ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  6/654

06.12.07

За позовом                     Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»

До                               Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-комунальне господарство «Геолог»

Про                              стягнення 513503,64 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача                    Радзівіло Т.О. (за дов. № І07/5994 від 27.09.2007)

від відповідача          Стеценко Г.М. (за дов. б/н від 05.11.2007)

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулася з позовом акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго»в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-комунальне господарство «Геолог»про стягнення 513503,64 грн. за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 520247 від 01.10.2004, а саме: 405157,6 грн., 57789,29 грн. інфляційних, 33433,98 грн. пені, трьох процентів річних в розмірі 17122,77 грн.

Ухвалою суду від 08.10.2007 було порушено провадження у справі № 6/654.

У судове засідання 13.11.2007 представник відповідача не з’явився, передавши через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи було відкладено на 06.12.2007.

06.12.2007 відповідач подав суду письмові заперечення на позов. За твердженням останнього, позивачем не було надано доказів того, який саме обсяг теплової енергії був поставлений відповідачу, а також не подано розрахунок суми, яка нараховувалася відповідачу щомісяця. Відповідач зазначив, що безпосередніми споживачами теплової енергії є громадяни, а тому абонент здійснював оплату постачальнику у тому розмірі, у якому до нього надходили грошові кошти від населення (мешканців будинку). Заперечуючи проти нарахування інфляційних, трьох процентів річних та пені, відповідач посилається на скрутне матеріальне становище.

У свою чергу, представником позивача було подано суду розширений розрахунок основного боргу, стягнення якого є частиною позовних вимог, з зазначенням кількості спожитої теплової енергії за кожен місяць у Гкал та тарифу, застосованого при визначенні вартості цієї енергії.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01.10.2004 між акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго»в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»(енергопостачальною організацією) та товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-комунальне господарство «Геолог»(абонентом) було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 520247 (далі –Договір).

Відповідно до умов Договору (п. 1.1) предметом останнього є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на умовах, визначених Договором.

Виходячи з цього, основним обов’язком позивача, який складає предмет Договору, є обов’язок  постачати відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби опалення та вентиляцію –в період опалювального сезону, а також гарячого водопостачання  - протягом року (п. 2.2.1 Договору), а відповідача –виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором визнається домовленість двох чи більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Його зміст складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Виникнення прав за договором залежить від покладених ним на сторін обов’язків, які, у сукупності, і визначають правову природу договору.

Предметом Договору є постачання позивачем за плату теплової енергії відповідачу у вигляді гарячої води, тобто за своєю правовою природою він є договором енергопостачання (параграф 3 глави 29 Господарського кодексу України), платником за яким є сторона за договором, на користь якої він укладений.

Таким чином, посилання відповідача на те, що він не є платником вартості теплової енергії, яка поставлена позивачем для потреб житлових будинків, є необґрунтованими, оскільки вказаний обов’язок Договором безпосередньо покладено на відповідача.

При виконанні умов Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов’язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією. Правилами технічної експлуатації тепловикористувуючих установок і теплових мереж, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України (п. 2).

Згідно з п. 5.1 Договору облік споживання абонентом теплової енергії проводиться розрахунковим способом.

Пунктом 3 додатку № 4 до Договору передбачено, що відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок поточного розрахункового періоду та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Сторони домовились, що Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12 2004 (п. 8.1). Договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін.

Позивач у період з вересня 2004 року по серпень 2007 року (включно) поставив відповідачу теплову енергію вартістю 440599,72 грн. (розрахунок –у матеріалах справи).

У свою чергу, відповідач оплатив послуги частково на суму 35442,12 грн.

Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки, як було зазначено вище, Договір було укладено сторонами 01.10.2004 та визначено, що правочин є чинним з цієї дати, правові підстави для нарахування вартості послуг та стягнення заборгованості відповідно до умов останнього за вересень 2004 року в розмірі 2981,45 грн. (до моменту підписання) відсутні.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню основний борг за Договором за період з жовтня 2004 року по серпень 2007 року (включно) в сумі 402684,77 грн.:

437618,27 грн. (нараховано за жовтень 2004 року по серпень 2007 року включно) –34933,5 грн. (сплачено відповідачем без урахуванням оплати в розмірі 508,62 грн., що здійснена до укладення Договору).

Заперечення відповідача щодо невірно здійсненого розрахунку суми заборгованості не беруться судом до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач жодних доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, або контррозрахунку заборгованості суду не подав.

У той же час, визначення кількості поставленої теплової енергії здійснено позивачем виходячи з визначено Договором (п. 5.1) порядку - розрахунковим способом.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник на вимогу кредитора  у випадку прострочення грошового зобов’язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних з простроченої суми.

Інфляційні підлягають стягненню в розмірі 54468,56 грн. (борг з урахуванням індексу інфляції –457153,33 грн.), а три проценти річних –в сумі 15889,5 грн. (розрахунки у матеріалах справи).

Підстави для стягнення 3320,73 грн. інфляційних та трьох процентів річних в сумі 1233,27  відсутні.

Інфляційні та три проценти річних підлягають нарахуванню, починаючи з листопада 2004 року (нараховуються на суму боргу, що утворився в жовтні 2004 року) тощо. Підстави для нарахування штрафних санкцій за вересень 2007 року (які нараховуються на серпневий борг) відсутні, оскільки позивач у позові відповідної вимоги не пред’являв.

Вимоги про стягнення пені є правомірними. Пунктом 3.5 додатку № 4 до Договору визначено, що у випадку несплати теплової енергії до кінця розрахункового періоду відповідачу на суму фактичного боргу нараховується пеня в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Пеня підлягає стягненню в сумі 26889,12 грн.

У той же час, суд користуючись правом, наданим йому п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню, до 1000 грн.

Зокрема, відповідно до вказаної норми закону господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу).

Судом враховано специфіку діяльності відповідача, несвоєчасне перерахування грошових коштів мешканцями, які користуються тепловою енергією, а також скрутне матеріальне становище абонента.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 457153,33 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних в сумі 15889,5 грн., 1000 грн. пені.

В іншій частині позову судом відмовлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Зокрема, з відповідача підлягає стягненню 4999,32 грн. державного мита та 114,88 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-комунальне господарство «Геолог»(04123, м. Київ, вул. Бестужева, 36, рахунок 1826 у Подільському відділенні Промінвестбанку м. Києва, МФО 322197, код 32960711) на користь акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»(01001, м. Київ, пл. І. Франка, рахунок 0005 у Старокиївському відділенні Промінвестбанку України у місті Києві, МФО 322227, код 00131305) 457153,33 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, три проценти річних в сумі 15889,5 грн., 1000 грн. пені,  4999,32 грн. державного мита та 114,88 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя
С.А. Ковтун

Рішення підписано 18 лютого 2008 рок