ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.11.07 р.                                                                               Справа № 17/370

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі  судового засідання Трубачевій          А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Кредитка спілка „Лисичанська кредитка спілка”, м. Лисичанськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпродукт” м. Донецьк

про стягнення в сумі 17514,33 грн.

За участю

представників сторін:

від позивача: Нікішин В.С. – за довір.

від відповідача: Козлова М.В. – за довір.

СУТЬ СПОРУ:

У судовому засіданні оголошувалась перерва

з 13.11.2007р. до 21.11.2007р.

та з 21.11.07р. до 26.11.07р.

Кредитка спілка „Лисичанська кредитка спілка”, м. Лисичанськ звернулася до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпродукт” м. Донецьк про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, 17514,33 грн.

Розпорядженням Заступника голови Господарського суду Донецької області від 26.04.2007р. у зв’язку із закінченням повноважень судді Татенко В.М. справу передано на розгляд судді Мартюхіної Н.О.

Ухвалою від 24.07.07р. провадження у справі було поновлено. Процесуальний строк вирішення спору продовжувався за клопотанням сторін до 26.11.2007р.

Під час розгляду справи, позивачем була надана 04.09.07р. заява про зменшення позовних вимог, виходячи із реальної вартості пошкодженного майна, та просить стягнути майнову шкоду в сумі 14736,80 грн., витрати на сплату експертизи – 500 грн. та судові витрати.

У зв’язку з чим, судом розглядаються остаточні позовні вимоги про стягнення майнової шкоди в загальній сумі 15236,80 грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що в результаті порушення Правил дорожнього руху України, виникла дорожньо-транспортна пригода, факт чого та вину відповідача встановлено матеріалами адміністративної справи Кіровського місцевого суду міста Донецьку від 25.07.2005р., позивачу заподіяна матеріальна шкода, яка складається із вартості ремонту автомобіля Шевроле Авео 2004 року, державний номер ВВ3299АВ, яка визначена згідно експертно-товаровідного дослідження фахівця ТОВ „Експклюзів”, витрат на проведення експертизи в сумі 500 грн.  1166, 1172, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, на ст.ст.224-226 Господарського кодексу України.

Під час судових засідань та через канцелярію суду позивачем надавались додаткові документи та письмові пояснення в обґрунтування позовних вимог. Зокрема, у поясненнях від 19.10.07р. позивач відмовився від підтвердження розміру матеріальної шкоди висновком автотоварознавчого дослідження № 31/06. Позивач посилається, як на докази вини та в обґрунтування обсягу та розміру спричиненої шкоди, на документи, що підтверджують фактичні витрати на ремонт пошкодженого автомобіля та фіксують дорожньо-транспортну пригоду.

У поясненнях від 13.11.07р. та 21.11.07р. позивач надав обґрунтування відомостям, що містяться у сервісній та технічній документації на пошкодженій автомобіль, доказам виконання відновлювально-ремонтних робіт та заперечення на доводи та аргументи відповідача.

Відповідач заперечує у повному обсязі проти позовних вимог, у тому числі й проти зменшених, посилаючись на відсутність доказів знаходження пошкодженого автомобіля у власності позивача, документів на підтвердження повноважень особи, що підписала позов та порушень вимог ст.ст. 56-57 ГПК України.

У додаткових відзивах на позов, відповідач посилається на недоведеність позивачем причинний зв’язок та розмір матеріальної шкоди, оскільки на питання судової експертизи щодо пов’язаних з цим питань, експерт надав повідомлення про неможливість проведення експертизи. Таке повідомлення експерта, на думку відповідача, є доказом відсутності підстав для задоволення позовних вимог. Також, відповідач вважає безпідставними вимоги позивача щодо відшкодування витрат на проведення товарознавчого дослідження, оскільки його вини на виникнення цих витрат у позивача, не має.

23.11.07р. відповідачем були надані письмові заперечення стосовно неможливості встановити причинний зв’язок між дорожньо-транспортною пригодою та завданою автомобілю позивача шкодою, оскільки автомобілі відремонтовані, комплексне трасологічне дослідження провести неможливо. Разом з цим, на думку відповідача пошкодження, які були зафіксовані органами ДАІ у протоколі від 22.06.05р. мали бути й до зіткнення автомобілів, документи, що знаходяться в матеріалах справи та якими позивач обґрунтовує наявність пошкоджень не встановлюють ступень пошкодження, що були завдані саме ДТП автомобілю позивача. У зв’язку з цим, відповідач вважає, що позивачем не доведений та взагалі не може бути доведений причинний зв’язок між фактичними втратами позивача на ремонт автомобіля та дорожньо-транспортною пригодою.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, пояснення сторін та заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, господарський суд, ВСТАНОВИВ:

22.06.2005 року. об 18 год. 30 хв. на трасі Донецьк-Маріуполь сталася дорожньо-транспортна пригода – зіткнення автомобіля ВАЗ-2108, державний реєстраційний номер ВВ 73379 ЕА, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю „Укрпродукт” м. Донецьк, та знаходився під керуванням водія Борисова О.В. з автомобілем Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер ВВ 3299 АВ, що належить Кредитній спілці „Лисичанська кредитка спілка”, м. Лисичанськ, та знаходився під керуванням водія Чугай О.М.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілем ВА-2108 було завдано шкоди автомобілю Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер ВВ 3299 АВ, який слідував попереду автомобіля відповідача. В наслідок чого, обидва автомобіля отримали пошкодження.

Відповідно до довідки Волноваської роти ДПС ДАІ УМВС України в Донецькій області дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ВАЗ-2108 Борисовим О.В. правил дорожнього руху України, у зв’язку з чим, на цього водія був складений протокол про адміністративне правопорушення та матеріали передані на вирішення до Кіровського районного суду м. Донецька.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, складеним 22.06.05р. працівником ДАІ Волноваської роти ДПС ДАІ УМВС України Лисюк С.В. під час огляду транспортних засобів, були описані та зафіксовані наступні зовнішні пошкодження на Chevrolet Aveo: деформація правого заднього крила, деформації кришки багажника, розбитий задній бампер, задня права блок-фара, після зіткнення не закривається права задня дверь, деформована задня панель.

Автомобіль Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер ВВ 3299 АВ належить Кредитній спілці „Лисичанська кредитка спілка”, м. Лисичанськ на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АІС № 639513.

Автомобіль ВАЗ-2108, державний реєстраційний номер ВВ 73379 ЕА належить Товариству з обмеженою відповідальністю “Укрпродукт”.

Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Донецька № 3-7486 від 25.07.05р. встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія Брисова Олексія Вікторовича, якого притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно наказів ТОВ “Укрпродукт”, що містяться в матеріалах справи, Борисов О.В. був прийнятий на посаду водія з 18.03.05р. на підставки, та звільнений за власним бажанням 16.08.05р. Тобто, станом на час виникнення пригоди знаходився у трудових відносинах із відповідачем, керував автомобілем ВАЗ-2108 на підставі подорожнього листа, що виданий відповідачем (згідно довідки від 13.09.05р. № 408 виданої заступника командира Волноваської роти полку ДПС ДАІ УМВС України в Донецької області).

Згідно Наказу № 9-к від 06.01.04р., Чугай О.М. переведений на посаду керівника адміністративно-господарського відділу позивача та знаходиться у трудових відносинах з позивачем й до теперішнього часу. Станом на час транспортної аварії, 22.06.05р., вказана особа керувала автомобілем Chevrolet Aveo на підставі подорожнього листа службового легкового автомобіля за маршрутами Лисичанськ-Луганськ-Антрацит-Донецьк-Лисичанськ.

