ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
У Х В А Л А

26.11.2007
Справа № 18/137

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Павловського
П.П.

суддів: Швеця В.В. (доповідача), Чус О.В.

при секретарі судового засідання Мацекос
І.М.

за участю представників:

від позивача:
Зелений В.В. юрист, довіреність №41 від 1 серпня 2007 року;

від відповідача:ОСОБА_2
представник, довіреність №2990 від 26 липня 2006 року;

розглянувши заяву товариства
з обмеженою відповідальністю “Будинок торгівлі “Гірник”, місто Олександрія,
Кіровоградської області, про перегляд справи за нововиявленими обставинами на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 жовтня 2007 року
у справі №18/137;

за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю “Будинок торгівлі “Гірник”, місто Олександрія,
Кіровоградської області;

до приватного
підприємця ОСОБА_1, місто Олександрія;
про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини нежитлового
приміщення від 28 вересня 2005 року.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, закрите акціонерне товариство
“Будинок торгівлі “Гірник” місто Олександрія Кіровоградської області у серпні
2007 року звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовом у
якому просить суд визнати недійсним договору купівлі-продажу частини
нежитлового приміщення від 28 вересня 2005 року, укладений з відповідачем
приватним підприємцем ОСОБА_1

Одночасно позивачем було надано
клопотання про забезпечення позову:

шляхом накладення арешту на частину
нежитлового приміщення, яке було відчужено за вищевказаним договором
купівлі-продажу;

заборони відповідачем здійснювати
перебудову приміщення, придбаного за спірним договором;

та заборони Олександрійському
комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації вчиняти дії з
виготовлення та видачі відповідачу документів на вказане приміщення.

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 10 серпня 2007 року (суддя Тимошевська В.В.) вжито
заходів до забезпечення позову.

Приймаючи ухвалу господарський суд
виходив з того, що відповідачем здійснюються дії по зміні приміщення шляхом
перебудови, у зв'язку з чим є необхідність по забезпеченню доказів, оскільки
невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення
господарського суду в частині застосування правових наслідків недійсності
правочину.

ПП ОСОБА_1 не погодившись з
ухвалою господарського суду звернулася до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою в якій зазначила, що суд не встановив
наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання
рішення господарського суду.

При цьому послалась на пункт 6.2
Роз'яснення Вищого адміністративного суду України від 23 серпня 1994 року
№02-5/611 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення
позову” відповідно до якого, накладення арешту на майно може бути виключно за
позовами про визнання права власності або витребування майна.

Позивач вважає, що суд не
встановив, чим же саме перебудова чи отримання відповідних довідок та технічної
документації в МБТІ може ускладнити виконання рішення суду в майбутньому та
просив суд скасувати вищевказану ухвалу суду першої інстанції.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 15 жовтня 2007 року по даній справі
апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 задоволено, а ухвалу
господарського суду Кіровоградської області від 10 серпня 2007 року скасовано.

Задовольняючи апеляційну скаргу суд
виходив с того, що в ухвалі суду першої інстанції про забезпечення позову
вирішенні питання не пов'язані з розглядом справи і виконання можливого рішення
за результатами його розгляду, заходи із забезпечення позову позбавляють
можливості відповідача здійснювати господарського діяльність, судом не
з'ясовано чи має намір позивач в межах заявленого позову повернути відповідачу
кошти і чи спроможний він це зробити.

Позивач, у жовтні 2007 року
звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з заявою про
перегляд постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15
жовтня 2007 року по даній справі за нововиявленими обставинами, посилаючись на
те, що ТОВ “Будинок торгівлі “Гірник” стало відомі обставини, що мають істотне
значення для справи і не могли бути йому відомі до цього, а також те, що
відповідач готується відчужити або заставити нерухоме майно придбане ним по
спірному договору.

Крім того нерухоме майно, яке було
придбане фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1, вже перебуває в заставі, що з
огляду на предмет спору, сприятиме невиконанню основного зобов'язання,
забезпеченого заставою, з наступним зверненням стягнення на заставне майно.

Відповідач, ПП ОСОБА_1, місто Олександрія,
надала відзив на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими
обставинами в якому вважає, що підстав для зміни чи скасування постанови
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 жовтня 2007 року по
даній справі не має та просить суд відмовити в задоволенні заяви про перегляд
судового рішення за нововиявленими обставинами, а вищеназвану постанову  залишити без змін.

Розглянувши заяву про перегляд
судового рішення за нововиявленими обставинами, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи,
Дніпропетровський апеляційний господарський суд вважає необхідним в задоволенні
заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити, а
постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду залишити без
змін.

