ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.06.2007
Справа №2-27/5022-2007А

За позовом – Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Симиренко», Бахчисарайський район,  с. Віліно, вул. Леніна, 128.

До відповідача –   Управління ПФУ в Бахчисарайському районі, м. Бахчисарай, вул.. Сімферопольська, 5-а.

Про спонукання до вчинення певних дій.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Топоріщевої Т. П.

представники:

Від позивача –   не з’явився.

Від відповідача – не з’явився.

Сутність спору:

Позивач  – сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Симиренко»  звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до відповідача про  визнання податкового боргу у розмірі 120709,65 грн. безнадійним. Також просить забовязати відповідача по справі провести всі необхідні дії,  пов’язані зі списанням заборгованості в сумі 120709,65 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до п. п.  18.2.1 ст. 18 Закону України “Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”   безнадійний податковий борг підлягає списанню. Факт настання форс – мажорних обставин підтверджується висновком Торгово  -  промислової палати України №88205 -4 від 29.03.2006 р. В наслідок обставин непереборної сили в 2006 р. позивач поніс значні збитки прямого і непрямого   характеру, що потягло за собою неможливість отримання прибутку позивачем і, як наслідок, неможливість сплати податків і обов’язкових державних платежів.

На підставі викладеного,  просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач клопотанням від 15.05.2007 р. просить справу розглянути без участі свого представника.   Проти позову заперечує і пояснив у письмових поясненнях по справі, що законих підстав для визнання  заборгованості позивача в сумі 120709,65 грн.  з причини настання форс – мажорних обставин не має, а навпаки, дана заборгованість підлягає стягненню. Не своєчасна сплата грошових коштів платником страхових внесків веде до дефіциту коштів та може потягнути за собою несвоєчасну виплату пенсій.

Позивач двічі явку представника в судове засідання не забезпечив, витребуваних судом документів не представив, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, рекомендованою кореспонденцією.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази,  суд,  -

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Симиренко» зареєстроване  в Управлінні  ПФУ  в Бахчисарайському   районі   як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування  за реєстраційним  № 16050025.

Відповідно до п. 2.1 Статуту позивача основними напрямками діяльності позивача є виробництво, переробка, закупівля, транспортування, заготівля  і реалізація сільськогосподарської продукції, а також надання послуг   по обробці землі з забезпеченням повного комплексу агротехнічних робіт.

Судом встановлено, що  за позивачем станом на 10.05.2007 р. числиться заборгованість у розмірі 128231,74 грн.  Вказана сума заборгованості складається з заборгованості по сплаті страхових внесків  в сумі 106767,12 грн., по фінансовим санкціям  у розмірі 14788,85 грн., а також по пені у розмірі 6675,77 грн.

Згідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” податковий борг ( недоїмка ) – податкове забовязання ( з урахування штрафних санкцій за їх наявності ), самостійно  узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному або судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня на суму такого податкового забовязання.

Згідно до п.п. “г” п. 18.2 ст. 18 Закону України  “Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” від 21.12.00 р. №2181 – III під терміном безнадійний податковий борг слід розуміти податковий борг фізичних та юридичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили ( форс – мажорних  обставин ). Зі змісту вказаної норми слідує, що безнадійний податковий борг виник внаслідок обставин непереборної сили, не з вини платника податку. Такі обставини неможливо попередити своїми силами ( безпосередньо вплинути на своєчасне виконання податкових забовязань ). Норми вказаної статті  поширюються на всіх платників податків незалежно від галузевого підпорядкування.

Згідно з висновком Торгово - промислової палати України про форс – мажорні обставини від 29.03.2006 р. №882/05-4, підтверджено, що несприятливі погодні умови, що потягнули загибель та ушкодження сільськогосподарських культур на площах сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Симиренко»   станом на 20. -  29.01.2006 р.  є форс – мажорними обставинами, у відповідності до п. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18   Закону України  “Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” від 21.12.00 р.

Відповідно до п. 2 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків №103 від  14.03.2001 р. визначення та   списання   безнадійного   податкового   боргу органами державної податкової служби здійснюються щодо:      - податків  і  зборів  (обов'язкових  платежів),  контроль за своєчасністю,  достовірністю,  повнотою нарахування яких покладено на відповідні контролюючі органи згідно з законодавством;      - усіх видів пені  та штрафних санкцій,  що зараховуються  до бюджетів  усіх  рівнів  та державних цільових фондів (у тому числі пені  та  штрафних  санкцій,  нарахованих  за  порушення  термінів розрахунків     під    час    здійснення    операцій    у    сфері зовнішньоекономічної діяльності),  а також  плати  (процентів)  за наданий податковий кредит,  які  нараховані  платникам податків на податковий борг, який визнано безнадійним відповідно до Закону.

