СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

05 грудня 2007 року
Справа № 2-7/11571-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Антонової І.В.,

Маслової З.Д.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача:не з'явився,

відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Дворний І.І.) від 11.10.2007 по справі № 2-7/11571-2007А

за позовом           Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (пр. Кірова, 51-52/10-а, місто Сімферополь, 95017)

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Технопром" (вул. 9-ти Героїв, 35, місто Саки, 96500)

про стягнення 315,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Технопром" 315,36 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Технопром" було зобов’язане забезпечити в 2005 році працевлаштування 1 інваліда, у той час, як фактично в 2005 році на підприємстві не працювало жодного інваліда, у зв’язку з чим відповідач повинен був заплатити штраф у розмірі 3560,00 грн. строком до 15.04.2005. Вказані штрафні санкції були сплачені відповідачем 28.02.2007, тобто з порушенням строків сплати, у зв’язку з чим підлягає стягненню пеня у розмірі 315,36 грн.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.10.2007 (суддя Дворний І.І.) у справі № 2-7/11571-2007А в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача пені 21.08.2007, тобто після спливу імперативного, передбаченого законодавством, шестимісячного строку, у звя’зку з чим у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, позов задовольнити.

На думку сторони, судом прийняти до уваги не всі обставини справи.

Згідно з Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”  № 875-XII від 21.03.1991 (зі змінами та доповненням від 31.05.2005, що набули чинності 22.06.2005), порушення термінів сплати штрафних санкцій тягне за собою нарахування пені.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Технопром" перерахувало суму штрафних санкцій до державного бюджету України 28.02.2007.

У зв’язку з тим, що відповідачем були порушені терміни  сплати штрафних санкцій у кількості 317 днів (з 18.04.2006 по 28.02.2007), була нарахована пеня у розмірі 315,36 грн.

Судом не враховано, що відповідно до Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-XII від 21.03.1991 до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України, згідно з якою адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані   до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як один рік з дня порушення суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

На думку позивача, для визначення строку позовної давності необхідно застосовувати норми статей 256, 258 Цивільного кодексу України, згідно яких до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Крім того, Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів вважає, що днем, з якого повинен розпочатися строк виявлення порушення відповідачем вимог діючого законодавства є день набрання законної сили постанови господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.10.2006 у справі № 2-23/13513-2006А  про стягнення штрафної санкції з відповідача, тобто з 18.12.2006.

Відповідно до частини 2 пункту 5 статті 261 Цивільного кодексу України за зобов’язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред’явити вимогу про виконання зобов’язання.

За такими обставинами, право пред’явити вимогу про сплату пені та звернутись до суду з вимогою про захист свого інтересу у позивача виникло 28.02.2007, і саме з цієї дати почав спливати строк позовної давності. Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції –без змін.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.12.2007 змінено склад судової колегії, суддю Антонову І.В. замінено на суддю Ткаченка М.І.

В судове засідання представники сторін не з’явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Судова колегія розглядає апеляційну скаргу за відсутністю сторін, оскільки відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Перевіривши постанову суду першої інстанції відповідно до вимог статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

Відповідно до статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-ХІІ від 21.03.1991 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 з 25 осіб - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Згідно з пунктом 14 Положення „Про робочі місце інваліда та порядок працевлаштування інвалідів”, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України № 314  від 03.05.1995, яке діяло до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 31.01.2007 № 70, та, відповідно, до набрання нею чинності, підприємства   у   межах   доведеного   нормативу   створюють   за   власні    кошти   робочі   місця   для працевлаштування інвалідів; щорічно до 1 лютого  року,  що настає за  звітним,   подають відділенням Фонду   соціального  захисту   інвалідів   відомості   про середню річну заробітну плату на підприємстві, середньооблікову  численність  штатних  працівників  облікового  складу  та  про  кількість  працюючих інвалідів; визначають види виробництв, цехи та дільниці, де доцільно використовувати працю інвалідів; формують державну службу зайнятості  та  місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів; створюють для інвалідів умови праці з урахуванням   індивідуальних  програм  реабілітації,  забезпечують  соціально-економічні гарантії,   передбачені   чинним  законодавством;  запроваджують  у  разі   потреби   посади інструкторів-перекладачів для роботи з глухими працівниками.

Частинами 1, 2 статті 20 Закону № 875-XII від 21.03.1991 зазначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша,  ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на їх працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати  на  відповідному  підприємстві,  в  установі,  організації,  у  тому  числі   підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Штрафні санкції сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені на суму заборгованості по сплаті штрафних санкцій в розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за кожний календарний день її прострочення, включаючи день сплати.

Згідно зі звітом форми № 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік (а. с. 5) середньооблікова кількість штатних працівників Товариства з обмеженою відповідальністю „Спільне підприємство „Технопром” складає 25 чоловік. Середньорічна заробітна плата штатного працівника у 2005 році складає 3560,00 грн. Отже, за нестворене 1 робоче місце відповідач був зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 3560,00 грн.

Відповідно до пункту 5 Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1767 від 28.12.2001, який діяв до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 31.01.2007 № 70 до набрання нею чинності, суми штрафних санкцій визначаються у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Судом встановлено, що постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.10.2006 у справі №2-23/13513-2006А, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.12.2006, позов Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Спільне підприємство „Технопром” штрафних санкцій у розмірі 3560,00 грн. задоволено.

З матеріалів справи слідує, що сума штрафу у розмірі 3560,00 грн. була сплачена відповідачем 28.02.2007 (а.с.7).

Згідно з пунктом 10 Порядку № 1767 від 28.12.2001 порушення термінів сплати штрафних санкцій тягне за собою нарахування пені із суми недоїмки за кожний день прострочення, включаючи день сплати, в розмірі, передбаченому законом.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що пеня та штрафні санкції у фонд, є адміністративно-господарською санкцією, її застосування обмежується строками, встановленими статтею 250 Господарського кодексу України. Вказане також підтверджується листом Фонду соціального захисту інвалідів Міністерства праці та соціальної політики України № 07-405/1265-485/2 від 11.10.2005.

Відповідно до статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що днем виявлення порушення відповідачем вимог чинного законодавства з питань соціальної захищеності інвалідів є день набрання законної сили постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.10.2006 у справі № 2-23/13513-2006А, а саме: 18.12.2006. Отже, саме з цієї дати повинен розраховуватися шестимісячний строк, протягом якого до відповідача можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції. Вказаний строк сплинув 18.06.2007, але позивач звернувся до суду 21.08.2007.

Згідно зі статтею 200 Кодексу адміністративного суду України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв’язку з вищевикладеним постанова суду першої інстанції залишається судовою колегією без змін, а апеляційна скарга –без задоволення.

Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.10.2007 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.А. Лисенко

Судді                                                                      З.Д. Маслова

М.І. Ткаченко