ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.07                                                                                        Справа №  10/500/07

Суддя   Алейникова Т.Г.

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського”, Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ

До Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Гарт”, м.Запоріжжя

Про стягнення суми 11 069 грн. 59 коп.

Суддя  Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

Від позивача        Продайко О.В., довіреність № 9 від 11.01.2007р.

Від відповідача    не з’явився.

Заявлений позов про стягнення з відповідача суми 11069,59 грн. збитків.

Вимоги позивача обґрунтовані обставинами, що викладені в позовній заяві, як на нормативне та документальне обґрунтування позовних вимог позивач посилається на  договір  № 25-1511-02 від 15.08.2005р., ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.ст.  193, 224, 225 ГК України.

Ухвалою господарського суду від 08.08.2007р. позовна заява була прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 10/500/07, судове засідання призначено  на 04.10.2007р. У судовому засіданні 04.10.2007р., в присутності представників сторін, оголошувалась перерва до 30.10.2007р. Судовий процес завершено оголошенням вступної та резолютивної частини рішення.

У судовому засіданні 04.10.2007р. представниками сторін надана заява про продовження строку розгляду спору.

Заява подана в порядку ст. 22 ГПК України, судом прийнята до розгляду.

Відповідач не визнав заявлені позовні  вимоги, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив: п.п. 1.1, 3.5 договору № 25-1511-02  передбачено, що якість брухту, що поставляється, повинна відповідати ДСТУ 4121-2002. Позивач у порушення умов договору в односторонньому порядку відмовився прийняти брухт чорних металів. Пунктом 6.1 договору передбачена належна відшкодуванню вартість користування вагонами за 1 годину, яка становить 7 грн. Розрахунок понесених витрат відповідачу не надавався, а виходячи із документів, що маються, вона повинна становити 3689 грн. Тобто, вважає, що заявлена до стягнення сума, в будь-якому випадку, є необґрунтованою та не підлягає стягненню з відповідача. Більш того, товар відповідачу поступив в одному вагоні та був направлений позивачу також в одному вагоні, позивач же вимагає стягнути з відповідача плату за користування трьома вагонами, що явно свідчить про завищення суми, що підлягає сплаті.    Також відповідач вважає, що порядок вимоги позивачем не супроводжувався наступними документами: актом про неналежну якість, довідкою складу про витрати при відвантаженні та зберіганні, залізнодорожньою квитанцією, накопиченої картки, відомості  нарахування плати за користування вагонами.  Крім того, відповідач посилається на те, що  господарський суд  повинен припинити провадження по справі 10/500/07 на підставі  п. 2 ст. 80 ГПК України, посилаючись на те, що спір  по справі № 20/275/06 був розглянутий судом  між тими ж сторонами, про той же предмет спору і з тих же  підстав.

За клопотанням представника позивача судовий процес ведеться без застосування  засобів технічної фіксації судового процесу.

Будь-яких  інших заяв та клопотань до  початку розгляду спору  по суті від сторін не надходило.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача,  суд

ВСТАНОВИВ:

15.08.2005р. між ВАТ „Дніпровський металургійний комбінат ім.  Ф.Е.Дзержинського"  (далі-позивач)  та   ТОВ „Науково-виробниче об'єднання „Гарт" (далі-відповідач) укладено договір постачання №25-1511-02, згідно якого відповідач (постачальник) зобов'язується поставити та продати метал чорний вторинний (товар) по вимогам ДСТУ 4121 - 2002 згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, а позивач (покупець) бере на себе зобов'язання прийняти та оплатити товар.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що якість товару повністю повинна відповідати технічним вимогам та стандартам, діючим в Україні.

Пунктом 6.5. договору сторони обумовили, що в разі повернення (переадресування) забракованого товару залізничним транспортом згідно письмового розпорядження постачальника з вказуванням реквізитів вантажоотримувача (станція призначення, код станції, поштова адреса та код ЄДРПОУ), збитки покупцю по залізничному тарифу, платі за користування вагонами з моменту їх надходження до моменту відправлення з під'їзної колії покупця (Статут залізниць України ст.119) платить постачальник. Оплату по вищевказаним витратам постачальник здійснює згідно виставлених покупцем платіжних вимог-доручень.

Термін дії договору з моменту підписання до 31 грудня 2005 року.

08.10.2005р. відповідач відвантажив та поставив на адресу позивача в вагоні №67889626  брухт сталевий збірний, що підтверджується  залізничною накладною №43766201, але при прийманні товару позивачем в вищевказаному вагоні були виявлені замість брухту сталевого збірного змащені мастилом деталі вогнепальної зброї, що суперечить вимогам розділів 1, 5 та пункту 5.4.5 ДСТУ 4121-2002, в якому зазначено, що всі види військової техніки повинні бути розбраковані, розібрані та звільнені від горючих і змащувальних речовин, а також специфікації №1 до договору №25-1511-02 від 15.08.05, супровідному документу, про що відповідач був повідомлений телеграмою №1323 від 10.10.05 р. про направлення в добовий термін компетентного представника для вирішення питання або письмово розпорядитися своєю продукцією.