Позивачем за договором від 23.06.05р. було доручено проведення автотоварознавчого дослідження  ТОВ “Ексклюзив”, яке проведено судовим експертом Муквичем Г.А., який діє на підставі свідоцтва № 562 від 26.10.01р., що видане Мін’юстом України та дійсне до 29.10.07р., має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 “Визначення вартості автомототранспорту, розміру причиненої шкоди володільцю транспортного засобу”, вищу авто технічну освіту за спеціальністю інженер з експлуатації та ремонту автомобільної техніки. За наслідками такого дослідження складений висновок № 31/06 від 24.06.05р., кошторис (розрахунок) вартості ремонту (відновлення) пошкодженого автомобіля Chevrolet Aveo,  з урахуванням запасних частин, який складає 17014,33 грн.

Автомобіль позивача  знаходився на ремонті в ДП “Лисичанська” СТО “Автосервіс” ВАТ “Луганськ-Авто” в період з 29.06.2005р. по 04.08.05р., що підтверджується наряд-замовленням № 0000805 від 29.06.05р. та актом виконаних робіт № ЗА-0000799 від 04.08.05р., листів позивача від 29.06.05р. № 25, від 16.11.07р. № 63 філії ВАТ “Луганськ-авто” “Лисичанськ-Авто”.

Позивач, посилаючись на вищезазначені обставини ст.ст. 224-226 Господарського кодексу України, ст.ст. 1166, 1172, 1187, 1188 Цивільного кодексу України звернувся до суду із позовними вимогами та просить суд стягнути з відповідача 14736,80 грн. –суму фактичних витрат на відновлення пошкодженого автомобіля.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Загальні підстави для відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені ст.1166 ЦК України.

Статтями 22, 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ст. 780 Цивільного кодексу України, яка визначає відповідальність за шкоду, що завдана у зв'язку з користуванням річчю, переданою у найм, шкода, завдана третім особам у зв'язку з користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах.

У відповідності до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Згідно ст.1192 ЦК України суд може зобов’язати особу, яка спричинила збитки відшкодувати їх у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Господарським судом враховуються приписи  пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності”, якою передбачено, що при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності судам належить виходити, зокрема, із статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, були використані нові деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Притягнення до цивільно-правової відповідальності шляхом відшкодування заподіяної шкоди можливе за наявності обов'язкових умов, якими є: протиправна поведінка або бездіяльність, наявність прямої дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між діянням та заподіянням шкоди та вина.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Причинний зв’язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв’язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Виходячи із складу правопорушення, противоправність поведінки та вина заподіювача шкоди  - відповідача підтверджується постановою Кіровського районного суду Донецької області від 25.07.05р., за якою Борисов О.В. визнаний винним у скоєнні ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду не скасована та набула законної сили.

Крім того, проведеною судовою автотехнічною експертизою за висновком № 5721/18 від 30.05.06р., який в силу статті 32 Господарського процесуального кодексу України, є доказом у даній справі, підтверджені всі елементи правопорушення (крім розміру шкоди), а саме, в наявних дорожніх обставинах водій автомобіля Борисов А.В. мав технічну можливість уникнути транспортну пригоду шляхом виконання вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, його дії не відповідали вимогам дорожнього знака 3.29, п. 12.9 „б” Правил дорожнього руху, у зв’язку з чим, невідповідність його дій вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху знаходяться у причинному зв’язку із настанням транспортної пригоди.

Одночасно, в результаті проведеного дослідження, експертом не встановлено невідповідності Правилам дорожнього руху у діях водія автомобіля Chevrolet Aveo Чугай А.М. та противоправності у його діях в даній дорожній ситуації та у виникнених наслідках ДТП, а також будь-якої можливості уникнути настання ДТП.

Щодо встановлення причинного зв’язку між пошкодженнями автомобіля Chevrolet Aveo внаслідок зіткнення з автомобілем ВАЗ-2108 у ДТП, що відбулась 22.06.05р., судовим експертом було надано повідомлення про неможливість надати висновок, оскільки обидва автомобілі відновлені та відремонтовані.

