ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2007 р.
11:29
Справа №  6/653/07

06.11.2007 р. 11 год. 29 хв. м. Миколаїв, Будинок Рад, вул. Адміральська, 22.каб. № 921

Господарський суд Миколаївської області в складі: судді Ткаченко О.В. при секретарі Засядівко О.О.

за позовом
Вознесенської об’єднаної державної податкової інспекції (Новоодеського відділення), Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Леніна, 179.

до відповідача
Товариства з обмеженою відповідальністю “Біозар”, Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Сеславинського, 26.

про
стягнення за рахунок активів заборгованості в сумі 88 710,28 грн.

Суддя   Ткаченко О.В.

Представники:

Від позивача
Плахотник А.В., довіреність № 6136/10/10-008.

Від відповідача
Апостолова В.О., довіреність від 16.10.2007 року.
Щуплова Т.Й., довіреність від 16.10.2007 року.

Предмет спору:  Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача за рахунок активів заборгованості в сумі 88 710,28 грн.

Представником позивача у судовому засіданні надано заяву від 05.11.2007 року, згідно якої він просить змінити розмір позовних вимог та стягнути за рахунок активів відповідача суму заборгованості в сумі 58 710,28 грн.

Відповідач згідно відзиву від 16.10.2007 року № 27 проти позову заперечує, зазначаючи, що з метою погашення податкової заборгованості було складено графік, згідно якого станом на 16.10.2007 року заборгованість складає 10 000 грн. У зв’язку з викладеним відповідач просить не стягувати заборгованість шляхом продажу активів, а дати строк для погашення заборгованості по графіку на 2007 рік.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази,

встановив:

Відповідач, зареєстрований як суб’єкт підприємницької діяльності –юридична особа Новоодеською райдержадміністрацією, про що свідчить копія свідоцтва про держреєстрацію від 05.10.2005 року.

На підставі ст. 4 Закону України “Про систему оподаткування” від 25.06.1991  № 1251-XII відповідач є платником податків та зборів до бюджету та державних цільових фондів.

На підставі акту ревізії від 24.01.2006 року № 17-24/01 позивачем прийнято рішення від 27.01.2006 року № /0 про визначення штрафних санкцій в сумі 192272,4 грн. Вказане рішення було отримано відповідачем 27.01.2006 року, що підтверджується підписом директора на корінці рішення. (а. с. 26)

Як свідчать матеріали справи, з метою погашення податкового боргу було складено графіки. Згідно позову, відповідачем на протязі 2006 –8 місяців 2007 року  було сплачено 127537,88 грн. штрафних санкцій.

На підставі акту перевірки з питань правильності нарахування податку на прибуток  від 16.07.2007 року № 1510/363/00715928 позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.07.2007 року № /0, згідно якого відповідачу донараховано податок на прибуток в сумі 16703,00 грн. та визначено штрафні санкції в розмірі 835,15 грн. Вказане рішення було отримано відповідачем 20.07.2007 року, що підтверджується підписом головного бухгалтера на корінці. (а. с. 30).

Таким чином, станом на день розгляду справи, з урахуванням змін позовних вимог, позивач просить стягнути за рахунок активів відповідача 58710,28 грн. податкового боргу, у тому числі:

-   17538,15 грн. податку на прибуток

-   41 172,13 грн. штрафних санкцій, з яких 34734,52 грн. залишок несплачених згідно графіку погашення на 2007 рік штрафних санкцій, 6437,61 грн. пеня, нарахована у зв’язку з несвоєчасною сплатою штрафних санкцій.

Виходячи з встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 47710,28 грн., з огляду на  наступне.

Оскільки вищезазначені повідомлення-рішення відповідачем отримані та не оскаржені в адміністративному та судовому порядках, визначені позивачем податкові зобов’язання вважаються узгодженим в розумінні ст. 5 Закону України   “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно до п. 11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу»від 04.12.1990 року № 509-XII Державні податкові інспекції мають право застосовувати  до  платників податків фінансові (штрафні) санкції,  стягувати до бюджетів та державних цільових фондів  суми недоїмки,  пені  у  випадках,  порядку  та розмірах,  встановлених законами  України.

Відповідно до п. п. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” активи платника податків можуть бути примусово стягнуті в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду (господарського суду).

Проте заявлені позивачем вимоги в частині стягнення заборгованості зі сплати штрафних санкцій згідно з графіком погашення ( а. с. 8) податкового боргу в сумі 11000 грн. за листопад, грудень 2007 року, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки станом на день розгляду справи не сплинув строк сплати даних сум.

Враховуючи, що звернення позивача до суду з позовом було обумовлено недотриманням відповідачем встановлених графіком термінів сплати податкового боргу зі сплати штрафних санкцій, позовні вимоги  підлягають задоволенню в частині стягнення за рахунок активів відповідача податкової заборгованості в сумі 47710,28.

Керуючись ст.ст. 94, 161-163 КАС України,  господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Стягнути за рахунок активів з Товариства з обмеженою відповідальністю “Біозар”, Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Сеславинського, 26,    на користь Вознесенської об’єднаної державної податкової інспекції (Новоодеського відділення), Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Леніна, 179, заборгованість в сумі 47710,28 грн.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом  десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя