ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2007
Справа №2-26/16906-2006

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А ЇН И

06 березня 2007 року                        м. Сімферополь      Справа № 2-26/16906-2006

За позовом – ВАТ «Крименерго» (м. Сімферополь, вул.. Київська, 746)

До відповідача – Державного підприємства «Донузлавська ВЕС»                            (м. Євпаторія, вул.. Дм. Ульянова, 86)

Про стягнення  27099,70 грн.

Суддя Проніна О.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Котовська Н.Д., дов. № 006-Д від 04.01.2007р.

Від відповідача – Аркатова В.В., дов. у справі

Сутність спору:

Позивач  - ВАТ «Крименерго» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідача - Державного підприємства «Донузлавська ВЕС» та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27099,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог ВАТ «Крименерго» посилається на те, що у порушення умов договору оренди  № 35 від 28.12.2001р., відповідачем не у  повному обсязі проводилась оплата орендної плати у зв’язку з чим, за періоди  з 01.07.2004р. по 31.07.2004р. та з 01.01.2005р. по 31.08.2006р. (за станом на 01.09.2006р.) у відповідача склалась заборгованість з орендної плати за Договором перед позивачем у розмірі 27099,70 грн.

Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на те, що 06.12.2005р. було здійснено  відключення вітрових  електроустановок,  як таких, що належать відповідачу, так й тих, що орендовані відповідачем у ВАТ «Крименерго» за договором оренди № 35 від 28.12.2001р., внаслідок чого  через обставини, за які відповідач не несе відповідальності, Державне підприємство «Донузлавська ВЕС» було позбавлено можливості  використання орендованого майна, посилаючись на приписи  ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 20.11.2006р.за клопотанням сторін, строк вирішення дійсного спору продовжено у порядку ст..69 Господарського процесуального кодексу України.

06.03.2007р. відповідач надав суду клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду, в якому зазначив, що  відповідач визнає заборгованість з орендної плати  у розмірі 25015,13 грн.

Суму заборгованості з орендної плати за грудень 2005 року у розмірі 2084,57грн. відповідач не визнає оскільки, як зазначено у заяві, в цей місяць  підприємство було позбавлено можливості користуватись орендованим майном, а тому, відповідно, як вважає відповідач, до ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України звільняється від орендної плати.

Відповідач просить суд надати розстрочку виконання рішення по дійсній справі строком на 6 місяців у зв’язку з тим, що  на даний час  підприємство  перебуває у складному фінансовому становищі, зокрема, має велику заборгованість з заробітної плати та нарахувань на заробітну плату.

Суд відмовляє у задоволенні вказаної заяви про надання розстрочки виконання рішення по дійсній справі з наступних підстав.

Під відстрочкою у розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України слід розуміти відкладення  чи перенесення виконання рішення  на  новий  строк,  який визначається господарським судом. Наприклад,   відстрочка  може  надаватись  за  рішенням,  у  якому господарським судом визначено певний термін звільнення приміщення, повернення майна тощо (у дійсному випадку стягнення суми заборгованості).

Підставою для відстрочки  можуть  бути  конкретні обставини, що ускладнюють  виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому хоча й суд законодавчо не обмежений   будь-якими   конкретними   термінами   відстрочки   чи розстрочки   виконання   рішення.  Проте,  вирішуючи  питання  про відстрочку виконання  рішення, мають бути враховані  й матеріальні  інтереси  сторін, наявність інших обставин, які ускладнюють виконання рішення зі спору.

Отже, приймаючі до уваги, що відповідачем не надані суду обґрунтовані докази з вжиття заходів щодо усунення обставин, які обумовлюють неможливість виконання рішення по дійсній справі або можлива спроба погасити суму заборгованості, яку відповідач визнає відповідно до своєї заяви, судом не вбачається підстав для задоволення заяви Державного підприємства «Донузлавська ВЕС»  про відстрочку виконання рішення господарського суду по дійсній справі.

Розгляд справи відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухав представників сторін, суд -

В с т а н о в и в:

Згідно до ст.. 627 Цивільного кодексу України відповідно  до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з   урахуванням   вимог  цього  Кодексу,  інших  актів  цивільного законодавства,  звичаїв  ділового  обороту,  вимог  розумності  та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України  визначено, що за  договором  найму  (оренди)  наймодавець  передає   або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за  користування  майном  з  наймача  справляється  плата, розмір якої встановлюється договором найму.

28.12.2001р. між  Державним підприємством «Донузлавська ВЕС» з одного боку (Орендатор) та ВАТ «Крименерго» з другого боку (Орендодавець) уклали Договір № 35 про оренду ВА № 4-13 та технічних засобів  першої черги Донузлавської ВЕС.

Відповідно до п. 1.1. Договору № 35 від 28.12.2001р. для забезпечення ефективності виробництва електроенергії «Орендодавець» передає, а «Орендодавець»  приймає у оренду  ВА № 4-13 та технічне обладнання.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що передача майна у оренду  здійснюється  відповідними фахівцями сторін за актом прийому – передачі.

Згідно п. 3.1. «Орендатор» зобов’язується  своєчасно здійснювати орендні платежі.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що  розмір орендних платежів  складає 1737,14 грн.  в місяць.

Також, Договором встановлено (п. 4.2.), що  орендна плата  сплачується у безготівковому порядку  на рахунок «Орендодавця» на пізніш 30 числа  місяця,  передуючим  поточному, або  розрахунок здійснюється  іншим способом,   не забороненим чинним законодавством.

Однак, у порушення умов договору, відповідачем  проводилась не повна оплата з орендних платежів.

Суд вважає позовні вимоги ВАТ «Крименерго» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

За період з 01.01.2005р. по 31.12.2005р.  відповідачем  здійснено часткову оплату за орендоване майно за Договором № 35 від 28.12.2001р. у розмірі 14591,99 грн. Розмір заборгованості  відповідача за період з 01.01.2005р. по 31.12.2005р.склав 25014,84 грн.

У період з 01.01.2006р.по 31.08.2006р. відповідачем сплата орендної плати не здійснювалась у зв’язку з чим, за ним склалась  заборгованість за період з 01.01.2006р. по 31.08.2006р. у розмірі 16676,56 грн.

За період з 01.07.2004р. по 31.07.2004р.залишок заборгованості відповідача складав 0,29 грн.

Однак, за періоди з 01.07.2004р. по 31.07.2004р. та з  01.01.2005р. по 31.08.2006р. включно (за станом  на 01.09.2006р.) заборгованість Державного підприємства «Донузлавська ВЕС» за договором оренди № 35 від 28.12.201р.за орендоване майно склала 27099,70 грн.

Як свідчать матеріали справи, на виконання оплати орендної плати позивачем – ВАТ «Крименерго»  відповідачу виставлялись рахунки за 2003 рік - № 79 від 08.09.2003р.на суму 2084,57 грн.,  за 2005 рік - № 3 від 13.01.2005р. на суму 2084,57 грн., № 13  від 08.02.2005р. на суму  2084,57 грн., №  26 від 10.03.2005р.на суму 2084,57 грн., № 36 від 11.04.2005р.на суму 2084,57 грн., № 48 від 13.05.2005р. на суму 2084,57 грн., №  62 від 07.06.2005р. на суму 2084,57 грн., № 77  від 08.07.2005р. на суму 2084,57 грн., № 93 від 11.08.2005р. на суму 2084,57 грн., № 105 від 07.09.2005р. на суму 2084,57 грн., № 126 від 08.11.2005р.на суму 2084,57 грн., № 138 від 12.12.2005р. на суму 2084,57 грн., за 2006 рік - № 7 від 16.01.2006р.на суму 2084,57 грн., № 9  від 09.02.2006р.на суму 2084,57 грн., № 19 від 13.03.2006р. на суму 2084,57 грн., № 35 від 10.04.2006р. на суму 2084,57  грн., № 54 від 18.05.2006р. на суму 2084,57 грн., № 70 від 13.06.2006р.на суму 2084,57 грн., № 81 від 12.07.2006р. на суму 289,27 грн., № 88 від 03.08.2006р. на суму 2084,57 грн., № 116 від 10.10.2006р. на суму 2084,57 грн. Всього виставлено рахунків відповідачу на суму 41980,67 грн.

Відповідно до ст.. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд   у  визначеному  законом  порядку  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно до ст.. 33  Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування сплати орендних платежів відповідачем суду були представлені платіжні доручення відповідно до яких оплачені рахунок № 77 (пп 1641 від 05.12.2005р. на суму 347,43 грн., пп 1640 від 05.12.2005р. на суму 1737,14 грн.), рахунок № 48 (пп 1309 від 06.10.2005р. на суму 1737,14 грн., пп 1310 від 06.10.2005р. на суму 347,43 грн.), рахунок № 36 (пп 877 від 28.06.2005р. на суму 2084,57 грн.), рахунок № 26 (пп 560 від 11.04.2005р.на суму 1737,14 грн.пп 561 від 11.04.2005р. на суму 347,43 грн.), рахунок № 13 (пп 313 від 21.02.2005р. на суму 1737,14 грн., пп 314 від21.02.2005р. на суму 347,43 грн.), рахунок № 3 (пп 162 від 01.02.2005р. на суму 1737,14 грн., пп 161 від 01.02.2005р. на суму 347,43 грн.), райхнок № 53 від 19.07.2004р. (пп № 1639 від 15.12.2004р. на суму 347,43 грн., пп № 1640 від 15.12.2004р. на суму 1737,14 грн. Також, додатково, відповідачем надано суду витяг з особового рахунку, згідно якого  здійснено перерахування коштів у розмірі 1737,14 грн. та 347,43 грн. у погашення рахунку № 62. Всього сплачено 14591,99 грн.

Однак, доказів зі сплати інших рахунків, заборгованість з яких складає 27388,68 грн. суду не надано.

Згідно до ст.. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 527 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти  виконання  особисто,  якщо інше не встановлено договором або законом,  не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З приводу доводів відповідача про те, що  заборгованість з орендної плати за грудень 2005 року у розмірі 2084,57грн. відповідач не визнає оскільки  в цей місяць  підприємство було позбавлено можливості користуватись орендованим майном, а тому, відповідно, як вважає відповідач, до ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України звільняється від орендної плати суд вважає за необхідне зазначити наступне.

02.12.2005р.  на адресу Донузлавської ВЕС був направлений припис  Євпаторійського району електричних мереж (отриманий відповідачем 02.12.2005р. (згідно штампу вхідної кореспонденції) відповідно до якого у зв’язку з несплатою  додаткових рахунків № 3305 від 18.11.2005р.на суму 50500,42 грн., № 33052 від 18.11.2005р. на суму 80870,06 грн. відповідачу приписується  погасили заборгованість  до 05.12.2005р.

Також, у вказаному приписі зазначено, що у випадку непогашення заборгованості  поставку електричної енергії  на об’єкти  підприємства буде припинено без попереднього  узгодження з 06.12.2005р.

Суд критично ставиться до посилань відповідача на факт  незаконного відключення,  встановлений рішенням Господарського суду АР Крим від 24.01-06.02.2006р. по справі № 2-161273-2006 з огляду на наступне.

Рішенням Господарського суду АР Крим від 24.01-06.02.2006р. по справі № 2-161273-2006 за позовом Державного підприємства «Донузлавська вітрова електростанція» до відповідача – ВАТ «Крименерго», третя особа – ДП «Енергоринок» про спонукання до виконання певних дій, позов  задоволено, ВАТ «Крименерго» повинно  забезпечити транзит  електроенергії  з метою виконання  договору на адресну поставку № 2739 від 31.03.2005р. між ДП «Донузлавська ВЕС» та ДП «Енергоринок».

Предметом спору у вказаній справі був факт ухилення  відповідача – ВАТ «Крименерго» від укладення  з позивачем - Державним підприємством «Донузлавська вітрова електростанція» договору на передачу (транзит) електричної енергії, що є перешкодою  з боку ВАТ «Крименерго» законній господарській діяльності ДП «Донузлавська вітрова електростанція», як вказано у рішенні Господарського суду АР Крим від 24.01-06.02.2006р. по справі № 2-161273-2006.

В той час, як предметом спору по дійсній справі є стягнення заборгованості з орендної плати у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем зобов’язань в частині сплати орендної плати за договором оренди № 35 від 28.12.2001р.

Згідно до п. 1 ст. 607 Цивільного кодексу України  зобов'язання припиняється неможливістю  його  виконання  у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Відповідно до ст.. 617 Цивільного кодексу України особа,  яка  порушила   зобов'язання,   звільняється   від відповідальності за порушення зобов'язання,  якщо вона доведе,  що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається   випадком,   зокрема,    недодержання    своїх обов'язків  контрагентом  боржника,  відсутність на ринку товарів, потрібних  для  виконання  зобов'язання,  відсутність  у  боржника необхідних коштів.

Однак, під час розгляду справу відповідачем не надано суду належних доказів тих обставин, у відповідності з якими особа звільнюється  від відповідальності за порушення зобов'язання у відповідності з нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник   не   звільняється   від   відповідальності    за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В судовому засіданні 06.03.2007р. за взаємною згодою сторін, в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошена вступна та резолютивна частині рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.03.2007р.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 82-85 Господарсько процесуальним кодексом України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити в повному обсязі.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Донузлавська вітрова електростанція» (АР Крим, м. Євпаторія, вул.. Дм. Ульянова, 86; банківські реквізити: рахунок № 001 в ФМЗ Приватбанк, МФО 384566, ЗКПО 30459364) на користь Відритого акціонерного товариства «Крименерго» (АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Київська, 746; банківські реквізити: рахунок № 0163 в Філії КЦО ПІБ України м. Сімферополь, МФО 324430, ) заборгованість за Договором № 35 від 28.12.2001р. в сумі 27099,70 грн.

3.          Стягнути з Державного підприємства «Донузлавська вітрова електростанція» (АР Крим, м. Євпаторія, вул.. Дм. Ульянова, 86; банківські реквізити: рахунок № 001 в ФМЗ Приватбанк, МФО 384566, ЗКПО 30459364) на користь Відритого акціонерного товариства «Крименерго» (АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Київська, 746; банківські реквізити: рахунок № 0163 в Філії КЦО ПІБ України м. Сімферополь, МФО 324430, ) 274,61 грн. державного мита.

4.          Стягнути з Державного підприємства «Донузлавська вітрова електростанція» (АР Крим, м. Євпаторія, вул.. Дм. Ульянова, 86; банківські реквізити: рахунок № 001 в ФМЗ Приватбанк, МФО 384566, ЗКПО 30459364) на користь Відритого акціонерного товариства «Крименерго» (АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Київська, 746; банківські реквізити: рахунок № 0163 в Філії КЦО ПІБ України м. Сімферополь, МФО 324430, ) 118,00 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

5.          Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна О.Л.