ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2007                                                                          Справа № 25/76-07(8/33-07(39/264-06)

Дніпропетровський          апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Прокопенко А.Є. (доповідач),

суддів:  Крутовських В.І., Дмитренко А.К.

При секретарі судового засідання  Савін В.Ю.

За участю представники сторін:

від позивача:  Вербова Е.В. представник, довіреність №267/В1  від 02.10.07;

від відповідача:  Чижикова О.Ю. представник, довіреність №б/н  від 03.10.07;

Бороденко О.А. представник, довіреність №б/н  від 07.02.07;

розглянувши апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Інжинірингова група "Логос-Інвест", м. Дніпропетровськ   на рішення господарського суду Дніпропетровської  області  від  30.08.07р.  у справі  №  25/76-07(8/33-07(39/264-06)

за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Інжинірингова група "Логос-Інвест", м. Дніпропетровськ

до  Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" в особі філії Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" в м.Дніпропетровську, м.Дніпропетровськ

про зобов"язання вчинити певні дії та розірвання договору

У відповідності із ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва до 08.11.07р., 15.11.07р., 27.11.07р., 05.12.07р.

Позивач звернувся з позовом в якому просив суд зобов’язати відповідача здійснити на зазначених у заявленні на купівлю іноземної валюти № 2 від 05.07.2006 умовах купівлю іноземної валюти з метою погашення кредиту та відсотків згідно кредитному договору № 19/1-313/2004 від 11.11.2004, стягнути з відповідача збитки в сумі 26600 грн. 54 коп. та розірвати договір про надання кредиту № 19/1-313/2004 від 11.11.2004.

16.08.2006 позивач, в порядку ст. 22 ГПК України змінив предмет позову і просив суд стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 536103 грн. 04 коп.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2006р. у справі № 39/264-06 позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 536103,04 грн. у зв'язку з невиконанням останнім умов кредитного договору № 19/1-313/2004 від 11.11.2004р. та діючого законодавства задоволені в повному обсягу, яке постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.10.2006р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.01.2007р. у справі № 39/264-06 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2006р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.10.2006р. у справі № 39/264-06 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.07р. (суддя Чередко А.Є.) у справі № 25/76-07 (8/33-07 (39/264-06) у задоволенні позовних вимог про стягнення з Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" в особі філії Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" в м.Дніпропетровську  536 103грн. 04коп. збитків  відмовлено.

Оскаржуючи рішення господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Інжинірингова група "Логос-Інвест", м.Дніпропетровськ   просить його скасувати,  посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з”ясування обставин, що мають значення для справи.

Скаржник посилається на невірні висновки суду щодо застосування “застереження” до пункту 1.9 договору і вважає, що це є виняток з процедури, який передбачає саме виключення умов п.1.9.1 та відповідно безумовне право позичальника здійснити дострокове виконання боргових зобов”язань по закінченню місячного терміну з моменту отримання банком відповідного письмового звернення про можливість здійснити дострокове виконання. Крім того скаржник посилається на не з”ясування судом обставин, які свідчать про факт наявності коштів на його поточному рахунку.

Також скаржник зазначає, що суд дійшов невірного висновку про те ,що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги про стягнення збитків лише порушенням умов кредитного договору, оскільки відповідачем також порушені умови договору №184 про відкриття рахунку, здійснення розрахунково –касового обслуговування та надання інших банківських послуг від 10 вересня 2004 року та Стандартного договору про використання комп’ютерної Банківської Системи “Клієнт-Банк” від 17 вересня 2004 року.

У відзиві на скаргу позивач просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників  сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

10.09.2004 між ТОВ „Інвестиційно-Інжинірингова група Логос-Інвест” (надалі позивач) та Акціонерним комерційним банком „Райффайзенбанк Україна” в особі філії Акціонерного комерційного банку „Райффайзенбанк Україна” в м. Дніпропетровську, правонаступником якого є відповідач, було укладено договір №184 про відкриття рахунків, здійснення розрахунково-касового обслуговування та надання інших банківських послуг.

17.09.2004 сторони уклали стандартний договір про використання комп’ютерної Банківської Системи „Клієнт-Банк”.

11.11.2004 між позивачем та Акціонерним комерційним банком „Райффайзенбанк Україна” було укладено договір про надання кредиту № 19/1-313/2004, відповідно до умов якого відповідач зобов’язався надати позивачеві кредит в розмірі, що не перевищує 7 000 000 доларів США, а позивач в свою чергу зобов’язався належним чином використати надані кредитні кошти, повернути їх Банку, сплатити відповідну плати за користування кредитом, та виконати інші зобов’язання, передбачені кредитним договором.

В подальшому сторони домовилися про можливість надання кредиту як у доларах США так і в євро, про що було складено відповідну додаткову угоду № 2 від 24.06.2005.

