цивільного правопорушення, який вимагається законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків. Є об'єктивна сторона, яку утворюють  наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправні дії, які виражені у невиконанні або неналежному виконанні боржником взятого на себе зобов'язання; причинний зв'язок між  протиправними діями боржника та збитками.

У позовній заяві позивач не обґрунтував причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та завданими збитками.

Проте, ані в позові, ані в матеріалах справи немає будь-яких доказів, які б підтверджували неналежне виконання своїх зобов'язань за спірним договором з боку відповідача, ВАТ „Запорізький завод феросплавів”. В даному випадку, вина відповідача за недостачу вантажу не доведена, тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції при винесені рішення не дав правової оцінки матеріалам справи, а саме: актам прийомки продукції, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права та неповне з’ясування обставин справи, що мають значення для справи, що передбачено статтею 104 Господарського процесуального кодексу України. В даному випадку, судова колегія рішення суду першої інстанції скасовує, та у відповідності до пункту 2 статті 103 Господарського процесуального кодексу України судова колегія приймає нове рішення, враховуючи, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, у розумінні  ст.ст.33 ГПК України.  Позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків від нестачі у сумі 9581грн.08коп. вважаються не доведені. Отже, у задоволені позову слід відмовити у зв'язку з недоведеністю.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного провадження, судова колегія дійшла висновку, що апеляційні вимоги, викладені в скарзі, підлягають задоволенню,  рішення господарського суду від 10.10.2007р.–скасуванню.

Витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на позивача у справі відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського  процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Запорізький завод феросплавів” м.Запоріжжя на рішення господарського суду Донецької області від  10.10.2007р. у справі № 6/243  задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від  10.10.2007р. у справі № 6/243  скасувати.

У  задоволені позову Відкритого акціонерного товариства „Металургійний  комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь Донецької області до Відкритого акціонерного товариства „Запорізький завод феросплавів” м.Запоріжжя та ДП „Донецька залізниця” про стягнення збитків від нестачі у сумі 9581грн.08коп. –відмовити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Металургійний  комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь на користь Відкритого акціонерного товариства „Запорізький завод феросплавів” м.Запоріжжя витрати по сплаті держаного мита по апеляційній скарзі у сумі 51грн.00коп.

Господарському суду Донецької області видати наказ.

Припинити дію наказу про примусове виконання рішення від 22.10.2007року.

У разі стягнення сум за наказом від 22.10.2007року господарському суду Донецької області на підставі ст.122 Господарського процесуального кодексу України видати поворотний наказ  після подання довідки, підписаної керівником чи заступником керівника або головним бухгалтером підприємства  про те, що суми, стягнуті за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку.

Головуючий          О.М.  Дзюба

Судді:          Т.Д.  Геза

Г.І.  Діброва

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС