ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.12.2007
Справа №2-27/9675-2007А

За позовом – Відкрите акціонерне товариство «Бахчисарайське ремонтно – транспортне підприємство», м. Бахчисарай, вул.. Фрунзе, 26.

До відповідача –  ДПІ в Бахчисарайському районі, м. Бахчисарай, вул.. Сімферопольська, 3.

Про   визнання нечинними податкових повідомлень – рішень.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Топоріщевої Т. П.

представники:

Від позивача –     не з’явився.

Від відповідача –    Османов Е. Р., дор. у справі.

Сутність спору: Позивач звернувся з позовом до Державної Податкової Інспекції у Бахчисарайському районі та просить суд  визнати нечинними податкові повідомлення – рішення від 26.09.2005 р.  №/0 на суму  4128,53 грн., №/0 на суму 2212,49 грн. і №/0 на суму 0,60 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що  відповідач незаконно зареєстрував госпрозрахункове виробниче  ремонтно – транспортне  відділення,  яке є  філією ВАТ  «Бахчисарайське ремонтно – транспортне підприємство» як платника податку на додану вартість та застосував відносно нього штрафні санкції.

Крім того,  позивач вважає, що відповідач неправомірно направив спірне податкове повідомлення – рішення на адресу не  юридичної особи - госпрозрахункового виробничого ремонтно – транспортного  відділення ВАТ  «Бахчисарайське ремонтно – транспортне підприємство».

Відповідач  проти позову заперечує. Вказав,  що реєстрація філії позивача є цілком правомірною і здійснена на підставі його заяви. Також вказав, що позивачем порушено строки позовної давності,  встановлені ст.. 99 КАСУ.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Відповідач проти позовних вимог заперечує по мотивам, викладеним у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази,  заслухавши пояснення представника відповідача,  суд,  -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до Положення «Про госпрозрахункове виробниче ремонтно – транспортне  відділення ВАТ  «Бахчисарайське ремонтно – транспортне підприємство» вказана організація здійснює свою діяльність за принципами повного господарського розрахунку,  не наділена правом юридичної особи, має поточний розрахункових рахунок в установах банків, є самостійним платником податків та відповідає перед бюджетом у відповідності до чинного законодавства України.

Судом встановлено, що вказана організація  звернулася до відповідача по справі з заявою про включення до реєстру платників податку на додану вартість.

18.11.1997 р.,  відповідно до книги обліку видачі свідоцтва платників податку на додану вартість,  госпрозрахунковим виробничим ремонтно – транспортним  відділенням ВАТ  «Бахчисарайське ремонтно – транспортне підприємство» було отримано свідоцтво платника ПДВ.

З вказаної дати  вказане відділення індивідуальний податковий номер – 34 та номер платника ПДВ – 00592320.

Відповідачем по справі 26.09.2005 р. було проведено камеральну перевірку у відношенні   госпрозрахункового виробничого ремонтно – транспортного  відділенням ВАТ  «Бахчисарайське ремонтно – транспортне підприємство».

По результатам перевірки було складено акт №241/15-02 від 26.09.2005 р.

В ході проведення перевірки було встановлено факт несвоєчасної сплати узгодженого податкового забовязання по ПДВ у розмірі 6341,62 грн.

Пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181 передбачено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до п.п. 17.1.7 ст. 17  Закону України “Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і деравжними цільовими фондами”  №2181 від 21.12.00 р. у разі коли платник  податків  не  сплачує  узгоджену суму   податкового   зобов'язання   протягом   граничних  строків, визначених  цим  Законом,  такий  платник   податку   зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:      при затримці  до  30 календарних днів,  наступних за останнім днем  граничного  строку  сплати   узгодженої   суми   податкового зобов'язання,   -   у  розмірі  десяти  відсотків  погашеної  суми податкового боргу;       при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за  останнім  днем  граничного  строку  сплати   узгодженої   суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці,  що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання,  -  у  розмірі  п'ятдесяти  відсотків погашеної суми податкового боргу. Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів  відповідно  до  загального  строку затримки незалежно від того,  чи  були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1- 17.1.6 цього пункту, чи ні.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем було винесено податкові повідомлення – рішення від 26.09.2005 р.  №/0 на суму  4128,53 грн., №/0 на суму 2212,49 грн. і №/0 на суму 0,60 грн.

Вказані податкові повідомлення – рішення позивачем в адміністративному порядку, відповідно до ст.. 5 Закону України “Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і деравжними цільовими фондами”  №2181 від 21.12.00 р., не оскаржувалися.

Суд не може погодитися з твердженням позивача про те,  що  філія не може бути зареєстрована як платник податку на додану вартість.

Відповідно п. 1.1 ст. 1  до Закону України “Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і деравжними цільовими фондами”  №2181 від 21.12.00 р. платники  податків   -   юридичні   особи,   їх   філії, відділення,  інші  відокремлені  підрозділи,  що  не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької  діяльності  чи  не мають такого статусу,  на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

В свою чергу, п. 2.1 ст. 2 Закону України „Про податок на додану вартість” визначає, що платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка:

а) здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку;

б) підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку;

в) імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті.

Відповідно до ч. «г» пп.4.4.2. п.4.4. ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податковими роз'ясненнями вважаються будь-які відповіді контролюючого органа на запити зацікавлених осіб з питань оподатковування.

Частиною «г» пп.4.4.2. п.4.4. ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначено, що податкове роз'яснення, надане контролюючим органом вищого рівня, має пріоритет над податковими роз'ясненнями підлеглих йому контролюючих органів. Податкове роз'яснення центрального податкового органа має пріоритет над податковими роз'ясненнями, виданими іншими контролюючими органами.

Відповідно до ч. «е» пп.4.4.2. п.4.4. ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платник податків має право безкоштовно одержати будь-яке податкове роз'яснення, у тому числі надане іншому платникові податків по питанню, що розглядається  (з дотриманням правил комерційної або банківської таємниці), у строки, передбачені для надання відповіді на звернення громадян до органів державної влади, установлені законом.

Відповідно до листа ДПА України №2223/7/16 – 1220-25 від 12.02. 1999 р. у  разі,  якщо філія підприємства   має самостійних баланс, банківський  рахунок  з правом проведення  розрахунків по операція  по придбанню  і  продажу  товарів   ( робіт,   послуг ),   печатку, окремий статистичний код,  здійснює самостійні розрахунки з бюджетом  по податкам  по результатам госпрозрахункової  ддіяльності, тобто має ознаки юридичної особи,  то така філія може бути зареєстрована  як платник ПДВ.  Порядок здійснення такої реєстрації встановлено   ст.9  Закону  України  "Про податок на додану вартість" ( 168/97-ВР ).

Як вже вказувалося вище,  госпрозрахункове виробниче ремонтно – транспортне  відділення ВАТ  «Бахчисарайське ремонтно – транспортне підприємство», відповідно до Положення про вказану особу,  має ознаки юридичної особи і, таким чином, правомірно був зареєстрований відповідачем як платник податку на додану вартість.

У позовної заяві взагалі не вказано які саме норми закону були порушені відповідачем.

Також треба зауважити, що позивач не оспорював реєстрацію свого структурного відділення як платника податку на додану вартість. Крім того,  податкове повідомлення – рішення надсилається на адресу платника податку,  в даному випадку на адресу філії.

В силу ст. 13 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” рішення, дії або бездіяльність органів державної податкової служби та їх посадових осіб можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.

Однак твердження відповідача відносно того,  що позивачем пропущено строки позовної давності, судом не можуть бути прийняті до уваги в зв’язку з наступним.

Відповідно до ст.. 99 КАСУ адміністративний  позов  може  бути  подано в межах строку звернення до адміністративного суду,  встановленого  цим  Кодексом або іншими законами.  Для  звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,  який, якщо не встановлено інше,  обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна  була  дізнатися  про  порушення  своїх  прав,  свобод  чи інтересів. Для  захисту прав,  свобод та інтересів особи цим Кодексом та  іншими  законами  можуть  встановлюватися  інші   строки   для звернення  до  адміністративного  суду,  які,  якщо не встановлено інше,  обчислюються з дня,  коли особа дізналася або повинна  була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким спеціальним законом є Закон України “Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. №2181.

Відповідно до п. п. 15.1.1. п. 15.1 ст. 15  Закону України “Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” за винятком випадків,  визначених  підпунктом  15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків  у  випадках,  визначених цим  Законом,  не  пізніше  закінчення  1095  дня,  наступного  за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі,  коли  така  податкова декларація була надана пізніше,  - за днем її  фактичного  подання.  Якщо  протягом  зазначеного  строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань,  платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір   стосовно   такої   декларації   не   підлягає   розгляду  в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. п. 15.2.1. п. 15.21 ст. 15  Закону України “Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”  у  разі  коли  податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку  давності,  визначеного  у пункті  15.1  цієї статті,  податковий борг,  що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового  зобов'язання,  може бути  стягнутий  протягом  наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.  Якщо  платіж  стягується  за рішенням   суду,   строки   стягнення  встановлюються  до  повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.

Таким чином, позивачем не було пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що відповідачем в повної мірі було доведено правомірність винесення спірних податкових повідомлень – рішень.

При таких обставинах справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Вступну і резолютивну частини постанови проголошено 11.12.2007 р.

Постанову у повному обсязі складено 17.12.2007 р.

На  підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.