Факт поставки незамовленого товару, не передбаченого умовами договору, тобто неналежної якості, підтверджується актом №609/014М про неналежну якість продукції від 10.10.2005 року, яким було засвідчено, що в вагоні №67889626 виявлено не брухт сталевий збірний обумовлений вимогами ДСТУ 4121-2002 та специфікацією 1, а незамовлений товар - змащені мастилом деталі вогнепальної зброї.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особливим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно  листа №156   від 14.10.2005р. відповідач  просив  позивача переадресувати помилково направлений на його адресу вагон з брухтом №67889626  ВАТ „Дніпроспецсталь" в м. Запоріжжя на станцію Запоріжжя   Ліве Придніпровської залізниці.

31 жовтня 2005 року позивач переадресував вище названий помилково направлений вагон з брухтом по вказаній відповідачем адресі (лист вих. №156 від 14.10.05), що підтверджується квитанцією про приймання вантажу № 45368354 від 31.10.2005 р.

Відповідно до вимог ст. 44 Статуту залізниць України, залізниця може на заяву відправника, одержувача змінити станцію призначення вантажу, прийнятого до перевезення (переадресувати вантаж), з оплатою витрат за договірним тарифом. За час затримки вагонів в очікуванні переадресування справляється плата, встановлена згідно із статтею 119 цього Статуту . Разом з тим ст.45 Статуту передбачає, що в усіх випадках зміни одержувача або станції призначення вантажу підприємство, за заявою якого здійснено таку зміну, є відповідальним перед попереднім одержувачем за наслідки такої зміни і зобов'язане відрегулювати розрахунки між відправниками, попередніми адресатами та фактичними одержувачами.

В результаті помилкових дій відповідача по поставці товару всупереч умовам договору позивач виконав письмове розпорядження відповідача - переадресував вагон з неналежним товаром та поніс збитки у вигляді додатково понесених витрат на суму 11 069,59 грн., а саме, за користування вагоном №67889626 позивачу нарахована плата по відомостям плати за користування вагонами №104165 сума 4 923,00грн., №104268 сума 1 920,00грн., №104290 сума 512,00грн., а всього з урахуванням ПДВ загальна сума склала (4 923,00 + 1 920,00 + 512,00) х 1,2 =8 826,00грн.(відомість №4-л нарахування плати за користування вагоном), яку згідно ст.119 Статуту залізниць України по договору №ПР.ДН.-1/04-0524-02 НЮ від 01.03.04 між ДП „Придніпровська залізниця" та позивачем з останнього за користування вагоном утримано, що підтверджується переліками залізничних документів №2610 від 26.10.05, №3110 від 31.10.05, №0211 від 02.11.05;провізна плата (залізничний тариф) та послуги експедитора з урахуванням ПДВ склали 2 243,59 грн., що підтверджується залізничною квитанцією про приймання вантажу №45368354 із зазначеною в ньому провізною платою 1 865,00грн. та 0,25% від провізної плати - експедиційна винагорода, яка склала 4,66грн., а загальна сума склала (1 865,00 + 4,66) х 1,2= 2 243,59 грн., яку по договору №Зкс-04/2005/25-03 87-02 від 01.02.2005р. на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів позивач сплатив перевізнику (експедитору) ТОВ фірмі „Юнікон ЛТД", що підтверджується довідкою №3249-ТЗУ   від 23.11.2006 року.

У відповідності до п. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Керуючись п. 6.5. договору, з метою відшкодування понесених витрат за користування вагоном №67889626 позивач виставив відповідачу платіжну вимогу-доручення №4779/0 від 15.12.2005р. на суму 11 069,59 грн. Платіжна вимога-доручення була направлена  на адресу відповідача 20.12.2005р. разом з копіями відомостей плати за користування вагонами, залізничної квитанції, як того вимагають умови договору, що підтверджується списком поштових відправлень від 20.12.2005 р.

24.02.2006р. позивач повторно направив відповідачу вимогу (лист № 06/374) про погашення заборгованості   в сумі 11 069,59грн.

Відповідач зобов'язання за договором щодо оплати витрат, понесених позивачем по переадресуванню вагону не виконав.

Платіжна вимога - доручення є підтвердженням того, що зобов'язання сторін встановлені в грошовому розмірі.

До встановленого законом строку відповідач не виконав зобовязання по оплаті суми збитків понесених позивачем при перерадрисації вагону в розмірі 11 069,59грн.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: . . . додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 11069 грн. 59 коп.  збитків  є обґрунтованою, підтверджується матеріалами по справі та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК  України, судові витрати слід покласти на відповідача, оскільки спір доведений до суду з його вини. Заперечення відповідача суд до уваги не приймає т.я. вони спростовуються наданими позивачем документами, а  справа 20/275/06  обгрунтована  іншими підставами.

Керуючиь ст. ст. 526, 530, ЦК України, ст. ст. 173, 193, 224, 225 ГК України; ст. ст.   49, 69, 82, 84,  ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

Продовжити строк розгляду спору.

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання  “Гарт”, 69600, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 77 (р/р 0304 в філії “Лівобережне відділення Промінвестбанку в м. Запоріжжі”, МФО 313786, ЗКПО 20471581) на користь  Відкритого акціонерного товарситва “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського”, 51925, м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, 18-Б,   (п/р  0001, 0001 в Філії “Відділення Проінвестбанку в м. Дніпродзержинськ”, р/р 0100 Дніпропетровської обласної дирекції АППБ “Аваль”, МФО 305501, код 05393043)  11069 (одинадцять тисяч шістдесят дев’ять) грн. 59 коп. збитків, 110 (сто десять) грн. 70 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. оплати інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу. Видати наказ.

Суддя                                                                             Т.Г. Алейникова