ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.12.07 р.                                                                               Справа № 44/382пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Телерадіокомунікаційна компанія „Сигма” (генеральний директор Шкурупій В.В., протокол № 6/99 від 12.12.05 року), до Маріупольського державного гуманітарного університету (представник Шебаніц Ф.Ф., довіреність від 15.10.07 року), про визнання права на оренду до 01.03.09 року частини приміщення будівлі площею 359,7 м2, розташованого за адресою місто Маріуполь, проспект Будівельників 52, у відповідності до договору оренди від 01.01.01 року, укладеного між Маріупольським електромеханічним технікумом та товариством з обмеженою відповідальністю „Телерадіокомунікаційна компанія „Сигма”,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Телерадіокомунікаційна компанія „Сигма” (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом до Маріупольського державного гуманітарного університету (далі – Університет) про визнання права на оренду до 01.03.09 року частини приміщення будівлі площею 359,7 м2, розташованого за адресою місто Маріуполь, проспект Будівельників 52 (далі – Приміщення), у відповідності до договору оренди від 01.01.01 року (далі – Договір), укладеного між Товариством та попередником Університету Маріупольським електромеханічним технікумом (далі – Технікум). Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на невизнанні відповідачем права на оренду Приміщення, не зважаючи на автоматичну пролонгацію Договору після 01.09.03 року та після 01.06.06 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив правонаступництво Університету по правах та обов’язках Технікуму за Договором та заперечив проти позову, зазначивши, що згідно статті 118 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, договори оренди комунального майна мають укладатися на конкурсних засадах, тому зайняття Товариством Приміщення у теперішній час є неправомірним.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Товариства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Товариства та Технікуму, суд дійшов висновку, що укладена між сторонами угода за своїм змістом та своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди) державного майна, який підпадає під правове регулювання норм статей 256-276 ЦК УРСР та Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а також статей 759-786 ЦК України і статей 283-292 ГК України, оскільки після 01.01.04 року строк дії Договору та взаємні зобов’язання сторін – продовжилися.

Таким чином, в силу статті 256 ЦК УРСР, статті 759 ЦК України, статті 283 ГК України та статті 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а також пункту 1.1 Договору Технікум зобов’язався надати, а Товариство – прийняти у строкове платне користування Приміщення. Договір узгоджений з регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області.

Обов’язки та права Технікуму у правовідношенні, що виникло з Договору, передано до Університету, який згідно пунктів 1-2 наказу Міністерства освіти та науки України № 868 від 30.12.03 року отримав на баланс будівлю, в якій знаходиться Приміщення. За таких обставин безсумнівним є перехід до нововиниклої в зобов’язанні особи Університету, який став орендодавцем за Договором, всіх прав та обов’язків по Приміщенню, що були дійсними для Технікуму, оскільки приписи частини 2 статті 268 ЦК УРСР визначають, що договір найму зберігає чинність і при переході майна від однієї організації (наймодавця) до іншої.

Жодних заперечень щодо належності виконання сторонами умов Договору – суду не надавалося.

Умовами пункту 10.1 Договору передбачено строк дії Договору з 01.01.01 року до 31.12.02 року, наразі додатковою угодою № 32 до Договору від 20.09.02 року сторони змінили умови пункту 10.1 Договору, визначивши строк дії цієї угоди з 01.01.01 року до вересня 2003 року, тобто на два роки та дев’ять місяців.

За відсутності протягом місяця після закінчення строку дії Договору заяви однієї із сторін про припинення Договору або зміну його умов – зазначена угода в силу пункту 10.6 Договору вважається продовженою на тих самих умовах й на той самий строк, що визначені Договором. Ці положення Договору повністю відповідають правилам автоматичної пролонгації договорів оренди (найму), передбачені статтею 260 ЦК УРСР, статтею 764 ЦК України, статтею 284 ГК України та статтею 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Строк Договору, як зазначалося вище, закінчився 01.09.03 року, наразі, через відсутність письмових заперечень сторін проти його продовження, суд вважає, що строк дії Договору на передбачених у ньому умовах пролонгувався до 01.06.06 року включно в силу закону та угоди. Згодом, на підставі зазначених вище норм права Договір повторно пролонгувався до 01.03.09 року, оскільки сторони не довели суду, що у періоди 01.09.03-01.10.03 року та 01.06.06-01.07.06 року сторони висували будь-які пропозиції щодо зміни або припинення Договору.

Нормами статей 4 ЦК УРСР та 11 ЦК України передбачено, що цивільні права можуть виникати із угод (правочинів), які не суперечать закону. Норми статті 204 ЦК України передбачають презумпцію правомірності правочину. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що Товариство на законних підставах наділене чинним цивільним правом тимчасового оплатного користування Приміщенням, яке (право) виникло з правочину Договору, який є правомірним в силу закону, причому означена правомірність не спростована судом.

Для захисту права користування (у тому числі тимчасового оплатного користування) в силу статті 396 ЦК України застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Виходячи зі змісту норм статей 4 ЦК УРСР, 11 та 204 ЦК України – Товариство є добросовісним користувачем Приміщення, яке перебуває в його володінні на праві оренди. За наведених обставин суд вважає безсумнівною наявність у Товариства права на оренду Приміщення згідно Договору.

Лист Університету № 622/01-19/05 від 04.05.07 року, в якому сформульовано вимогу до Товариства звільнити Приміщення – суперечить низці нормативних актів, зокрема, статті 525 ЦК України, статті 291 ГК України та статті 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, якими визначено неприпустимість односторонньої відмови (розірвання) від зобов’язань взагалі та від договорів оренди зокрема.

За нормами статті 392 ЦК України, власник (так само як і суб’єкт права тимчасового користування) наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності (або іншого речового права).

Оскільки лист Університету № 622/01-19/05 від 04.05.07 року та зміст відзиву містять посилання на необхідність припинення чинності Договору, то це свідчить про те, що відповідач не визнає право користування Товариства Приміщенням, у зв’язку з чим суд вважає, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого порушеного речового права.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне невизнання Університетом права Товариства на користування Приміщенням, а також порушення відповідачем норм ЦК України, ГК України, Закону України „Про оренду державного та комунального майна” та інших норм, які регулюють режим речового права користування та порядок виконання договірних зобов’язань.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача.

На підставі ст.ст.4, 256-276 ЦК УРСР, ст.ст.204, 382, 392, 397, 525, 759-786 ЦК України, ст.ст.283-292 ГК України, ст.ст.2, 5, 17, 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, керуючись ст.ст.1, 2, 22, 27, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю „Телерадіокомунікаційна компанія „Сигма” до Маріупольського державного гуманітарного університету про визнання права на оренду до 01.03.09 року частини приміщення будівлі площею 359,7 м2, розташованого за адресою місто Маріуполь, проспект Будівельників 52, у відповідності до договору оренди від 01.01.01 року, укладеного між Маріупольським електромеханічним технікумом та товариством з обмеженою відповідальністю „Телерадіокомунікаційна компанія „Сигма”.

Визнати право товариства з обмеженою відповідальністю „Телерадіокомунікаційна компанія „Сигма” на оренду до 01.03.09 року частини приміщення будівлі площею 359,7 м2, розташованого за адресою місто Маріуполь, проспект Будівельників 52, у відповідності до договору оренди від 01.01.01 року, укладеного між Маріупольським електромеханічним технікумом та товариством з обмеженою відповідальністю „Телерадіокомунікаційна компанія „Сигма”.

Стягнути з Маріупольського державного гуманітарного університету на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Телерадіокомунікаційна компанія „Сигма” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області