ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  42/282

05.06.07

За позовом Закритого акціонерного товариства “Київський експериментальний механічний завод “Зварка” м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Центросервіс” м. Києва

про визнання договору недійсним,

зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Центросервіс”

до Закритого акціонерного товариства “Київський експериментальний механічний завод “Зварка”

про визнання права власності

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Кравцова О.О.,

від відповідача Лилов О.В.

СУТЬ СПОРУ:

у травні 2007 року Закрите акціонерне товариство “Київський експериментальний механічний завод “Зварка” звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним та відповідачем був укладений договір № М1-02 купівлі-продажу від 17 вересня 2002 р., згідно з яким він продав відповідачу частину нежилих приміщень з інженерними мережами і комунікаціями головного виробничого корпусу № 1 (літера “А”) загальною площею 6311,5 м2 цілісного майнового комплексу по пр-ту Червоних Козаків (нині пр-т Московський), 23 у м. Києві.

Посилаючись на те, що договір був укладений ним під впливом тяжкої обставини, внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення, позивач на підставі ст.ст. 229,233 ЦК України просив визнати його недійсним.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, перебіг строку позовної давності до часу звернення позивача в суд з указаним позовом.

У процесі розгляду справи відповідач заявив зустрічний позов про визнання за ним права власності на нежилі приміщення пр-ту Московському, 23 літ. “А” у м. Києві.

При цьому, зазначав, що з часу придбання цих нежилих приміщень у позивача на підставі спірного договору він провів їх реконструкцію, внаслідок чого загальна площа приміщень збільшилася до 11332 м2. Реконструйовані приміщення були прийняті в експлуатацію на підставі акту державної приймальної комісії від 1 грудня 2005 р., затвердженого розпорядженням Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації № 1204 від 26 грудня 2005 р.

Єдиний правовстановлюючий документ на належне йому майно, яким є оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу, не відображає дійсних якостей цього майна після його реконструкції, внаслідок цього він позбавлений можливості належного здійснення своїх прав з приводу цього майна.

З цих підстав відповідач просив задовольнити позов та визнати за ним право власності на об’єкт нерухомого майна –нежилі приміщення торговельного центру на пр-ті Московському, 23 літ. “А” у Оболонському районі м. Києва загальною площею 11322 м2.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав зустрічні позовні вимоги.

Позивач у відзиві на зустрічну позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти заявлених відповідачем вимог заперечив, посилаючись на те, що проведення відповідачем реконструкції майна, придбаного за недійсним договором, не породжує в останнього прав на це майно.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що, у позові слід відмовити, зустрічний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 вересня 2002 р. між сторонами по справі укладено договір № М1-02 купівлі-продажу, згідно з яким позивач зобов’язався передати відповідачу у власність за 1560600 грн. частину нежилих приміщень з інженерними мережами і комунікаціями головного виробничого корпусу № 1 (літера “А”) загальною площею 6311,5 м2 цілісного майнового комплексу по пр-ту Червоних Козаків (нині пр-т Московський), 23 у м. Києві, а відповідач –прийняти та оплатити вартість придбаного майна.

Сторони виконали зобов’язання за вказаним договором, що підтверджується їх поясненнями у судовому засіданні, актом прийому-передачі від 17 вересня 2002 р. нежилих приміщень.

Відносини сторін з приводу укладення спірного договору виникли до набрання чинності ЦК України, тому до цих відносин підлягають застосуванню положення ЦК УРСР.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на укладення спірного договору під впливом тяжкої обставини у період скрутного фінансового становища його підприємства, а також внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення, а саме наступного цільового використання відповідачем придбаного майна.

Положення ст. 57 ЦК УРСР передбачають підстави для визнання недійсною лише тієї угоди, що була укладена на вкрай невигідних умовах внаслідок збігу тяжких обставин, та хоча б одним з учасників якої був громадянин, тобто фізична особа.

Підстав для визнання за таких обставин недійсною угоди, укладеної між двома юридичними особами, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачало.

Крім того, всупереч вимог ст. 33 ГПК України позивачем не надано доказів укладення ним спірного договору внаслідок неправильного сприйняття ним суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення.

Посилання позивача, що він помилявся відносно наступного використання відповідачем проданих приміщень в якості торговельного центру, не дають підстав для визнання укладеного договору недійсним з підстав ст. 56 ЦК УРСР, оскільки така помилка не має істотного значення. Збереження покупцем первісного цільового призначення придбаного майна відповідно до вимог закону не є істотною або необхідною умовою договору купівлі-продажу.

