ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.11.07                                                                                           Справа№ 10/257

За позовом :    Галицька  районна  адміністрація , м. Львів

До відповідача :   ДП  ЖКК м. Львів

Про :  зобов‘язання до вчинення  дій

Суддя   Довга О.І.

При секретарі  Яремчук С.М.

Представники:

Від  позивача:              Покора  І.О. -  довіреність № 1111-31-вих.  від  29.11.2006 року

Від відповідача :        не з‘явився

Представникам сторін  роз’яснено їх права  та обов’язки передбачені  ст. 22 ГПК України та право відводу  судді ( ст. 20 ГПК України) . Заяв та клопотань про відвід судді  не подано ( не заявлено).

Сторони подали  письмове клопотання  про відмову від  технічного  запису судового  процесу.

Суть спору:  На розгляді  господарського  суду  Львівської області знаходиться справа  за позовом   Галицької  районної  адміністрації Львівської  міської  ради  до ДП „Житлово-комунальна-контора”  про  зобов‘язання   останнього   підписати  акт  прийому-передачі  будинку № 28  на вул. Кримській  у м. Львів  територіальній громаді  м. Львова в особі  Галицької  районної  адміністрації.

Строк розгляду  справи продовжено  згідно вимог ст. 69 ГПК України, за заявою сторін.

Представник  позивача в судових засіданнях просить позов задоволити.

Представник відповідача проти заявленого  позову заперечує з наступних підстав :

Відповідно до Наказу  від 04.11.1993 року № 221  Української  державної  корпорації „Укрбуд” , ДП ЖКК  було передано у повне  господарське відання  гуртожиток  для проживання  одиноких  на вул. Кримській,28  у м. Львові.

Виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення  від 13.04.2007 року   № 218 „Поро надання  гуртожитку  для проживання одиноких ДП ЖКК „Укрбуд”  на вул. Кримській,28  статусу  житлового  будинку  та передача  його у власність  територіальної громади м. Львова”. На підставі рішення  виконавчого  комітету  Львівська міська рада  прийняла ухвалу  від 10.05.2007 року  № 793 „Про прийняття  у власність  територіальної  громади  м. Львова  відомчого  житлового будинку № 28  на вул. Кримській від  ДП ЖКК „Укрбуд”.

Відповідач  посилається  на той факт, що  про існування  таких  рішення та ухвали  їм  не було відомо.  Окрім наведеного,  останній   вказує, що відповідно до  ЗУ „Про передачу  об‘єктів  права  державної  та комунальної власності”  зазначається  що ініціатива  щодо передачі  об‘єктів  права державної та  комунальної власності  може виходити  відповідно  від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших  аналогічних  самоврядних організацій, яким передано в користування  державне майно , місцевих  органів  виконавчої влади , відповідних органів  місцевого  самоврядування.

ДП ЖКК  не подавало   жодних звернень до  міської влади щодо  передачі будинку у власність  територіальної громади  м. Львова  та  прохання змінити  статус гуртожитку  для проживання  одиноких  на житловий будинок  на вул. Кримській,28. Виконавчий комітет Львівської міської ради  та   Львівська міська  рада  не мали  права приймати  рішення  та ухвали   про  передачу  будинку  на вул.  Кримській,28  в  м. Львові   у власність  територіальної громади м. Львова  і змінювати статус  гуртожитку  для проживання одиноких на житловий будинок.

Розглянувши матеріали справи,  заслухавши представників сторін, суд вважає  позов документально та нормативно  обґрунтованим та таким, який підлягає  до задоволення   з наступних підстав :

Згідно ст. 19  Конституції  України органи  державної влади  та органи місцевого  самоврядування, їх посадові  особи зобов‘язані діяти  лише  на підставі, в межах повноважень  та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України.

У відповідності  до ст. 24 ч.3  Закону  України  „ Про  місцеве  самоврядування  в  Україні” органи  місцевого  самоврядування  та їх  посадові  особи  діють  лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,  передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності  Конституцією і законами  України, актами Президента України, Кабінету  Міністрів  України, а в  Автономній  Республіці Крим -  також нормативно-правовими актами  Верховної  Ради і  Ради міністрів  Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах  їхньої  компетенції.

Як вбачається з матеріалів справи,  та не заперечувалось  відповідачем , виконавчий  комітет  Львівської міської Ради, розглянувши  листа  Української державної  будівельної  корпорації  від 01.02.2007 року № 2/02-49, враховуючи пропозиції Галицької  районної адміністрації  м. Львова , керуючись  „ Положенням  про  порядок передачі  державного житлового  фонду, що перебував  у повному господарському віданні або в оперативному   управлінні  підприємств, установ, організацій, у власність  територіальної громади м. Львова” , затвердженого  ухвалою міської ради  від 29.04.2004 року ,  рішенням  виконавчого  комітету  Львівської міської Ради  від 13.04.2007 року за № 218  вирішив  надати гуртожитку   для проживання  одиноких громадян ДП ЖКК „Укрбуд”  на вул. Кримській,28  статусу  житлового  будинку.

На підставі рішення  виконавчого  комітету , Львівська міська рада  прийняла ухвалу  від 10.05.2007 року  № 793 „Про прийняття  у власність  територіальної  громади  м. Львова  відомчого  житлового будинку № 28  на вул. Кримській  м. Львів  від  ДП ЖКК „Укрбуд”.

Даний будинок  є гуртожитком , та згідно  витягу  № 591227  про реєстрацію права власності на нерухоме майно  виданого  ЛОДКБТІ та ЕО 20.05.2003 року  власником  є  Українська   державна  будівельна корпорація „Укрбуд”, яка передала цей будинок у повне  господарське відання  державному  підприємству  Житлово-комунальна контора  ( відповідач ).

Право господарського відання  -  це право юридичної особи  володіти, користуватися, розпоряджатися майном, яке  надано їй власником  для здійснення  підприємницької діяльності.

Українська  державна  будівельна  корпорація „Укрбуд” своїм листом  №  2/01-49 від  01 лютого 2007 року  погодила питання  передачі   гуртожитку  по вул. Кримській, 28  у власність  територіальної  громади  м. Львова .

Згідно  роз‘яснення  президії  Вищого  господарського  суду України  від   26.01.2000 року  № 02-5/35  „Про деякі питання  практики  вирішення  спорів, пов‘язаних  з визнанням  недійсними актів  державних  чи інших органів”  підставами для  визнання  акта  недійсним є  невідповідність його  вимогам  чинного  законодавства та/або  визначеній  законом  компетенції  органу, який видав  цей акт.

На  день розгляду  спору доказів оскарження, чи наміру оскаржити  вищевказані   рішення  та ухвали  Львівської міської ради ,  суду не представлено.

Статтею  30 Закону України  „Про місцеве самоврядування в Україні”  визначено, що  до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать  делеговані  державою  повноваження щодо обліку  житлового   фонду  та здійснення контролю за його використанням.

Оскільки  житлові будинки   реєструються  як  гуртожитки  органами  місцевого  самоврядування, то питання  зміни статусу  цих будинків , а також перевірки  законодавчого обґрунтування  приватизації  їх окремих житлових приміщень  та встановлення відповідності   цих дій  чинному законодавству  України, належить саме  до їх компетенції.

Відповідно   до  ст.ст.  127-131  Житлового кодексу  УРСР  та п.3  Примірного  положення   про гуртожитки, затвердженого постановою  Ради Міністрів УРСР  від 03.06.1986 року  № 208, гуртожитки  є   спеціально збудовані  або переобладнанні   для цього  житлові будинки, зареєстровані   відповідним чином  у виконкомі  місцевої ради, ордери на   заселення   яких  видавались  не виконкомом, а  адміністрацією  підприємства,  організації, установи.

Відповідно до інструктивного  листа  Фонду  Державного  майна  України  від 30.12.2005 року № 10-25-21463  під  час  включення   вартості  гуртожитків  до вартості  цілісних  майнових комплексів, що підлягали приватизації , органи  приватизації  застосовували Закон України „ Про  приватизацію державного майна” та інше законодавство,  прийняте  на виконання  цього наказу.

Ч.2  ст.3 Закону України  „Про приватизацію державного майна” в редакції, яка  діяла на момент  масової приватизації гуртожитків, чітко  було визначено,  що дія  цього  Закону  не поширюється на приватизацію об‘єктів державного  земельного та житлового  фондів.

Виходячи з положень  статті 4 Житлового  кодексу  УРСР,  до   складу житлового  фонду  входять житлові  будинки, а також  житлові приміщення в інших будівлях. Житлові  будинки і житлові приміщення в інших  будівлях, що належать  державі, становлять   державний житловий фонд.

Статтями 127-131  Житлового кодексу  УРСР  та пунктом  3  Примірного  положення  про гуртожитки, затвердженого постановою Ради  Міністрів  УРСР  від 03.06.1983 року № 208 , передбачено, що  гуртожитки  - це спеціально  споруджені  або переобладнанні   для цієї  мети житлові будинки. Враховуючи, що  такі житлові будинки  належали підприємствам  на праві  повного господарського  відання, то їх,  тобто гуртожитки, слід відносити  до  об‘єктів  державного  житлового  фонду.

Відповідно  до ст. 1 Закону України  „Про приватизацію державного житлового   фонду” державний житловий  фонд  - це житловий  фонд   місцевих рад народних депутатів  та житловий  фонд, який знаходиться  у повному  господарському віданні  чи оперативному   управлінні  державних підприємств, організацій, установ.

Відтак,  виходячи з  наведеного, гуртожитки  як об‘єкти   державного  житлового  фонду  не  підлягали  приватизації  відповідно до  Закону України „  Про приватизацію  державного майна”.

Відповідно  до частини 9  ст.8 Закону України „ Про приватизацію державного житлового  фонду „ державний  житловий  фонд, який знаходиться  у повному  господарському  віданні або оперативному  управління державних підприємств, організацій та установ, за їх  бажанням може  передаватись у  комунальну власність  за місцем  розташування  будинків  із наступним  здійсненням  їх приватизації органами  місцевої  державної адміністрації  та місцевого  самоврядування  згідно з вимогами  цього Закону.

Згідно  Закону України „ Про передачу  об‘єктів  права державної  та комунальної  власності” житлові будинки  та гуртожитки  безоплатно  передаються   у  комунальну власність.

Виходячи з  наведеного, суд вважає, що  позивач   діє   у відповідності до  вимог чинного  законодавства України , та в межах наданих   повноважень.

Керуючись  Законом України „Про  місцеве  самоврядування  в  Україні”,  Житловим кодексом УРСР , Законом України „ Про приватизацію  державного  майна”, ст.  136  ГК України, ст.ст. 12,43,49,82-84  ГПК України, суд

В И Р І Ш И В  :

1.          Позов  задоволити повністю.

2.          Зобов‘язати  Державне   підприємство  Житлово-комунальна  контора  передати, шляхом  підписання   акту  передачі-приймання,  будинок  № 28  на   вул. Кримська, у м. Львові   територіальній громаді  м. Львова в особі   Галицької  районної   адміністрації Львівської міської ради .

3.          Стягнути з  Державного  підприємства  Житлово-комунальна  контора ( м. Львів, вул. Зелена, 109 р/р 5529  в Залізничній філії  Промінвестбанку  м. Львова , МФО 325105, )   в доход державного  бюджету ( р/р  № 0006 в УДК у Львівській області , Отримувач -  Держбюджет  Личаківського району  м. Львова , МФО 825014, )   350,06 грн. державного мита.

4.          Стягнути з  Державного  підприємства  Житлово-комунальна  контора ( м. Львів, вул. Зелена, 109 р/р 5529  в Залізничній філії  Промінвестбанку  м. Львова , МФО 325105, )  в доход    державного  бюджету  ( р/р  0006 в ГУДК у  Львівській  області, Отримувач  - УДК  у Личаківському районі  м. Львова , МФО   825014, ) 118,00 грн.  витрат  на інформаційно-технічне  забезпечення судового  процесу.

5.          Накази видати відповідно до ст.ст. 116,117 ГПК України.

Суддя