На виконання умов кредитного договору відповідачем було надано кредитні кошти в розмірі 5 000 000 доларів США та 1 655 355,07 євро.

31.05.2006р. позивачем на адресу філії Акціонерного комерційного банку „Райффайзенбанк Україна” в м. Дніпропетровську було направлено лист, в якому зазначено про готовність позивача здійснити дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 19/1-313/2004 від 11.11.2004.

Платіжними дорученнями № 5, 6, 7 від 05.07.2006р. позивачем, за допомогою системи „Клієнт-Банк” було ініційовано переказ грошових коштів в рахунок погашення кредиту згідно договору № 19/1-313/2004 від 11.11.2004. в розмірі 4 924 242,41 доларів США та 1 573 564,12 євро.

Також 05.07.2006 позивачем було подано заявку на купівлю іноземної валюти в сумі 64 580,23 євро з метою погашення кредиту та відсотків за кредитним договором  № 19/1-313/2004 від 11.11.2004.

У виконанні вищевказаних платіжних документів відповідачем було відмовлено.

Мотивуючи свою відмову здійснити зарахування грошових коштів в рахунок погашення кредиту та відсотків відповідач зазначає наступне.

Згідно п. 2.2.1. кредитного договору № 19/1-313/2004 від 11.11.2004р., Банк має право не виконувати будь-які вимоги Позичальника, якщо їх виконання суперечить зобов’язанням Позичальника за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.6.1.1. кредитного договору № 19/1-313/2004 від 11.11.2004р., повернення кредиту повинно здійснюватися 66-ю рівними частинами. Пунктом 1.9.1. договору визначено, що позивач не має право здійснювати дострокове виконання боргових зобов’язань в цілому, або їх частині, на протязі 24 календарних місяців з моменту підписання кредитного договору (тобто до кінця жовтня 2006 рок).

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду зміні приймаючи до уваги наступне.

Апеляційний господарський суд не погоджується з доводами господарського суду щодо відсутності у позивача валютних зобов”язань перед відповідачем по сплаті відповідних кредитних коштів у зазначених сумах іноземної валюти. Як вбачається із матеріалів  справи валютні зобов”язання позивача на момент подання платіжних доручень від 05.07.06р. № 5 , 6 ,7, згідно договору про надання кредиту, перед відповідачем складали 5000000 доларів США та 1655355,07євро, що не перевищувало суми наданого кредиту.

Господарським судом встановлено, що станом на 05.07.06р. на рахунках позивача були відсутні у повному обсязі грошові кошти для виконання банком платіжних доручень позивача № 5, 6, 7 від 05.07.2006р. про переказ грошових коштів в рахунок погашення кредиту згідно договору № 19/1-313/2004 від 11.11.2004. в розмірі 4 924 242,41 доларів США та 1 573 564,12 євро та заяви на купівлю валюти від 05.07.2006р., а їх виконання банком за межами залишків коштів на рахунках позивача на початок операційного дня суперечило б вимогам п. 4.6., 4.7. Постанови НБУ № 82 від 05.03.2005р. „Про затвердження положення про оформлення та подання клієнтами платіжних доручень в іноземній валюті або банківських металах, заяв про купівлю або продаж іноземної валюти або банківських металів до уповноважених банків і інших фінансових установ та порядок їх виконання”.

Відповідно до п.п. 5.5, 5.6 пункту 5 Положення про оформлення та виконання документів на перерахування, зарахування, купівлю та продаж іноземної валюти або банківських металів, затвердженого Постановою Правління НБУ від 05.03.03р. №82 банківські установи у разі подання платником до уповноваженого банку, що його обслуговує, платіжного доручення в іноземній  валюті, у якому не зазначено строк виконання переказу, виконують платіжне доручення не пізніше ніж на третій робочий день після його надходження до цього банку.

Банк, який отримав платіжні доручення на переказ валютних коштів, повертає без виконання такі доручення лише у разі неправильного оформлення реквізитів платіжних доручень (п.п. 4.3 Положення) або у разі надання неправдивих відомостей уповноваженому банку та якщо операція не відповідає вимогам валютного законодавства (п.4.12, 4.13 Положення). При цьому на зворотному боці банк має зробити відповідний напис із зазначенням дати повернення без виконання платіжних документів з посиланням на статтю 64 Закону України “Про банки і банківську діяльність”, або на ч.2 ст. 7 Закону України “Про запобігання та протидію легалізації відмиванню доходів, одержаних злочинним шляхом”, які засвідчуються підписом відповідальних осіб банка та скріплюються відбитком штампа банку.