Відповідно до п. 1.5 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків №103 від  14.03.2001 р. органами,  уповноваженим здійснювати процедуру  списання безнадійного податкового боргу, є виключно податкові органи.

Законодавством України передбачено певний порядок списання безнадійного податкового боргу, якого необхідно дотримуватися.

Відповідно до п. 5.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків №103 від  14.03.2001 р. у випадках,  передбачених  підпунктами  3.3,  3.4  цього

Порядку,  платник  податків звертається до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу або за  місцем  своєї реєстрації  (якщо  контролюючим  є  податковий  орган) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, інших платежів, які  просить  списати.  До   заяви  обов'язково  додається  будь-який  з  документів, зазначених   у  пункті  3  цього  Порядку,  який  підтверджує,  що податковий борг вважається безнадійним.

Відповідно до п. 5.3 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків №103 від  14.03.2001 р. за    результатами    розгляду    документів,    наданих контролюючим  органом  або   безпосередньо   платником   податків, керівник  (його  заступник)  органу  державної  податкової  служби приймає рішення про списання безнадійного податкового  боргу,  яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 2. Рішення про   списання   безнадійного    податкового    боргу складається  в трьох примірниках:  перший - для платника податків, другий - для органу державної  податкової  служби,  третій  -  для контролюючого  органу.  У  тому  разі,  коли  контролюючий орган є податковим органом,  рішення складається у двох примірниках -  для платника податків і органу державної податкової служби.

Однак треба вказати, що з 01.01.2004 р. вступив в силу Закон України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування “ №1058 від 09.07.03 р.

Згідно преамбулі Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування “ №1058 від 09.07.03 р. вказаний Закон, розроблений згідно Конституції України і Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і сплату пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, які формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених вказаним Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду і фінансування за рахунок його коштів витрат на сплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових сплат  застрахованим особам, членам їх сімей і іншим особам, передбаченим вказаним Законом.

Статтею  1 вказаного Закону визначено, що страхові внески – це кошти відрахувань на соціальне страхування і збір на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно законодавства, яке було чинним раніше; кошти сплачені на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування  згідно з чинним Законом. А  страхувальники – це роботодавці та інші особи, які згідно з чинним Законом сплачують страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Цей Закон регулює відносини, що виникають між суб’єктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до п. 6. ст. 17 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державної пенсійному страхуванні» страхувальник зобов'язаний нараховувати,  обчислювати та  сплачувати у встановлений термін та у повному обсязі страхові внески.

Відповідачем не в повному обсязі  сплачувалася  самостійно визначена сума страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування відповідно до наданих до Управління ПФУ в Бахчисарайському   районі розрахунків сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Згідно п. п. 2,3 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування»  суми страхових внесків, вчасно не нараховані та/або не сплачені  страхувальниками  в строки, зазначені ст. 20 даного Закону,  вважаються простроченою заборгованістю  по сплаті страхових внесків  і стягуються з нарахуванням пені й застосуванням фінансових санкцій. Територіальні органи  Пенсійного фонду  за формою й у строки, зазначені правлінням Пенсійного фонду, направляють страхувальникам, що мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до ч. 2 ст. 5  Закону України  «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування»  виключно цим Законом визначається порядок стягнення заборгованості по цим внескам.

Відповідно до п. 4 ст. 18 вказаного Закону страхові внески не включаються до складу податків і інших обов’язкових платежів, які складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство України.

Закону України  “Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” від 21.12.00 р. №2181 – III є спеціальним Законом з питань оподаткування, а правовідносини між органами ПФУ і платниками страхових внесків регулюються виключно спеціальним Законом, яким є Закон України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування “ №1058 від 09.07.03 р.

П. 12 ст. 20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування “ №1058 від 09.07.03 р.  передбачено,  що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Ч. 6 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування “ №1058 від 09.07.03 р.  визначено,  що  недоїмка платника страхових внесків не підлягає списанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і заперечення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні  позовних вимог належить відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено і підписано складом суду 20.06.06 р.

26.06.06 р. постанову було виготовлено у повному обсязі.

На  підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.