ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2007 р.
№ 13/167

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Михайлюка М.В.,

суддів :
Дерепи В.І.,
Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу
ВАТ "Енергопостачальна компанія" Чернівціобленерго" в особі Хотинського РЕМ

на  постанову
Львівського апеляційного господарського суду  від 27.09.2007 року

у справі
№ 13/167 господарського суду  Чернівецької області

за позовом
ВАТ "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" в особі Хотинського РЕМ

до
ТОВ "Дністровський"

про
стягнення 16400,81 грн.

за участю  представників сторін:

позивача
не з’явились,

відповідача
Скрипей В.С.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 17.08.2007 р. у справі № 13/167 (суддя: Миронюк С.О.) позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 16400,81 грн., відшкодовано судові витрати.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2007 р. (судді: Кордюк Г.Т., Давид Л.Л., Мурська Х.В.) рішення суду скасовано. Прийнято нове рішення: у задоволенні позову відмовити.

Не погоджуючись з постановою апеляційного суду, позивач звернувся до  Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права просить її скасувати.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив апеляційний господарський суд, 07.06.2004 р. позивач (постачальник) та відповідач (споживач) уклали договір № 31 на постачання електроенергії, відповідно до п.1.1 якого постачальник електроенергії здійснює    постачання електроенергії споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невід’ємними частинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч.1 ст.276 ГК України, загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди.

Пунктом 2.2.2 договору передбачено, що споживач зобов’язаний щомісячно 20 дня направляти представника у відділ збуту районного підрозділу електропостачальної організації для подання звіту про використану електроенергію (Додаток №9), складеного на основі знятих в той самий день показань розрахункових електролічильників (Додаток №4) за розрахунковий місяць та одержання відповідних рахунків на оплату та проведення взаємозвірки розрахунків між сторонами.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач у порушення умов договору, в травні 2007 р. спожив електроенергії 21940 кВт, що перевищує договірну величину - 200 кВт та підтверджується звітом зняття показів лічильника.

В судовому засіданні 27.09.2007 р. представник позивача пояснила, що оскільки відповідач не подавав показів лічильника, то представник товариства самостійно визначив дані покази, що підтверджується звітом (а.с.15).

Даний звіт не є належним та допустимим доказом у справі (ст. 34 ГПК України), який підтверджує факт використання відповідачем електроенергії в розмірі 21940 кВт, оскільки не містить підпису уповноваженої особи, яка здійснювала огляд лічильника і зняття показів, не містить підпису уповноваженої особи споживача. Крім того, такий порядок зняття показів не передбачений умовами договору.

Відповідно до п.2.2.2 договору, при несвоєчасній подачі звіту він вважається неподаним. В даному випадку, а також при повній відсутності звіту, електропостачальна організація проводить нарахування: за перший місяць за середньодобовим обсягом споживання, надалі - виходячи з добутку величини встановленої потужності та кількості годин роботи підприємства, без наступного перерахунку.

Апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що позивач у порушення вимог п.2.2.2 договору, нарахування електроенергії при не подачі споживачем звіту не провів, натомість звернувся до суду з позовом про стягнення боргу на підставі звіту, який не є належним доказом у справі. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, скасував рішення місцевого суду та прийняв нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого господарського суду України  погоджується з висновком апеляційного господарського суду і також вважає, що документ на який послався позивач не є належним та допустимим доказом у справі і він не може підтверджувати факт перевищеного використання відповідачем електроенергії, оскільки не містить підпису уповноваженої  особи, яка здійснювала огляд лічильника і знімала показ з нього. Документ також не підписаний уповноваженою особою споживача.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови апеляційного господарського суду, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Крім того, відповідно до вимог ст. 1117 Господарського  процесуального  кодексу  України  касаційна  інстанція  не має  права  встановлювати  або  вважати  доведеними  обставини, які не були  встановлені  у рішенні або  постанові  господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про  достовірність  того чи іншого доказу,  про перевагу  одних  доказів  над  іншими,  збирати  нові  докази  або додатково  перевіряти  докази.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2007 року у справі № 13/167 залишити без змін.

Головуючий,  суддя                                                                  М. Михайлюк

Судді:                                                                                      В. Дерепа

В. Рибак