Відмовляючи в задоволенні
вищезазначеної заяви, судова колегія, виходила з наступних підстав.

Відповідно до статті 66
Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї
ініціативи, має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову
допускається на будь -якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких
заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського
суду.

Забезпечення позову полягає у
вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових
актів.

Відповідно до частини 1 статті 67
Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать відповідачеві;

забороною відповідачеві вчиняти
певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії,
що стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у
безспірному порядку.

При розгляді заяви, судова
колегія Дніпропетровського апеляційного господарського суду, згідна з висновком
попередньої колегії Дніпропетровського апеляційного господарського суду про те,
що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване
припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до
нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на
момент виконання рішення, що також передбачено роз'ясненням Вищого
господарського суду України від 23 серпня 1994 №02-5/611 “Про деякі питання
практики застосування заходів до забезпечення позову”.

Дніпропетровський апеляційний
господарський суду правильно дійшов висновку про те, що ухвала господарського
суду Кіровоградської області від 10.08.2007 року, всупереч зазначеним
положенням законодавства, про вжиття заходів до забезпечення позову нічим не
обґрунтована. У зазначеній ухвалі судом вирішені питання не пов'язані з
розглядом даної справи і виконання можливого рішення за результатами його
розгляду.

У даній справі предметом спору є
вимога про визнання договору недійсним, держмито сплачене позивачем як за
немайновий спір.

Задовольняючи апеляційну скаргу
ПП ОСОБА_1, місто Олександрія, Дніпропетровський апеляційний
господарський суд правильно дійшов висновку стосовно того, що у матеріалах
справи відсутні докази, які свідчать про те, що виконання рішення у справі, в
якій предметом спору є визнання договору купівлі-продажу недійсним може бути
неможливе або утруднене, в разі невжиття заходів по забезпеченню позову.

Єдиним обґрунтуванням суду
першої інстанції для застосування вказаних засобів забезпечення позову була
вказівка на те, що відповідач здійснив самовільне будівництво і вживає заходів
на його узаконення. Але дана обставина свого підтвердження не знайшла.
Оскільки, роботи по реконструкції спірної будівлі були проведені відповідачем з
дозволу виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської
області за погодженим проектом і з дозволу держархбудконтролю ще до звернення
позивача до суду з даним позовом.

Треба звернути уваги і на те, що
заборона МБТІ видавати документи на оформлення вказаних робіт є обмеженням
власника спірного майна у здійсненні прав, передбачених статтею 41 Конституції
України, якою встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений
своєї власності.

Дніпропетровським апеляційним
господарським судом встановлено, що застосовані судом заходи повністю
позбавляють відповідача можливості здійснювати господарську діяльність: ввести
в експлуатацію будівлю, займатися торговою діяльністю, брати кредити. А при
забезпеченні позову слід враховувати, що заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної особи чи приватного підприємства, причиняти
їм збитки.

Таким чином, судова колегія
встановила, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що
виконання рішення у справі може бути неможливим, або утрудненим в разі невжиття
заходів по забезпеченню позову, а відтак, у господарського суду Кіровоградської
області не було правових підстав для вжиття заходів передбачених статтями 66,
67 Господарського процесуального кодексу України, що і підтверджується
висновком Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Посилання ТОВ “Будинок торгівлі
“Гірник” на те, що відповідачу 9 листопада 2005 року було видано
довідку-характеристику №006362 №3114 для оформлення кредиту, що на думку
заявника є доказом того, що відповідач має намір здійснити відчуження чи
передати в заставу спірне майно є безпідставним, оскільки довідки
-характеристики на об'єкти нерухомого майна, що знаходяться у власності
юридичних та фізичних осіб видаються у порядку, визначеному Інструкцією про
порядок видачі довідок -характеристик на об'єкти нерухомого майна, що
знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб та зареєстровані в бюро
технічної інвентаризації, затвердженої Наказом Державного комітету України по
житлово -комунальному господарству №35 від 30 квітня 1996 року. Де відповідно
до пункту 3.5 зазначеної інструкції термін дії вищезазначеної довідки 3 місяці.

Таким чином, видача довідки не може
бути доказом того, що відповідач має намір здійснити відчуження спірного
приміщення, адже строк дії довідки стік ще 9 лютого 2006 року.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія,
вважає заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного
господарського суду -без змін.

З огляду на наведене, та керуючись
статтею 114 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву
про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами товариства з
обмеженою відповідальністю “Будинок торгівлі “Гірник”, місто Олександрія,
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 15 жовтня 2007 року у справі №18/137,
залишити без змін.

Головуючий                                               П.П.Павловський

Судді:
В.В. Швець

О.В.Чус