міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
Київ, вул. Жилянська, 58-б
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.04.07
Справа №  10/4716а

Київський міжобласний апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Яковлева М, Л, (доповідач по справі),

суддів:                                 Міщенко  П. К. суддів:                                 Шкурдова  Л. М.

.

секретар судового засідання:  Швидак
С.І.

за участю представників сторін:

прокурор:  не з'явився

від позивача:
не з'явилися

від відповідача:
приватний підприємець ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1, м. Черкаси на
постанову господарського суду Черкаської області від 19.10.2006 року

по справі № 10/4716а  (суддя
Шумко В.В.)

за позовом           Прокурора Соснівського району м.
Черкаси в інтересах держави  в особі

Управління Пенсійного
фонду України у Соснівському районі,

м. Черкаси

до                          приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Черкаси

про
стягнення  520,38
грн.

Обставини
справи:

В вересні 2006 року прокурор Соснівського
району м. Черкаси в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду
України в Соснівському районі м. Черкаси звернулося до господарського суду
Черкаської області з адміністративним позовом до приватного підприємця ОСОБА_1
про стягнення 520,38 грн. заборгованості, а саме: 167,58 грн. недоїмки зі
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, 353,80
грн. фінансових санкцій.

В процесі розгляду справи в суді
першої інстанції позивач відмовився від позову в частині стягнення 170,00 грн.
фінансових санкцій.

Таким чином, на день розгляду
справи  місцевим судом непогашена сума
заборгованості становить 350,38 грн., а саме: 167,58 грн. недоїмки зі страхових
внесків, 182,80 грн. фінансових санкцій.

Постановою
господарського суду Черкаської області від 19.10.2006р. по справі            № 10/4716а адміністративний позов
задоволено частково та стягнуто  з
відповідача 167,58 грн. недоїмки зі сплати страхових внесків, 182,80 грн.
фінансових санкцій, в решті -провадження закрито.

Не
погоджуючись із винесеною постановою, відповідач звернувся до Київського
міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі на постанову
місцевого господарського суду скаржник обґрунтовує свою вимогу тим, що дана
постанова не обґрунтована та незаконна. Ухвалою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 21.03.2007 року апеляційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю
приватного підприємця ОСОБА_1, м. Черкаси  прийнято до провадження.

Представник позивача та прокурор в
судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили, справа
розглядається за відсутністю останніх, оскільки вони були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представником позивача заперечення
на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає перегляду постанови
господарського суду Черкаської області.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 195
Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді
-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали
справи та дослідивши докази, проаналізувавши, на підставі встановлених
фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду
залишити без змін виходячи з наступного:

У відповідності до п. 4 частини
третьої ст. 129 Конституції України, та ст. 71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як зазначається в частині першій
ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які
фактичні дані, на підставі  яких   суд
встановлює наявність  або  відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь
у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення
справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено,
що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не
бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується
на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи,
за період з 30.03.2005 року по 20.07.2006 року відповідачем був поданий
розрахунок зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на суму
167,58 грн., відповідно до якого відповідач самостійно нарахував суму страхових
внесків, що підлягає сплаті позивачу.

Відповідач проти суми
заборгованості по страховим внескам не заперечує.

Крім цього, позивач прийняв рішення №
197 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату
(перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками
або органом Пенсійного фонду та рішення № 60 про застосування фінансових
санкцій за неподання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне
пенсійне страхування у строки, визначені законодавством, за яким вирішив
застосувати до відповідача фінансові санкції, передбачені п. 2 ч. 9 ст. 106
Закону України від 09.07.2004 року № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»(далі Закон). Вказані рішення позивач поштою надіслав
відповідачу рекомендованим листом з повідомленням АДРЕСА_1, що підтверджується
повідомленнями про вручення (копії знаходиться в матеріалах справи). Згідно з
відміткою пошти на повідомленні про вручення рекомендованого листа останній
одержав від адресата.

З документів, доданих до
апеляційної скарги вбачається, що відповідачем рішення Управління Пенсійного
фонду України в Соснівському районі № 60 від 20.04.2006 року було оскаржено до
Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. Рішенням №
430/м-8 від 16.05.2006 року головне управління Пенсійного фонду України в
задоволені скарги приватного підприємця ОСОБА_1 відмовлено, а рішення
Управління Пенсійного фонду України Соснівського району № 60 від 20.04.2006
року про застосування фінансових санкцій за неподання розрахунку сум страхових
внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством
залишено без змін. Доказів оскарження вищезазначених рішень у судовому порядку
до  суду не подано.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону цей
Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках,
передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частина 1 ст. 15 Закону визначає,
що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники,
зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині
першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14
Закону страхувальниками є роботодавці, до яких відноситься і позивач.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону встановлено
зобов'язання страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в
установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Частинами 3, 6 ст. 18 Закону
передбачено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.
Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати
страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Для роботодавця страхові внески до
солідарної системи відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону нараховуються на суми
фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що
включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які
визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до
Закону України "Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам
за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що
підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати
перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок
коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону
№1058-ІУ страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Частина 2 ст. 106 Закону
передбачає, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону,
вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі -
недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до ч. 5 та п. 2 ч. 9 ст.
106 Закону №1058-ІУ за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від
державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми
недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх
виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та
фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми
зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

За несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових
внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду, на таких страхувальників виконавчими органами
Пенсійного фонду накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:
10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати
у строк до 30 календарних днів включно; 20 відсотків зазначених сум - у разі
затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50 відсотків
зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за
кожний день прострочення платежу.

Також, відповідно до п. 5 ч. 9 ст.
106 Закону  № 1058-ІУ у разі неподання,
подання не за встановленою формою звітності до територіальних органів до
страхувальників застосовуються фінансові санкції.

З огляду на викладені вище
обставини та норми законодавства колегія апеляційного господарського суду
вважає, що місцевий господарський суд правомірно прийшов до правильного  висновку, що адміністративний позов підлягає
задоволенню в частині стягнення 167,58 грн. недоїмки зі страхових внесків,
182,80 грн. фінансових санкцій.

Згідно зі ст. ст. 72, 73 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Беручи до уваги зазначене вище,
апеляційний господарський суд, підстав для задоволення апеляційної скарги
приватного підприємця ОСОБА_1, м. Черкаси не вбачає, оскільки відповідачем не
доведено факт порушення господарським судом Черкаської області норм
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до Роз'яснень Пленуму
Верховного суду України, викладених у п. 1 постанови від 29.12.1976 року № 11
„Про судове рішення” із змінами і доповненнями, рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів
прийшла до висновку, що постанову господарського суду Черкаської області від
19.10.2006 року по справі № 10/4716а прийнято судом у відповідності до вимог
чинного законодавства та після повного і всебічного з'ясування всіх обставин
справи.

Керуючись: п. 1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ст. 205, ст. 206 КАС України, Київський міжобласний апеляційний
господарський суд, -

у х в а л и в
:

1.          Апеляційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Черкаси на постанову господарського суду Черкаської
області від 19.10.2006 року по справі № 10/4716а залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду
Черкаської області від 19.10.2006 року по справі № 10/4716а залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 10/4716а повернути
до господарського суду Черкаської області.

4.          Ухвала апеляційного господарського
суду, відповідно до ст. 254 КАС України, набирає чинності з моменту її
проголошення.

5.          Ухвала апеляційного господарського
суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку,
передбаченому ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя:
Яковлєв М. Л.
Судді:
Міщенко  П. К.  Судді:
Шкурдова  Л. М.