ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №  16/3660
УХВАЛА

"24"
вересня 2007 р.

Господарський суд Черкаської
області в складі: головуючого - судді
Спаських Н.М., з секретарем  ,за
участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за
довіреністю

від
відповідачів:  Демчик В.І.,
Чернець С.С. - за довіреностями

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Черкаси справу за позовом
ОСОБА_1    до   приватного підприємства
"Стройінвест-партнер"

про
визнанян недійсним рішення зборів учасників

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до уточнених позовних
вимог, позивачем заявлено позов про визнання недійсним рішення по другому
питання порядку денного зборів учасників ПП "Стройінвест-Партнер" про
входження до складу учасників підприємства ДП "Фасадреставрація" ВАТ
"Акціонерна компанія "Київреконструкція" з часткою у статутному
фонді 50% з рахунок збільшення статутного фонду на 110,00 грн. ( протокол № 2
від 10 липня 2006 року).

Ухвалою суду від 18.07.2007 року до
участі у справі в якості відповідачів були залучені співзасновник ПП
"Стройінвест-Партнер" -- ОСОБА_3 та ДП "Фасадреставрація".

Позовні вимоги позивач обґрунтувала
тим, що вона, як дружина ОСОБА_3 є співвласником корпоративного права ОСОБА_3 у
ПП "Стройінвест-Партнер".

ОСОБА_3  на
момент прийняття рішення про включення до складу співзасновників ДП
"Фасадреставрація" володів 100% статутного фонду ПП
"Стройінвест-Партнер". Прийнявши рішення без її згоди про включення
до складу засновників підприємства ДП "Фасадреставрація", ОСОБА_3
порушив права позивачки на розпорядження майном. яке є сіпальною власністю
подружжя, що і стало підставою позову

Позивач просить задовольнити позовні
вимоги на підставі ст. 60-62,65 Сімейного Кодексу України та ст. 368-369 ЦК
України, якими врегульовано питання щодо спільного майна подружжя та порядку
розпорядження ним.

У відповідності до ст. 12 ГПК
України, господарському суду підвідомчі справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

У відповідності до ст. 167 ГК
України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією,
отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у
разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними документами.

З цього випливає, що позивачка не є
суб'єктом корпоративних відносин, оскільки не є учасником (засновником,
акціонером) господарського товариства і не має частки у статутному фонді ПП
"Стройінвест-Партнер". Таким учасником є лише чоловік позивачки.

Крім того, у відповідності до ст. 63
ГК України залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть
діяти в т.ч. приватне підприємство, що діє на основі приватної власності
громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи).

Згідно ст. 81 ЦК України, ПП
"Стройінвест-Партнер" є
юридичною особою приватного права, яка створюється на підставі
установчих документів.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

У відповідності до розділу 3 Статуту
ПП "Стройінвест-Партнер" , майно та кошти підприємства створюються за
рахунок грошових та майнових вкладів засновників. Вклад ОСОБА_3 до статутного
капіталу підприємства складав 100 грн. ( на момент його створення).

У відповідності до ст. 60,61,
Сімейного Кодексу, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із
подружжя.

Згідно ст. 190 ЦК України, майном
як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові
права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються
речовими правами.

Згідно ст. 270,271  ЦК України (Види особистих немайнових прав) -
відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на
охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на
свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і
сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю
листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на
недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу
пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної
творчості. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією
України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним.

Зміст
особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на
власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Отже, якщо корпоративне право це
право власника частки у статутному фонді підприємства на участь цієї особи в
управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку
(дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та
статутними документами - то ці права не є майновими, бо не стосуються
матеріальних речей ( майна як такого).

Таким чином законодавство не
відносить корпоративне право, яке набувається засновником або учасником щодо
товариства, до особистих майнових прав, тому саме воно не може бути предметом
спільної сумісної власності подружжя.

В зв'язку з цим і майно
господарського товариства не може розглядатись як складова частина спільного
сумісного майна подружжя, а тому посилання позивача на законодавство про шлюб
та сім'ю, а саме норм, що регулюють питання спільної сумісної власності
подружжя та доводи про порушення своїх майнових прав через оспорення здійснення
Меоліковим Г.О. своїх корпоративних прав є необґрунтованим.

Отже, позивачка не є суб'єктом
корпоративного права.

Таким чином спір позивача з ПП
"Стройінвест-Партнер" не є корпоративним і не підлягає розгляду в
господарських судах.

З цієї підстави проведення у справі
слід припинити згідно п. 1 ст. 80 ГПК України.

На підставі Декрету "Про
державне мито" та ст. 49 ГПК України позивачу слід повернути сплачене
державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Керуючись ст. 49, п. 1 ст. 80 ГПК
України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити,
оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Повернути позивачу з Державного бюджету
85,00 грн.  сплаченого державного мита та
118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Довідку видати.

Ухвалу може бути оскаржено до
Київського міжобласного апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Суддя
Спаських Н.М.