ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2007 р.
№ 20/100

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Перепічая В.С. (головуючий),

Гончарука  П.А.,
Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві   касаційну скаргу Державного підприємства “Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння” на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2007р. та на рішення господарського суду м. Києва від 08.05.2007р. у справі за позовом Корпорації “ТАСКО” до Державного підприємства “Конструкторське бюро “Артилерійське озброєння”, Державного підприємства “Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння”  про стягнення сум

Заслухавши пояснення представника Державного підприємства “Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння”, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги,  суд

У С Т А Н О В И В  :

У лютому 2007р. Корпорація “ТАСКО”  пред’явила у господарському суді позов  до Державного підприємства “Конструкторське бюро “Артилерійське озброєння”, Державного підприємства “Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння” про стягнення 94512 грн. заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов’язання з повернення взятого у позичку майна, а саме двох хромових стволів.

Рішенням господарського суду м. Києва від 08.05.2007р. (суддя Палій В.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2007р. (судді Капацин Н.В. –головуючий, Смірнова Л.Г., Пашкіна С.А.), позовні вимоги були задоволені частково, з Державного підприємства “Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння”  на користь позивача було стягнуто 94512 грн. основного боргу. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Державне підприємство “Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння” просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2007р. і зобов’язати позивача прийняти виконання зобов’язання в натурі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому з наступних підстав.

Відповідно до ст. 836 ЦК України якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець  має  право  вимагати  її примусового повернення,  а також відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 1 ст. 615 ЦК України у  разі  порушення  зобов'язання  однією  стороною   друга сторона  має  право  частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

За приписом ч.ч. 1, 3 ст. 612 ЦК України боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом.

Якщо    внаслідок    прострочення    боржника    виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора,  він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Як видно з матеріалів справи, позов про стягнення грошових коштів, замість повернення позичених двох хромованих стволів, позивач обґрунтував приписами, зокрема, статтей 612, 836 Цивільного кодексу України.

Проте суд вирішуючи спір не з’ясував остаточно, з якою підставою позивач пов’язував вирішення спору сторін, як і правову природу заявленої до стягнення суми.

Водночас встановивши, що між сторонами виникли правовідносини з позички, які регулюються Главою 60 Цивільного кодексу України, суд не з’ясував, чи передбачають вони відмову позичкодавця від зобов’язання в разі прострочення користувачем повернення переданої йому речі, тобто, чи можуть бути застосовані до спірних правовідносин положення ст. 612 ЦК України.

Не перевірив суд і посилання позивача на те, що запропоноване відповідачем для повернення  спірне майно не відповідає роду і якості переданого користувачу майна за договором позики.

Суд другої інстанції, залишаючи рішення господарського суду без змін., на зазначене теж уваги не звернув.

Враховуючи наведене, визнати ухвалені судові рішення законними і обґрунтованими не можна.

При новому розгляді справи суду слід врахувати зазначене, з’ясувати належним чином дійсні обставини справи, обґрунтованість вимог позивача і заперечень відповідача і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись  ст.ст.1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського  процесуального  кодексу  України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства “Науково-технічний центр артилерійсько-стрілецького озброєння” задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2007р. та рішення господарського суду м. Києва від 08.05.2007р. скасувати і справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншому складі суду.

Головуючий                                                                                    В.Перепічай

С у д д і

П.Гончарук

Л.Стратієнко