Виходячи з наведеного, у позові про визнання договору купівлі-продажу відповідно до вимог ст.ст. 56, 57 ЦК УРСР слід відмовити.

Судом також встановлено, що після набуття права власності на нежилі приміщення по пр-ту Московському, 23 у м. Києві відповідач на підставі договору оренди № А1-02 від 23 вересня 2002 р. з Приватним підприємством “Українська торгова гільдія” здійснив реконструкцію цих приміщень під торговельний центр, внаслідок якої їх площа збільшилася до 11322 м2.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями відповідача, наявними у матеріалах справи копіями архітектурно-планувального завдання № 38 від 5 березня 2003 р., висновком комплексної державної експертизи проекту реконструкції від 24 листопада 2004 р., розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 716 від 28 квітня 2005 р., дозволом на виконання будівельних робіт № 1454-Об/Р від 1 червня 2005 р.

На підставі акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта від 1 грудня 2005 р., затвердженого розпорядженням Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації № 1204 від 26 грудня 2005 р. і зареєстрованим Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва № 425 від 27 грудня 2005 р., реконструйовані приміщення прийняті в експлуатацію.

Згідно з даними інвентаризаційної справи № 16258 КП “Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна” реконструйовані нежилі приміщення торговельного центру по пр-ту Московському, 23 літ. “А” у Оболонському районі м. Києва складаються з наступних приміщень:

І поверх:
- № 1 (групи приміщень № 1) площею 26,4 м2;
- з № 1 по № 88 включно та з № I по № IV включно (групи приміщень №2) загальною площею 5312,1 м2;
- № 1 (групи приміщень № 13) площею 55,5 м2;

ІІ поверх:
- з № 1 по № 87 включно та з № I по № IV включно (групи приміщень №3) загальною площею 5457,3 м2;

Надбудови:
- з № 1 по № 9 включно та № I (групи приміщень № 4) загальною площею 194,5 м2;
- № I (групи приміщень № 5) площею 135,4 м2;
- № I (групи приміщень № 6) площею 140,8 м2.

Таким чином, відповідач в установленому порядку набув право власності на нежилі приміщення та провів їх реконструкцію, однак правовстановлюючі документи на це майно не відповідають фактичним даним про його склад станом на час розгляду справи, внаслідок чого права власника оспорено в суді.

За таких обставин зустрічні вимоги відповідача про визнання за ним права власності на нежилі приміщення торговельного центру по пр-ту Московському, 23 літ. “А” у Оболонському районі м. Києва відповідно до вимог ст.ст. 16, 331 ЦК України підлягають задоволенню.

Оскільки у позові відмовлено, зустрічний позов задоволено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові Закритого акціонерного товариства “Київський експериментальний механічний завод “Зварка” м. Києва відмовити.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Центросервіс” м. Києва задовольнити.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю “Центросервіс” (03040, м. Київ, вул. М.Стельмаха, 10-А, код 31899531) право власності на об’єкт нерухомого майна –нежилі приміщення торговельного центру по пр-ту Московському, 23, літ. „А” у Оболонському районі м. Києва (прийняті в експлуатацію згідно з Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта від 1 грудня 2005 р., затвердженим розпорядженням Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації № 1204 від 26 грудня 2005 р. та зареєстрованим Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва за № 425 від 27 грудня 2005 р.), загальною площею 11322 м2, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи № 16258 КП “Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна” складаються з наступних приміщень:

І поверх:
- № 1 (групи приміщень № 1) площею 26,4 м2;
- з № 1 по № 88 включно та з № I по № IV включно (групи приміщень №2) загальною площею 5312,1 м2;
- № 1 (групи приміщень № 13) площею 55,5 м2;

ІІ поверх:
- з № 1 по № 87 включно та з № I по № IV включно (групи приміщень №3) загальною площею 5457,3 м2;

Надбудови:
- з № 1 по № 9 включно та № I (групи приміщень № 4) загальною площею 194,5 м2;
- № I (групи приміщень № 5) площею 135,4 м2;
- № I (групи приміщень № 6) площею 140,8 м2.

Стягнути із Закритого акціонерного товариства “Київський експериментальний механічний завод “Зварка” (04655, м. Київ, пр-т Московський, 23, код 01284821) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Центросервіс” (03040, м. Київ, вул. М.Стельмаха, 10-А, код 31899531) 25500 грн. витрат по оплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва                                                                   П.І.Паламар