ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2007 р.
№ 30-9/1-05-32-32А

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючий суддя
судді
Полянський А.Г.
Бакуліна С.В.
Фролова Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

та касаційне подання

Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний"
Прокуратури Одеської області

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 10.05.2005 року

у справі
№ 9/1-05-32А господарського суду Одеської області

за позовом
Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України

до
Багатопрофільної виробничої сільськогосподарської фірми ТОВ "Аліс",
ТОВ "Енерго-Продукт ЛТД",
Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області

третя особа
Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний"

про
визнання недійсним договору міни та державного акту, визнання права постійного користування земельною ділянкою

за участю представників:

позивача
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

відповідача –1:
Сергєєв В.Є. дов. №17 від 11.01.2007 року,

відповідача –2:
Коваль К.П. дов. №117 від 15.08.2007 року,

відповідача –3:
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

третьої особи:
Обухов С.А. дов від 12.11.2007 року,
Пуленко К.М. дов. від 12.11.2007 року

прокуратури:
Дубас В.А. –посв. № 172

У відповідності зі ст. 77 ГПК України у справі 18.12.2007 року оголошувалась перерва до 14-30 год., 18.12.2007року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.03.2005 року (суддя: Бакланова Н.В.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.05.2005 року (судді: Бойко Л.І. –головуючий, Величко Т.А., Жукова А.М.) у справі № 9/1-05-32А Господарського суду Одеської області у задоволенні позову відмовлено.

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та уточненням до касаційної скарги, в яких просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 23.03.2005 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.05.2005 року у справі № 9/1-05-32А та прийняти нове рішення про визнання недійсним договору міни земельних ділянок від 07.06.2003 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аліс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Продукт ЛТД" та визнання за  Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" права постійного користування спірною земельною ділянкою, мотивуючи касаційну скаргу тим, що судами допущені порушення норм матеріального і процесуального права.

Прокуратура Одеської області звернулася до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, в якому просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 23.03.2005 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.05.2005 року у справі № 9/1-05-32А та передати справу на новий розгляд до Господарського суду Одеської області, мотивуючи касаційне подання тим, що судові рішення винесенні з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою заступника Голови Вищого господарського суду України Шульги О.Ф. від 28.09.2007 року,  справу № 9/1-05-32А передано для розгляду колегії суддів у складі: Полянський А.Г. (головуючий, доповідач), Бакуліна С.В., Фролова Г.М.

Ухвалою від 11.10.2007 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.11.2007року об 10-40 годині  колегією суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий суддя Полянський А.Г., судді Фролова Г.М., Бакуліна С.В.

19.11.2007 року представник відповідача 2 заявив клопотання про оголошення повного тексту постанови.

18.12.2007 року ним же подано клопотання про оголошення лише вступної та резолютивної частини постанови.

Ухвалою від 18.12.2007 року відмовлено у задоволенні відводу суддів Бакуліної С.В., Фролової Г.М.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін,   присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові,   колегія   суддів вважає,   що   касаційна скарга та касаційне подання не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий  господарський  суд  України  переглядає  за  касаційною   скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, на підставі рішення Комінтернівської районної ради народних депутатів від 15.11.1995р. за №89-ХХІІ Багатопрофільній виробничій сільськогосподарській фірмі ТОВ "Аліс" 16.11.1995р. видано акт на право колективної власності на землю в кількості 51,15 гектарів в межах згідно плану для ведення підсобного сільськогосподарського виробництва (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за 13-06 №6).

Між керівництвом Морського торгівельного порту "Южний" та Багатопрофільною виробничою сільськогосподарською   фірмою   ТОВ   "Аліс",    в   зв'язку    з    розвитком    та будівництвом нового причалу №8, досягнуто домовленості про виділення порту із складу земель, які згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ОД №13-6 перебувають у колективній власності членів фірми "Аліс", земельної ділянки в районі Аджаликського лиману площею 3,5 га, про що складено протокол від 25.05.2001р.

Головою Комінтернівської районної ради 17.07.2001р. у відповідності до статті 34 Земельного кодексу України (в редакції 1992р.) прийнято розпорядження №155/01-РР про створення комісії по вибору земельних ділянок на території Візирської, Сичавської сільських рад та Ново-Білярської селищної ради Морському торгівельному порту "Южний" під будівництво виробничих об'єктів.

У відповідності до Акту вибору земельних ділянок Морському торгівельному порту "Южний" під будівництво виробничих об'єктів від 25.07.2001р. та викопіювання із плану меж Візирської сільської ради, вибрана земельна ділянка №1 площею 3,61 га, яка знаходиться у колективній власності фірми "Аліс", та відповідає усім необхідним нормам і може бути передана у постійне користування Порту для будівництва і реконструкції лінійних споруд до виробничих об'єктів.

З витягу з протоколу №3 від 11.08.2001р. загальних зборах членів фірми "Аліс" вбачається, що на даних зборах було розглянуто лист Морського торгівельного порту "Южний" та вирішено погодитись з відведенням останньому земельної ділянки площею 3,61 га при умові оплати її вартості на договірних умовах між портом та фірмою.

