ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

20 грудня 2007 р.           Справа 9/347-07

Господарський суд Вінницької області у складі - головуючого судді:  Балтак О.О.,  при секретарі судового засідання Пилипчак О.І.

За участю представників

позивача :   Масловський С.Л.-представник за довіреністю №4-409-02 від 04.12.2007року

відповідача : не з"явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, справу за позовом:Закрите акціонерне товариство "Агромаш" ( 29013,вул. Володимирська, 109, м. Хмельницький, р/р 4002 у Хмельницбкій філії АТ "Укрінбанк", МФО 315397, )  до:Державне підприємство "Мартинівський спиртовий завод" ( 23134, вул. Леніна,1, с. Мартинівка,Жмеринський район, Вінницька область, р/р 2010 в КБ "Приватбанк" м. Вінниця, МФО 302689, ) про стягнення 3685,19 грн.

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов закритим акціонерним товариством "Агромаш", м. Хмельницький до державного підприємства "Мартинівський  спиртовий завод",  с. Мартинівка, Жмеринський район, Вінницька область про  стягнення 3685 грн. 19 коп. боргу  відповідно до договору  купівлі-продажу  № 76 від 15.12.2004 року.

Позов мотивовано тим, що в порушення умов договору № 76 від 15.12.2004 року відповідач не виконав своє грошове зобов"язання щодо  сплати 2724 грн. 34 коп.. Крім того,  відповідачу нараховано пеню в сумі  241 грн. 64 коп., 136 грн. 21 коп. – 3% річних та 583 грн – інфляційні.

Ухвалою про порушення провадження у справі від 10.12.2007 року судове засідання призначено на 20.12. 2007 року о  11 год. 00 хв.

Представник позивача, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, водночас  пояснив, що вимога щодо стягнення пені є безпідставною, оскільки її нарахування не передбачене умовами договору № 76 від 15.12.2007 року.

Відповідач відзив на позовну заяву, витребувані судом докази та повноважного представника в  судове засідання не направив. Про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 10.12.2007 року, яка направлена йому рекомендованим листом (вих. №№ канцелярію суду 15216р.-15217р. від 10.12.2007 року). Оскільки вказана ухвала 13.12.2007 року була отримана посадовою особою ДП "Мартинівський  спиртовий завод" – Бондар (про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення), суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Отже суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними матеріалами відповідно до положень ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши надані докази судом вбачається, що  15.12.2004 року  між сторонами  укладено договір  купівлі-продажу № 76.

Відповідно до умов договору № 76 від 15.12.2004 року позивач  поставив відповідачу 102,07 тони зерна кукурудзи (далі – сировини) після сушки і очистки загальна маса сировини склала - 82, 677 тони ( що підтверджується довідкою  ДП "Мартинівський  спиртовий завод" від 12.01.2005 року за № 16), а відповідач зобов"язався провести платежі  за  поставлену сировину  по мірі реалізації спирту виробленого з неї.

Свої зобов"язання позивач виконав вчасно і в повному обсязі, що підтверджується накладною №1141 від 30.12.2004 року та довіреністю серії НАХ № 161905 від 30.12.2004 року.

Згідно  п. 4.1 Договору ціна за одиницю сировини складає 420 грн. 00 коп. за тону, загальна вартість сировини з урахуванням ПДВ становить – 34724 грн. 34 коп.

Відповідач взяті на себе зобов"язання по договору  виконав не в повному обсязі, зокрема: розрахувався частково - на загальну суму 32000 грн. 00 коп. ( що підтверджується виписками банку за № 0000086 від 04.03.2005 року, № 0000281 від 15.07.2005 року, № 0000422 від 18.10.2005 року, № 0000479 від 23.11.2005 року, № 0000017 від 24.01.2006 року та № 0000106 від 24.03.2006 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи), і з моменту  останнього платежу по день звернення з позовом до суду борг в сумі 2724 грн. 34 коп. не погашено.

