СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.07                                                                                 Справа № 14/611.

Суддя Лісовицький Є.А., розглянувши матеріали позовної заяви  за позовом Закритого акціонерного товариства виробничо –торгівельна фірма                      “МТН –Полтава”, м. Полтава

до Приватного підприємства “СТС –Компані”, м. Сєвєродонецьк, Луганської області

про стягнення 24284 грн. 25 коп.

при секретарі судового засідання Добродзій Є.В.

в присутності представників сторін:

від позивача –не прибув

від відповідача –не прибув;

Технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору: позивач звернувся з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у сумі  18000грн. 00 коп., пені у сумі 3973 грн. 42 коп.,  за договором  купівлі –продажу від 05.04.06 №9.

Позивач подав заяву про уточнення позивних вимог в якій просить стягнути з відповідача заборгованості у сумі 18000грн., пені в розмірі 6284,25 грн.

Відповідно до ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити позовні вимоги.

За таких підстав заява позивача про збільшення позовних вимог в частині пені приймається судом до розгляду.

Відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що борг заявлений до стягнення виник на підставі договору № 15 від 31.05.06, яким пеня взагалі не передбачена.

За договором купівлі –продажу від 05.04.06. №9 він з позивачем повністю розрахувався сплативши передплатою 51566 грн. 50 коп. платіжним дорученням № 55 від 05.04.06.

Розглянувши матеріали справи суд, -

В С Т А Н О В И В:

Сторонами у справі укладений договір № 9 від 05.04.06 зі строком дії до 31.12.06 згідно якого позивач взяв на себе зобов’язання поставити відповідачу компонент автомобільного палива та компонент дизельного пального у кількості і за ціною згідно протоколу, який є невід’ємною частиною договору.

Відповідач взяв на себе зобов’язання оплатити товар 100% передплатою.

Позивач склав протоколи № 1 від 05.04.06 і № 2 від 03.05.06 до договору № 9 від 05.04.06 у яких зазначив бажану для нього кількість і ціну товару, але з відповідачем дані протоколи не погоджені і останнім не підписані.

Позивачем виготовлений рахунок № 95 від 05.04.06 згідно якого відповідач мав сплатити за компонент дизельного пального та послуги наливу 51566 грн. 98 коп.

На підставі даного рахунку відповідач сплатив позивачу 51566 грн. 50 коп. за платіжним дорученням № 55 від 05.04.06 як передплату за товар.

За накладною № 187 від 06.04.06 відповідачу переданий товар, вартість якого разом з послугами наливу склала 51270 грн. 84 коп.

Сторонами у справі 03.05.06 укладено додаткову угоду  до договору № 9 від 05.04.06 якою змінено умови оплати –замість передплати відстрочення платежу10 днів.

Позивачем виготовлений рахунок № 121 від 03.05.06 про оплату товару на суму 99614 грн. 80 коп.

Крім того, сторонами укладений договір № 15 від 31.05.06.

За даним договором позивач взяв на себе зобов’язання поставити відповідачу компонент автомобільного палива у кількості 20 тон за ціною 3350 грн. за тону у тому числі ПДВ і компонент дизельного пального у кількості 20 тон за ціною 4000 грн. за тону у тому числі ПДВ.

Відповідач повинен сплатити за товар протягом 5 днів з моменту відвантаження товару.

Строк дії договору до 31.12.06 та за відсутності за місяць до закінчення строку його дії заяви про розірвання договору строк дії договору продовжується на наступний рік.

Після укладення даного договору 31.05.06 позивач відвантажив відповідачу товар за накладною № 280 на 40342 грн. 83 коп. разом з вартістю послуг наливу та накладною № 282 на 55004 грн. 93 коп. разом з вартістю послуг наливу.

Відповідач розрахувався за отриманий товар частково, тому позивач направив йому претензію № 182 від 11.06.07 з вимогою оплатити борг 19000 грн. і пеню 3340 грн. 87 коп.

Оплата повністю проведена не була, тому позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі  18000грн. 00 коп., пені у сумі 36284,25 грн.  за договором  купівлі –продажу від 05.04.06 № 9.

Оцінивши матеріали справи у їх сукупності суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Позивач обґрунтовує свої вимоги невиконанням відповідачем зобов’язань щодо оплати товару отриманого за договором купівлі –продажу від 05.04.06 № 9.

А відповідач вважає, що отримав товар і не розрахувався за нього згідно договору № 15 від 31.05.06.

У накладних на відпуск товару, платіжних документах на оплату товару отриманого за накладною № 280 на 40342 грн. 83 коп. та накладною № 282 на 55004 грн. 93 коп. не зазначено, у межах якого договору здійснювалась поставка.

Суд зобов’язав позивача надати докази поставки товару саме за договором купівлі –продажу від 05.04.06 № 9.

Після чого позивач надав рахунок № 121 від 03.05.06 про оплату товару на суму 99614 грн. 80 коп.

Але доказів направлення, вручення даного рахунку відповідачу суду не надано.

Отже, відсутні докази того, що позивач реалізував свої наміри щодо поставки товару за договором від 05.04.06 № 9 у кількості товару і на суму, що зазначена у рахунку № 121 від 03.05.06.

Поясненням від 06.12.07 № 447 позивач зазначив, що договір № 15 від 31.05.06 був укладений на перспективу і товар за ним не відвантажувався.

Але дане пояснення суперечить клопотанню позивача № 348 від 09.10.07.

У даному клопотанні він просив суд відкласти розгляд справи, оскільки відповідач звернувся до нього з листом № 32 від 09.10.07 з проханням вирішити питання погашення боргу за договором № 15 від 31.05.06 згідно графіку погашення. Тому позивач просив відкласти розгляд справи на останній день відведений на погашення заборгованості за графіком відповідача.

Отже позивач фактично погодився з листом відповідача № 32 від 09.10.07 та твердженням, що борг 18000 грн. виник саме за договором № 15 від 31.05.06.

Будь-яких доказів тверджень, що поставка товару за накладною № 280 на 40342 грн. 83 коп. та накладною № 282 на 55004 грн. 93 коп. здійснена за договором від 05.04.06 № 9 позивач суду не надав.

А відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, борг 18000 грн. виник у відповідача при розрахунках за товар, отриманий за договором  № 15 від 31.05.06.

Оскільки позивачем не доведено невиконання відповідачем зобов’язань за договором від 05.04.06 № 9 який зазначено підставою позову, а інших підстав позивачем не вказано, у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Згідно ст.ст.44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.44, 49, 82, 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 11.12.07 було оголошено лише вступну і резолютивну частину рішення. Дане рішення набирає законної сили після  закінчення  10-ти денного строку з дня його  підписання.

Дата підписання рішення 13 грудня 2007 р.

Суддя                                                                                                            Є.А.Лісовицький