Так, 07.06.2003р. фірма "Аліс" та ТОВ "Енерго-Продукт ЛТД" уклали договір міни земельними ділянками. У відповідності до договору фірма "Аліс" обмінює належну їй на праві колективної власності земельну ділянку площею 23,82 га на земельну ділянку загальною площею 30,12 га, що знаходилась у власності ТОВ "Енерго-Продукт ЛТД", розташовану на території Візирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області 11.06.2003р. видала ТОВ "Енерго-Продукт ЛТД" Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 23,82 га серії ОД №026224, отриману товариством на підставі договору міни з фірмою "Аліс".

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено виникнення права власності та права користування земельною ділянкою.

Право   власності  та  право  постійного  користування  на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання   земельної   ділянки    до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно зі статтею 126 зазначеного вище кодексу право  власності  на  земельну  ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Передача земельних ділянок у власність і надання їх у користування здійснюється на підставі звернення юридичної особи з заявою з доданням до неї відповідних документів та пов'язана з здійсненням відповідних реальних дій, а саме: розгляд заяви уповноваженим органом та прийняття відповідного рішення, надання дозволу на підготовку проекту відведення земельної ділянки, розробка проекту земельного відводу, його погодження та затвердження, перенесення проекту відведення на місцевість шляхом встановлення меж земельної ділянки, одержання документів, які посвідчують право на землю, здійснення державної реєстрації земельної ділянки.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Морським торгівельним портом "Южний" були здійснені відповідні дії щодо придбання у постійне користування земельної ділянки, але процедура не була закінчена до 01.01.2002р. Між тим, відповідно до розділу X Перехідних Положень Земельного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2002р. документи на земельні ділянки не відведені чинним порядком станом на 01.01.2002р. підлягають переоформленню за вимогами нового Земельного кодексу України (матеріали попереднього погодження вибору земельних ділянок у 2001р. (за актом від 25.07.2001р.), серед яких і ділянка №1 площею 3,61 га зі складу земель фірми "Аліс" в районі Ст. Біляри, та проект відводу земельних ділянок в   постійне   користування   порту), не   є належними доказами по справі.

Тому, судами як першої так і апеляційної інстанції обґрунтовано  не були прийняті до уваги протокол погодження між ТОВ "Аліс" та Морським торгівельним портом "Южний" від 21.05.2001р., лист Одеської облради №51/Р-37-438/186 від 22.06.2001р. про дозвіл попереднього вибору земельної ділянки, розпорядження Комінтернівської райради №155/01-РР від 17.07.2001р. про створення комісії загальних зборів фірми "Аліс" про надання згоди на відвід земельної ділянки площею 3,61 га.

Щодо проекту відводу, розробленого МПП "Аліада", то як встановлено судами та вбачається із матеріалів справи, навіть станом на 25.05.2004р. завідуючим відділом з питань адміністративно-територіального устрою та земельних відносин секретаріату облради по цьому проекту були зауваження і проект був направлений на доопрацювання. При цьому, зверталась увага на відсутність клопотання Морського торгівельного порту "Южний" до Комінтернівської райдержадмістрації про дату згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки (порушення вимог частини З статті 123 Земельного кодексу України); відсутність розпорядження Комінтернівської райдержадмістрації про дату згоди статті 123 Земельного кодексу України); відсутність висновку по проекту відведення земельної ділянки Візирської, Сичавської сільських рад та Ново-Білярської селищної ради. При цьому була також звернута увага на те, що голова Комінтернівської райдержадмістрації та голова Комінтернівської райради в порушення вимог земельного законодавства України та Законів України "Про місцеві державні адміністрації", "Про місцеве самоврядування в Україні" підписали висновки щодо надання земельних ділянок.

Статтею 142 Земельного кодексу України (в редакції 2002р.) передбачена можливість добровільної відмови власника землі тільки на користь держави або територіальної громади у встановленому порядку і не передбачена на користь інших суб'єктів земельних правовідносин.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено право підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб, громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, на звернення до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю   господарських   справ   за   захистом   своїх   порушених   або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За змістом вимог земельного законодавства право користування земельною ділянкою виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Отже, до одержання акта про право користування земельною ділянкою особа, якій цю ділянку виділено у встановленому порядку (а не надано попереднє погодження), не має підстав вимагати усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, звільнення її тощо.

Враховуючи викладене висновки судів першої та апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для захисту інтересів держави, які визначив прокурор в позовній заяві є обґрунтованими, оскільки юридична заінтересованість позивача в судовому процесі зобов'язує його довести як наявність спірних правовідносин, так і ту обставину, що оспорювані акти порушують його права та охоронювані законом інтереси.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови в позові в частині визнання недійсними договору міни та державного акту, оскільки вони не суперечать вимогами чинного законодавства.

Вірно зазначено судами й те, що визнання права постійного користування земельною ділянкою є виключним правом Ради, як суб'єкта права власності на землю, а в частині визнання права, то його виникнення закон пов'язує з виконанням певної процедури, встановленої Земельним кодексом України.

Крім того, відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог позивача.

Твердження заявників касаційної скарги та подання про порушення і неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

З огляду на викладене, касаційна інстанція вважає, що рішення та постанова у справі прийняті у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою присутніх представників сторін  оголошена  вступна та резолютивна частини постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" та касаційне подання  Прокуратури Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 23.03.2005 року  та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.05.2005 року у справі № 9/1-05-32А  залишити без змін.

Головуючий                                                                              А. Полянський

Судді                                                                                          С.Бакуліна

Г.Фролова