22.10.2007 року позивач направляв на адресу відповідача претензію за № 4-076-01 з вимогою сплатити 2724 грн. 34 коп., водночас  зазначивши, що  заборгованість необхідно перерахувати на розрахунковий рахунок позивача в п’ятиденний термін з моменту отримання претензії. Однак, відповідач претензію залишив без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до  звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено: якщо  строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки, сторонами термін виконання зобов’язання не обумовлено, а саме зазначено, що розрахунок повинен здійснюватися по мірі реалізації спирту, виробленого з поставленої сировини, то  Позивачем  направлялася на адресу Відповідача претензія з вимогою про погашення  боргу  за поставлену сировину в сумі 2724 грн. 34 коп.. Таким чином з урахування норми, яка міститься в ст.. 530 ЦК України у Відповідача 30.10.2007 року  виник обов'язок щодо виконання  грошового зобов’язання.

Враховуючи, що відповідач доказів в спростування позовних вимог не надав, суд дійшов висновку, що вимога позивача стосовно стягнення основного боргу в сумі 2724 грн. 34 коп. є обґрунтованою, стверджується наявними в матеріалах справи документами, а тому  підлягає задоволенню, на підставі ст.ст. 526 ЦК України.

Що ж стосується  вимоги позивача стосовно стягнення 241 грн. 64 коп. пені суд дійшов висновку про відмову у  її задоволенні, з огляду на таке.

Пеня є  самостійним засобом захисту цивільних прав і одним із видів забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань (ст. 546 Цивільного кодексу України - види забезпечення виконання зобов'язань). Нею визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за прострочку платежу повинен встановлюватися за згодою сторін, тобто в договорі.

Якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, передбаченої Законом, пеня стягненню не підлягає, за винятком випадків, коли розмір пені встановлений чинними актами законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, вимога про стягнення суми пені заявлена позивачем безпідставно, оскільки умовами  Договору № 76 від 15.12.2007 року остання не передбачена.

Окрім того, відповідачу нараховано 136 грн. 21 коп. – 3 % річних (за період з 01.04.2006 року по 30.11.2007 року) та 583 грн. інфляційних (за період з 01.04.2006 року по 30.11.2007 року). Проте, суд вважає, що позивачем не вірно визначений період виникнення грошового зобов’язання ( а саме з 01.04.2006 року по 30.11.2007 року), а тому сума річних та інфляційних зміниться, і як наслідок, вимога щодо стягнення 136 грн. 21 коп. річних та 583 грн. 00 коп. інфляційних -  задоволенню не підлягає.

Так, як встановлено вище, з 30.10.2007 року у відповідача виник обов'язок щодо виконання  грошового зобов’язання, зокрема вимога про сплату боргу направлена 22.10.2007 року, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, тобто 29.10.2007 року.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України " Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. "

Таким чином, нарахування інфляційних та 3% річних має здійснюватися з  дня  виникнення грошового зобов’язання, а саме з  30.10.2007 року. Позовна заява № 4-409-03 від 06.12.2007 року  надійшла до господарського суду Вінницької області  07.12.2007 року, про що свідчить  вхідний  штамп  канцелярії суду за № 4191.

Отже, фактична сума боргу становить – 2792 грн. 79 коп., в тому рахунку:

2724 грн. 34 коп. – основна заборгованість;

59 грн. 94 коп. - інфляційні (індекс інфляції  в листопаді 2007 року складав – 102,2%)=

2724,34 грн.* 102,2 %

=  -----------------------------------  - 2724, 34 грн.

100%

та 8 грн. 51 коп. – 3% річних (з 30.10.2007р. по 07.12.2007р. (38 днів)) =

2724,34 грн. * 3%

= --------------------------- * 38 (днів).

365 (днів)

Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню частково, з покладенням судових витрат на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст. ст. 22,44,49,75,82,83,84,85,115,116,ГПК України ,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства “Мартинівський  спиртовий завод” (23134, вул. Леніна, 1, с. Мартинівка, Жмеринський район, Вінницька область, р/р 2010 в КБ “ПриватБанк” м. Вінниця МФО 302689, ) на користь  закритого акціонерного товариства "Агромаш" (29013, вул.. Володимирська, 109, м. Хмельницький, р/р 4002 у Хмельницькій філії АТ “Укрінбанк”, МФО 315397, ) 2724 грн. 34 коп.  боргу,  8 грн. 51 коп. – 3% річних, 59 грн. 94 коп. – інфляційних, 77 грн. 30 коп. відшкодування витрат по сплаті державного мита та 89 грн. 43 коп. відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу.

В задоволенні решти позовних вимог -  відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                             Балтак О.О.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України  21 грудня 2007 р.