Згідно висновку фахівця № 31/06 автотоварознавчого дослідження від 24.06.05р. вартість відновлюваних робіт, з урахуванням зносу запасних частин автомобіля Chevrolet Aveo складає 17014,33 грн.

Фактичні витрати по ремонту автомобіля з урахуванням вартості запасних частин склали 14736,80 грн. та підтверджуються належними первинними документами, а саме, накладна № 149 від 06.06.2006р. на суму 6980грн., № 179 від 04.08.2005р. на суму 102,34грн., б/н від 04.08.2005р. на суму 556,80грн., б/н від 04.08.2005р. на суму 149,64грн., платіжне доручення № 435 від 13.07.2005р. на суму 6980грн.

Пошкодження, які завдані автомобілю внаслідок ДТП були встановлені незалежним експертом, який проводив автотоварознавче дослідження відразу на наступний день після аварії, та роботи які були замовлені позивачем на СТО, відповідають зафіксованим документально органами ДПІ та є адекватними та співрозмірними тим, що фактично завдані. Різниця між оцінкою фахівця та фактичною вартістю на СТО полягає ні у різності об’ємів робіт та запчастин, а у оцінці часу виконання таких робіт.

Вищевказані документи приймаються судом, як письмові докази у розумінні ст. 32 ГПК України, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

До того ж, огляд, оцінка відновлювальних робіт та виявлення пошкоджень в результаті ДТП на автомобілі Chevrolet Aveo, у тому числі й шляхом фотографування досліджуємого автомобіля 23-24.06.05р. здійснювалось судовим експертом Муквичем Г.О., який має відповідну кваліфікацію та право на проведення саме судових автотоварознавчих експертиз, який також, з’явився на виклик суду на підставі ст. 30 ГПК України, та надав усні пояснення стосовно відомих йому фактичних даних за цим спором, підтвердив зафіксовані у висновку пошкодження, їх відповідність встановленим у протоколі органів ДАІ.

Виходячи із змісту сервісної книжки та наданої суду технічної документації на автомобіль, судом не встановлено проведення будь-яких відновлювальних робіт у зв’язку із ремонтуванням за наслідками інших пошкоджень чи транспортних аварій. Доказів на доведення наявності будь-яких пошкоджень на автомобілі Chevrolet Aveo до виникнення ДТП 22.06.05р. не вбачається із матеріалів справи та не надано сторонами. У зв’язку з чим, посилання відповідача у відзивах на позов та у судових засіданнях на можливість завдання шкоди автомобілю ще до настання аварії та інші не приймаються судом в якості об’єктивних заперечень по суті спору.

Проаналізувавши викладені вище фактичні обставини, оцінивши надані сторонами докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення 14736,80грн. доведені позивачем належними та допустимими у справі доказами відповідно до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, вимоги позивача про стягнення 500 грн., як витрати на проведення експертизи, не підлягають задоволенню, оскільки така експертиза судом не призначалась, та такі витрати не входять до судових, згідно ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись Цивільним кодексу України, Господарським кодексу України ст. ст. 22, 33, 43, 49, 59, 66, 75, 82-85 Господарським процесуальним кодексом України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Кредитна спілка “Лисичанська кредитна спілка” м. Лисичанськ до Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрпродукт” м. Донецьк про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 14736,80грн. та витрати на оплату експертизи в розмірі 500грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальні “Укрпродукт” (83062,                         м. Донецьк, вул. Ткаченко, 125, р/р 9265 в БО “Юзовське” ГУ ПІБ м. Донецьк, ЗКПО 25326688) на користь Кредитної спілки “Лисичанська кредитна спілка” (93120,                м. Лисичанськ, пр-т. Леніна, 100, р/р 0 в СФ АБ Укркамунбанк, МФО 304740, ЗКПО 25876348) 14736,80грн. – шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортною пригодою, витрати по сплаті державного мита в розмірі 147,36грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 99,28грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оформлений 03.12.2007 р.

Суддя                                                                         Мартюхіна Н.О.