ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 6/223
07.06.07

За позовом                    Закритого акціонерного товариства «Енергогенеруюча компанія «Укр-Кан Пауер»

До відповідача          Автобусного парку № 7 комунального підприємства «Київпастранс»

Про                              стягнення 19243,32 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники:

Від позивача          Поліщук А.М. (за дов. № 22/739 від 28.02.2007)

Від відповідача           не з’явились

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом закрите акціонерне товариство «Енергогенеруюча компанія «Укр-Кан Пауер»до автобусного парку № 7 комунального підприємства «Київпастранс»про стягнення з останнього 19243,32 грн. заборгованості за договором № 450136 від 01.04.2002 та угодою № 1 про зміну і доповнення договору від 01.04.2004.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов’язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за поставлену теплову енергію у вигляді гарячої води.

Ухвалою суду від 03.04.2007 було порушено провадження у справі № 6/223 та призначено розгляд останньої на 15.05.2007.

Ухвалою суду від 15.05.2007 розгляд справи було відкладено на 07.06.2007, у зв’язку з нявкою на виклик суду представника відповідача.

Відповідач у чергове засідання не з’явився, відзив на позов, письмових заперечень по суті спору та клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Ухвали з адреси відповідача не повернуто, що свідчить про наявність у останнього можливості з’явитися до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

01.04.2002 року між закритим акціонерним товариством «Енергогенеруюча компанія «Укр-Кан Пауер»(енергопостачальною організацією) та автобусним парком № 7 комунального підприємства «Київпастранс»(покупцем) було укладено договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 450136 (далі –Договір).

Відповідно до умов Договору (п. 1.1) позивач зобов’язується виробляти, систематично поставляти та передавати у власність відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води, а відповідач зобов’язався приймати та своєчасно здійснювати оплату за поставлену теплову енергію у вигляді гарячої води (п. 1.2).

Пунктом 6.5 вищезазначеного Договору передбачено, що відповідач самостійно розраховується за прийняту теплову енергію згідно з отриманим платіжним дорученням не пізніше 28 числа поточного місяця.

Строк дії Договору сторони визначили з 01.04.2002 по 01.04.2003 та встановили, що Договір вважається продовженим на такий же строк, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодною зі сторін не буде заявлено про протилежне (п. 10.1). Даний пункт Договору було доповнено словами «в частині розрахунків дія договору триває до повного їх завершення»(угода № 1 про зміну і доповнення договору від 01.04.2004).

У період з грудня 2006 року по лютий 2007 року позивач поставив відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води на загальну суму 19243,32 грн. Позивачем надано суду особисті картки за вказані місяці, а також акти приймання-передачі товарної продукції № 07.12.06-450136, № 07.01.07-450136 та № 07.02.07.-450136, які відповідачем підписано не було.

Відповідач належним чином умови Договору не виконав, поставлену теплову енергію у вигляді гарячої води не оплатив.

Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, вимоги про стягнення з відповідача 19243,32 грн. основного боргу є законними та обґрунтованими.

Суд приймає розрахунок боргу  наданий позивачем, як вірний.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач доказів належного виконання умов Договору суду не подав. Жодних заперечень щодо кількості та якості поставленої енергії суду також не надано.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача. Зокрема, з останнього підлягає стягненню 192,43 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з автобусного парку № 7 комунального підприємства «Київпастранс»(м. Київ, вул. Бориспільська, 15, рахунок 6591 в Харківському відділенні Промінвестбанку м. Києва, МФО 322205, код 26124343) на користь закритого акціонерного товариства «Енергогенеруюча компанія «Укр-Кан Пауер»(м. Київ, вул. Червоногвардійська 20, рахунок у ТОВ «Фортуна банк», МФО 300904, код 21661022) 19243,32 грн. боргу, 192,43 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя                                                                                            С.А. Ковтун

Рішення підписано 16 серпня 2007 року