СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.10.07                                                                                 Справа № 7/637ад.

м. Луганськ

Суддя господарського суду Луганської області Калашник Т. Л., при секретарі судового засідання Михайлевич М.Ю., розглянув матеріали справи за позовом

Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Луганськ

до Державного підприємства "Луганськвугілля", м. Луганськ в особі Відокремленого підрозділу "Шахта Вергелівська", м. Брянка Луганської області

про стягнення  33493 грн. 76 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Сизова М.П., довіреність № 03-01/3 від 09.01.07;

від відповідача –Орехова Г.І., довіреність № 03/5-9 від 25.12.06.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення пені в розмірі  33493 грн. 76 коп.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 11.10.07, посилаючись зокрема на те, що відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" сплата пені здійснюється за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів). Відповідач не має прибутку , а окрім того дотується з Державного бюджету.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд, -

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Луганської області від 14.06.07 у справі № 3/346ад позов задоволено повністю,  з відповідача - Державного підприємства "Луганськвугілля" на користь позивача - Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів було стягнуто адміністративно-господарські санкції за невиконання 4% нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2006 році в розмірі  814 943 грн. 25 коп.

Зазначене рішення набрало законної сили та, як зазначає відповідач у своєму відзиві, знаходиться на виконанні у виконавчій службі у Ленінському районі м. Луганська.

Адміністративно-господарські санкції на день розгляду цієї справи відповідачем не сплачено, що ним не заперечується, за що позивачем було нараховано пеню у сумі позову.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 11.10.07.

Оцінивши доводи сторін та обставини справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.91 № 875-ХІІ (далі –Закон № 875), п. 8 Постанови КМУ від 03.05.95 № 314 "Про організацію робочих місць для працевлаштування інвалідів" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. При цьому, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону № 875 Кабінет Міністрів України Постановою від 31.01.07 № 70 затвердив "Порядок сплати підприємствами, установами, організаціями   та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів" (далі –Порядок № 70).

Пункт 2 Порядку № 70  передбачає, що роботодавці сплачують  суму  адміністративно-господарських санкцій  відділенням  Фонду  соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) за місцем їх державної реєстрації  як  юридичних осіб  або фізичних осіб - підприємців на балансовий рахунок 3510 в установах Національного  банку,  відкритий  в  органах  Державного казначейства,   або   на   балансовий  рахунок  2510  в  установах комерційних банків до 15 квітня року,  що настає за роком, в якому відбулося  порушення  нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону  № 875, п. 4 Порядку № 70 та п. 3.1 Порядку нарахування пені та її сплати, що затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної политики України № 223 від 15.05.07 (далі  - Порядок № 223), порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Як було встановлено судом, на день розгляду справи адміністративно-господарські санкції за невиконання 4% норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2006 році відповідачем не сплачено, що ним не заперечується.

Таким чином, позивачем обґрунтовано, відповідно до вимог чинного законодавства, була нарахована пеня за період з 16.04.07 по 30.08.07 в розмірі  33493 грн. 76 коп.

Щодо посилань відповідача на відсутність прибутку, то слід зазначити, що факт відсутності у підприємства прибутку не може бути підставою для звільнення від сплати санкцій, оскільки ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" не ставить обов’язок щодо сплати адміністративно-господарських санкцій і пені в залежність від наявності чи відсутності прибутку –у разі відсутності коштів штрафні санкції можуть бути застосовані шляхом звернення стягнення на майно підприємства (об’єднання), установи і організації в порядку, передбаченому законом (ч. 4 ст. 20 Закону № 875). У   разі  коли  роботодавець  не  одержує  прибутку,  сума адміністративно-господарських санкцій сплачується за рахунок інших джерел відповідно до законодавства (п. 3 Порядку № 70). Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону  № 875 та п. 3.8 Порядку № 223, у разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням господарського суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що повний текст постанови буде виготовлений та підписаний у п’ятиденний строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158-163, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Луганськвугілля", м. Луганськ, вул. Лермонтова, 1в, в особі Відокремленого підрозділу "Шахта Вергелівська", м. Брянка Луганської області, с. Вергулівка, вул. Центральна, 1-б, на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Луганськ, вул. Володарського, 59, одержувач: ВДК Ленінського району м. Луганська, р/р 0006 в ГУДКУ у Луганській області, МФО 804013, код 24046582, код платежу 50070000 –пеню у сумі 33493 грн. 76 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 12.10.07.

Суддя                                                                                Т. Л. Калашник