Відповідно до п. 2.1.2., 2.1.5., 2.4.3. умов договору №184 про відкриття рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування та надання інших банківських послуг відповідач зобов”язаний був виконати розпорядження клієнта банку та перерахувати валютні кошти з рахунку клієнта на рахунок отримувача у строки та порядку, встановлених законодавством України протягом операційного часу банківської установи.

Як вбачається із наданої відповідачем копії документу “Распечатка из системы “Клієнт-Банк” вищезазначені платіжні  доручення станом на               15 год. 20хв. 06.07.06р. були забраковані керуючим рахунком, тобто залишені без виконання. При цьому ніяких посилань на підстави залишення без виконання цих платіжних доручень відповідачем позивачу не надавались.

Згідно приписів п.1.3, п.1.21, п.1.25, ст. 1, п.30, п.8.1, пп.. 22.7 ст. 22, ст.23 Закону України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні” уповноважений банк, який прийняв до виконання платіжні доручення має його виконати у порядку та строки, зазначені законодавством та договором про розрахунково-касове обслуговування. Платіжний документ має бути виконаний якщо його належно оформлено і не відкликано ініціатором платежу відповідно до ст. 23 зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Крім пунктів 1.9.2, 1.9.2.1., 1.9.2.2, 1.9.3 які обумовлюють випадки дострокового виконання боргових зобов”язань з ініціативи позичальника, пункт 1.9 договору має “застереження”, відповідно до якого позичальник має право достроково здійснити виконання боргових зобов”язань в цілому чи його частині не раніше одного календарного місяця з моменту отримання банком письмового звернення позичальника до банку про можливість проведення такого дострокового виконання боргових зобов”язань.

Апеляційний господарський          суд вважає помилковими висновки господарського суду щодо відсутності у позивача права на дострокове погашення кредиту з урахуванням всіх положень пункту 1.9 договору, оскільки “застереження” до договору слід розуміти як виключення або зміну юридичної дії певних положень договору щодо їхнього застосування до відповідних сторін такого договору, а отже і право позичальника здійснити дострокове виконання боргових зобов”язань  по закінченню місячного терміну з моменту отримання Банком відповідного письмового звернення про можливість здійснити таке дострокове виконання.

Таким чином внаслідок немотивованого невиконання відповідачем платіжних доручень №5,6,7 про перерахування валютних коштів, позивачем були понесені додаткові витрати у вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами з 06.07.06р. до прийняття відповідачем повного дострокового погашення  кредиту , що складає 339967грн. 68коп.

Поряд з цим апеляційний господарський  суд вважає безпідставними і не підлягаючими задоволенню вимоги позивача про стягнення збитків за період з 21.06.06р. по 05.07.06р. в сумі 196135грн. 36коп.

Відповідно ст. 188 Господарського кодексу України сторона  договору,  яка  вважає  за  необхідне змінити або розірвати договір,  повинна надіслати  пропозиції  про  це  другій стороні за договором.

Сторона  договору,  яка  одержала  пропозицію про зміну чи розірвання  договору,  у  двадцятиденний  строк  після   одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У   разі   якщо   сторони  не  досягли  згоди  щодо  зміни (розірвання)  договору  або  у  разі   неодержання   відповіді   у встановлений   строк   з   урахуванням   часу   поштового   обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким чином відсутні підстави для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за відсутності існування причинного зв”язку між діями відповідача у не наданні відповіді на пропозицію позивача щодо зміни кредитного договору та заподіянням позивачу, за його думкою, збитків внаслідок продовження ним виконання умов  кредитного договору під час його дії, за умов врегулювання цього питання діючим законодавством і відсутності в умовах договору про надання кредиту відповідальності банку при настанні таких подій.

Згідно з  п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв”язку  із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння збитків є правопорушення, яке включає у якості складових елементів: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинний зв”язок між ними, а також вину особи, що заподіяла збитки.

Приймаючи до уваги викладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення суду першої інстанції  прийнято з порушенням норм матеріального права і підлягає зміні, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 103 - 105  ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.07р.  у справі  №  25/76-07(8/33-07(39/264-06)  змінити, виклавши резолютивну частину у наступній редакції:

“Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" м.Київ         на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Інжинірингова група "Логос-Інвест", м. Дніпропетровськ  339 967грн. 68коп. збитків, 3399грн. 67коп. витрат по сплаті держмита, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видавши наказ.

В решті позову відмовити.”

Стягнути із Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" м.Київ         на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Інжинірингова група "Логос-Інвест", м. Дніпропетровськ  1699грн. 51коп. держмита по апеляційній скарзі, видавши наказ.

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                                            А.Є.Прокопенко

Суддя                                                                                               В.І.Крутовських

Суддя                                                                                              А.К.Дмитренко

З оригіналом згідно

Помічник судді                                                                          А.В.Тальян