ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2007 р.
№ 39/152-07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової - головуючого
Н. Волковицької
Л. Рогач

за участю представників:

прокурора
Івченко О.А. –прокурор відділу Генеральної прокуратури України

позивача
не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

відповідача
Валентинов А.В. –довіреність від 03.12.2007 р.;
Копитова К.Г. –директор

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Приватного підприємства “Євро –Меблі”

на постанову
від 13.08.2007 Дніпропетровського  апеляційного господарського суду

у справі
№ 39/152-07 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Прокурора м. Кривого Рогу в інтересах держави в особі Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради

до
Приватного підприємства “Євро –меблі”

про
витребування майна

В С Т А Н О В И В :

Прокурор м. Кривого Рогу в інтересах держави в особі Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПП „Євро –Меблі” про виселення  відповідача з нежитлового приміщення, посилаючись на приписи статей 651, 762 Цивільного кодексу України, статтю 285 Господарського кодексу України, Закон України „Про оренду державного та комунального майна”.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що термін дії укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення закінчився 19.11.2006 р., про що Управління комунальної власності листами від 10.10.2006 р. № 3834 та від 20.11.2006 р. № 4368 повідомило орендаря та зазначило про необхідність повернути орендоване приміщення у зв’язку із закінченням терміну дії договору.

Крім того, в позовній заяві зазначалось, що розділом 2 та 7 договору оренди встановлено, що в разі розірвання або закінчення строку дії договору орендар повинен у 5 - денний строк орендодавцю, а саме управлінню комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради об’єкт оренди з оформленням відповідного акта прийому –передачі.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2007 р. (суддя Ліпинський О.В.) позовні вимоги задоволені, виселено ПП „Євро –Меблі” із не житлового приміщення загальною площею 250 кв.м. розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ветеринарів Праці, 15.

Мотивуючи рішення господарський суд, посилаючись на приписи статей 525, 526 Цивільного кодексу України, дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог, оскільки, відповідно до пункту 10.4 договору він припиняється у разі закінчення терміну його дії.

Згідно пункту 2 у разі припинення договору відповідач зобов’язаний повернути об’єкт оренди в 5- ти денний строк, при цьому об’єкт оренди вважається повернутим із моменту підписання сторонами акта приймання –передачі.

Листами від 10.10.2006 р. № 3834 та від 20.11.2006 р. № 4368 Управління комунальної власності міста листами повідомляло відповідача про закінчення строку оренди, необхідність здійснення розрахунку з орендної плати та комунальним платежам, а також повернення об’єкта оренди згідно акта приймання –передачі.

За апеляційною скаргою ПП „Євро –Меблі” Дніпропетровський апеляційний господарський суд (судді: Логвиненко А.О., Павловський П.П., Чус О.В.), переглянувши рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2007 р. в апеляційному порядку, постановою від 13.08.2007 р. залишив його без змін з тих же підстав.

ПП „Євро –Меблі” подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить судові рішення у справі скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що порушення норм процесуального права полягає в тому, що судом першої інстанції справу було розглянуто за відсутності відповідача без належного його повідомлення про час і місце розгляду справи.

На думку заявника, судами першої та апеляційної інстанції не були взяті до уваги приписи статті 795 Цивільного кодексу України, якою визначається передання (повернення) будівлі або іншої капітальної споруди у найм, припинення договору найму, що пов’язується з моментом підписання акта повернення майна. На даний час сторонами не складався відповідний акт повернення. Таким чином, суди не мали підстав для розгляду вимоги про виселення ПП „Євро –Меблі” з приміщення без попереднього вирішення питання щодо розірвання договору оренди.

У відзиві на касаційну скаргу Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, а судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення присутнього у судовому засіданні прокурора та представників відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної  інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції 29.11.2005 р. між Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради та ПП „Євро –Меблі” було укладено договір оренди об’єктів нерухомості комунальної власності міста, за умовами якого позивач передав, а ПП „Євро –Меблі” прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 250 кв.м. розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ветеринарів Праці, 15, для використання з метою розміщення офісу та виробництва меблів.

Термін дії договору встановлений сторонами з 29.11.2005 р. по 19.11.2006 р.

Відповідно до пункту 10.4 договору він припиняється, зокрема, у разі закінчення терміну його дії.

Розділом 2 договору сторони передбачили умови передачі та повернення орендованого майна, зі змісту якого вбачається, що орендар зобов’язаний повернути об’єкт оренди в 5- ти денний строк, при цьому об’єкт оренди вважається повернутим із моменту підписання сторонами акта приймання –передачі.

Особливості найму окремих видів майна встановлюється Цивільним кодексом України або іншим Законом ( пункт  3 статті 760 Кодексу).

Таким законом по відношенню до спірного договору оренди  є Закон України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-ХІІ від 10.04.92 р.

Відповідно до пункту 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами пункту 1 статті 763 вказаного кодексу договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 764 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

За приписами частини 2 статті 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” договір оренди припиняється, зокрема в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Порядок пролонгації дії договору оренди комунального майна визначений в пункті 2 статті 17 Закону України "Про оренду  державного і комунального майна", відповідно до вимог якої, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Як вбачається з матеріалами справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції листами від 10.10.2006 р. № 3834 та від 20.11.2006 р. № 4368 Управління комунальної власності міста листами повідомляло відповідача про закінчення строку оренди, необхідність здійснення розрахунку з орендної плати та комунальним платежам, а також повернення об’єкта оренди згідно акта приймання –передачі.

Задовольняючи позовні вимоги суди дійшли висновку, що наявність листів позивача від 10.10.2006 р. від 20.11.2006 р. з повідомленням про закінчення строку оренди, підтверджує намір  орендодавця не продовжувати дію спірного договору оренди на новий період, та своєчасне повідомлення про це орендаря (відповідача), що зумовлює  звільнення ним нежитлового приміщення.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Матеріали справи не містять будь –яких доказів щодо направлення Управлінням комунальної власності міста листів від 10.10.2006 р. № 3834 та від 20.11.2006 р. № 4368 на адресу ПП “Євро –Меблі” та отримання відповідачем вказаних листів.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі і всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції розглянули справу односторонньо, не з’ясували дійсні права і обов’язки сторін стосовно предмету та підстави виникнення спору, не перевірили усі обставини, що мають значення для справи, чим порушили вимоги статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2007 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2007 р. у справі № 39/152-07 скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Касаційну скаргу ПП “Євро –Меблі” задовольнити.

Головуючий                                                                                  Т. Дроботова

Судді                                                                                              Н. Волковицька

Л. Рогач