ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2007 р.
№ 4/1/432

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді:
суддів:
Панової І.Ю.,
Заріцької А. О. (доповідача у справі),
Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
приватного підприємства "Укрнафтохімсервіс"

на ухвалу

за заявою

про
господарського суду Запорізької області від          24 вересня 2007 року

відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго"

визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі
№ 4/1/432

за позовом
приватного підприємства "Укрнафтохімсервіс"

до
відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго"

про
стягнення 390 000, 00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача:
від відповідача:
Самошоста І.І.,
Теремецької О.О., Парицької Н.О.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16 жовтня             2002 року (суддя: Місюра Л.С.) позов задоволено, стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго" (далі - ВАТ Дніпроенерго") на користь приватного підприємства "Укрнафтохімсервіс" (далі –ПП "Укрнафтохімсервіс") 390 000, 00 грн. основного боргу, витрати зі сплати державного мита в сумі 1 700, 00 грн. та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

28 жовтня 2002 року судом на виконання рішення видано наказ.

13 вересня 2007 року боржник звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою до стягувача та ІІІ особи – Державної виконавчої служби Ленінського району м. Запоріжжя  про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 117 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України). Заява вмотивована відсутністю обов'язку боржника перед стягувачем з посиланням на те, що вимоги ПП "Укрнафтохімсервіс" виникли до порушення справи про банкрутство ВАТ Дніпроенерго" і є конкурсними, а в силу приписів ч. 2             ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343 (далі –Закон              № 2343) ці вимоги не розглядаються і вважаються погашеними.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24 вересня           2007 року заяву ВАТ Дніпроенерго" задоволено, визнано наказ господарського суду Запорізької області від 28 жовтня 2002 року у справі          № 4/1/432 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ПП "Укрнафтохімсервіс" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою про її скасування як такої, що прийнята з порушенням норм матеріального права, та просить відмовити в задоволенні заяви відповідача.

В обґрунтування касаційної скарги підприємство посилається на те, що судом неправильно застосовані положення ч. 2 ст. 14 Закону № 2343, приписи ст.ст. 34, 36 Закону України "Про виконавче провадження" від            21 квітня 1999 року № 606  (далі –Закон № 606) , які не передбачають підстав або причин зупинення виконавчого провадження, яке мало місце в даному випадку.

Скаржник вважає, що фактично суд розглянув питання, яке стосується вимог до боржника, що підлягають задоволенню в межах провадження у справі № 5/5/466 про банкрутство ВАТ "Дніпроенерго".

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як підтверджено матеріалами справи, на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 16 жовтня 2002 року у справі               № 4/1/432, яким з відповідача на користь позивача стягнуто 390 000, 00 грн. основного боргу, витрати зі сплати державного мита в сумі 1 700, 00 грн. та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 28 жовтня 2002 року видано наказ, на підставі якого 13 листопада 2002 року відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя (далі –ВДВС) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вказаного наказу та постановою від тієї ж дати зупинено виконавче провадження до розгляду справи про банкрутство ВАТ "Дніпроенерго".

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що:

- 12 грудня 2001 року ухвалою господарського суду Запорізької області порушено справу № 5/5/466 про банкрутство ВАТ "Дніпроенерго" і з цього моменту боржник знаходиться в особливому правовому режимі, який регламентується нормами Закону № 2343, а вимоги всіх кредиторів погашаються в межах процедури банкрутства в порядку, встановленому зазначеним Законом;

- заборгованість, яка підлягала стягненню за наказом господарського суду Запорізької області від 28 жовтня 2002 року, виникла до порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ "Дніпроенерго".

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2343 конкурсні кредитори –кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Закон № 2343 у редакції від 30 червня 1999 року набрав чинності з              1 січня 2000 року і його положення застосовуються господарськими судами при розгляді справ про банкрутство, провадження яких порушено після              1 січня 2000 року.

Як вже було зазначено, 12 грудня 2001 порушено справу про банкрутство ВАТ "Дніпроенерго ".

Судом також встановлено, що 4 червня 2002 року у газеті "Голос України" № 99 було опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Після опублікування оголошення всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно зі ст. 14 Закону № 2343.

Законом України від 7 березня 2002 року № 3088 "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон № 3088) до ст. 14 внесені зміни: ч. 2 цієї статті встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, які заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином, під час дії нової редакції Закону про банкрутство суд позбавлений права поновлювати строк на звернення кредитора з заявою про грошові вимоги до боржника.

В касаційній скарзі скаржник зазначає, що зміни, внесені до ч. 2 ст. 14 Закону № 2343, не стосуються його вимог, і наказ суду від 28 жовтня              2002 року не може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки ПП "Укрнафтохімсервіс" мав право подати заяву до набрання чинності Законом № 3088.

Однак, такі доводи скаржника не можна визнати обґрунтованими.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що                                   ПП "Укрнафтохімсервіс" взагалі не було подано до суду заяву про визнання його кредитором боржника, а винесеною вже після набрання чинності Законом № 3088 господарським судом Запорізької області ухвалою від                1 вересня 2003 року про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство боржника, в порядку ст. 14 Закону № 2343 визнав, що вимоги конкурсних кредиторів ВАТ "Дніпроенерго", які заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, у тому числі додаткові вимоги, або не заявлені взагалі, - вважаються погашеними.

При цьому, винесення судом рішення про стягнення заборгованості боржника у позовному провадженні не звільняло кредитора від обов'язку подати заяву у справі про банкрутство в порядку ст. 14 Закону № 2343.

Судом при винесенні оскаржуваної ухвали враховані ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону № 2343 та ст. 117 ГПК України, згідно з якою господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника, зокрема, визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Отже, однією з підстав для визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню, є відсутність обов'язку боржника за наказом повністю або частково у зв'язку з його припиненням з інших причин, до яких слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону України № 2343.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що погашеними вимогами кредиторів визнаються задоволені вимоги кредитора; вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення зобов'язання, у тому числі його заміну; або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними. Результатом припинення зобов'язанням є звільнення боржника від наступного виконання такого зобов'язання кредиторові. У силу зазначених приписів погашенні вимоги –вимоги, зобов'язання по яких у будь-якому випадку припинилися. Перелік підстав припинення зобов'язань встановлений главою 50 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

З урахуванням наведених обставин справи та норм законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 117 ГПК України та визнав наказ від 28 жовтня 2002 року у справі № 4/1/432 таким, що не підлягає виконанню.

Господарський суд Запорізької області встановив, що вимоги                ПП "Укрнафтохімсервіс" до ВАТ "Дніпроенерго" є погашеними за законом.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваному судовому акті.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції з'ясовані всі обставини справи, ухвала прийнята при правильному застосуванні норм чинного законодавства, що є підставою для залишення її без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства "Укрнафтохімсервіс" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 24 вересня              2007 року залишити без змін.

Головуючий                                                                                 І. Панова

Судді                                                                                           А. Заріцька

Л. Продаєвич