ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2007 р.
Справа № 15а/148-3070

16 год. 10 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Бучинської Г.Б.

при секретарі судового засідання  Вербицькій Н.В.

Розглянув справу

за позовом Тернопільського обласного державно-комунального підприємства "Тернопільтеплокомуненерго", вул. Київська, 3а, м. Тернопіль

до  Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль                      про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 19.12.2006р. "Про застосування штрафних санкцій за порушення граничних стоків сплати узгодженого податкового зобов'язання" з ПДВ на суму 2 982,90 грн.

за участю представників сторін:

позивача: головний бухгалтер Цалин Ольга Василівна, доручення № 550/01 від 10.05.2007р., юрисконсульт Іжак Наталія Петрівна, доручення № 549/01 від 10.05.2007р.

відповідача: головний державний податковий інспектор юридичного відділу Мулик П.М., довіреність №486/7/10-015 від 17.07.0207р.

Суть справи:

Тернопільське обласне державно-комунальне підприємство "Тернопільтеплокомуненерго", м. Тернопіль звернулося у господарський суд з позовом до Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль про скасування податкового повідомлення-рішення № /0/86615 від 19.12.2006р. "Про застосування штрафних санкцій за порушення граничних стоків сплати узгодженого податкового зобов'язання" з ПДВ на суму 2 982,90 грн.

Представникам сторін у судовому засіданні роз'яснено належні їм права і обов'язки, передбачені ст. 49, 51, 52, 59 КАС України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, стверджуючи, що податкову декларацію за вересень 2006 року було подано до ДПІ м. Тернополя 20 жовтня 2006 року (додаток № 2) та оплачено до 30 жовтня 2006 року (догадок № 3); податкову декларацію за жовтень 2006 року подано до Тернопільської об’єднаної держаної податкової інспекції 20 листопада 2006 року (додаток № 4), оплачено –до 30 листопада 2006 року (додатки №№ 5, 6, 7); оплата узгоджених податкових зобов’язань проведена підприємством відповідно до пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181; однак, оплату узгодженого податкового зобов’язання  з терміном оплати 30.10.2006р. на суму 29 251 грн. та 30.11.2006р. на суму 56754 грн. зараховано в оплату неузгодженого податкового зобов’язання; сума податкового зобов’язання донарахованого згідно акту перевірки № 9312/23-122/0335390 від 12.04.2006р. в сумі 55665,99 грн. у відповідності до абз. 5 пп. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181 є неузгодженою, так як в даний час знаходиться в судовому розгляді; у зв’язку з чим вважає оспорюване податкове повідомлення-рішення таким, що не відповідає чинному законодавству.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає, вважаючи їх безпідставними, стверджуючи, що узгоджена сума донарахованого податкового зобов’язання по основному платежу –податку на додану вартість відповідно до податкового повідомлення-рішення від 04.10.2006р. № (14914,50 грн.) по граничному терміну сплати 17.10.2006р. фактично сплачена 28.11.2006р. платіжним дорученням №1570 від 29.11.2006р., а відтак, у зв’язку із затримкою від 30 до 90 днів сплати узгодженої суми податкового зобов’язання згідно пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181 позивачу правомірно нараховано 2982,90 грн. фінансових санкцій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності, судом встановлено наступне:

19 грудня 2006 року Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 20.12.2000р. із наступними змінами і доповненнями (далі –Закон № 2181) прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким за затримку на 43 календарних дні граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання по податку на додану вартість в розмірі 14914,5 грн., передбаченого пп. 5.3.1 ст. 5 Закону № 2181, до Тернопільського обласного державно-комунального підприємства "Тернопільтеплокомуненерго" застосовано 2982,90 грн. штрафу в розмірі 20 % від суми несвоєчасно сплаченого податку.

Відповідно до ст. 8 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, підпункту 17.1.7. п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181, органи державної податкової служби уповноважені у випадках, в межах компетенції та в порядку, встановлених законами України, застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, зокрема, в разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, необхідною умовою для нарахування штрафних санкцій при застосуванні п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181 є наявність узгодженого податкового зобов’язання та сплата його платником податків понад строки, визначені п. 5.3 ст. 5 Закону.

Закон визначає два види узгодження податкового зобов’язання –самостійне та апеляційне.

Податкове зобов'язання,    самостійно   визначене   платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Апеляційне узгодження податкового зобов’язання відбувається в процедурі апеляційного оскарження податкового повідомлення, яким  податкове зобов’язання платника самостійно визначається контролюючим органом. У відповідності до п.п. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181, днем апеляційного узгодження податкового зобов'язання платника податків вважається день закінчення   процедури   адміністративного    оскарження.

Однак даним пунктом також визначено, що при  зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті  та  прийняття  відповідного рішення.

Згідно матеріалів справи позивачем 20.10.2006р. до Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції подано податкову декларацію за вересень 2006р., якою визначено суму ПДВ, яка підлягає до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду (вересень 2006р.), в розмірі 29 251 грн. та була сплачена позивачем 30 жовтня 2006р., що  підтверджено платіжним дорученням № 1302 від 30.10.2006р., в графі призначення платежу якого позивачем зазначено: „ПДВ, згідно розрахунку декларації за вересень місяць 2006р. по сроку”.

20 листопада 2006р. позивачем до Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції подано податкову декларацію за жовтень 2006р., якою визначено суму ПДВ, яка підлягає до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду (жовтень 2006р.), в розмірі 56 754 грн. із терміном сплати до 30.11.2006р. та була сплачена позивачем 28-29.11.2006р., про свідчать платіжні доручення № 1548 від 28.11.2006р. на суму 20000 грн., № 1588 від 29.11.2006р. на суму 3754 грн., № 1570 від 29.11.2006р. на суму 33000 грн., причому в графах призначення платежу позивачем зазначено : „ПДВ, згідно декларації за жовтень місяць 2006р. по сроку”.

Проведеною відповідачем невиїзною документальною перевіркою по питанню своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов’язання по податку на додану вартість, результати якої відображені в акті  № 20143/15-01/03353590 від 18.12.2006р., зафіксовано порушення граничного строку сплати податкового зобов’язання з ПДВ, а саме узгоджена сума донарахованого податкового зобов’язання по основному платежу ПДВ відповідно до податкового повідомлення рішення від 04.10.2006р. № в сумі 14 914,50 грн. по граничному терміну сплати 17.10.2006р. фактично сплачена 28.11.2006р. платіжним дорученням № 1570 від 29.11.2006р.

Однак, як було встановлено раніше, платіжними дорученнями № 1548 від 28.11.2006р., № 1570 від 29.11.2006р., № 1588 від 29.11.2006р. позивачем сплачувалося ПДВ, що було нараховано до сплати в бюджет за підсумками жовтня 2006р.

Щодо податкового повідомлення рішення, яким донараховано податкове зобов’язання по основному платежу з ПДВ в сумі 14 914,5 грн. слід зазначити наступне.

Податкове повідомлення рішення № /0/23367 від 18.04.2006р., яким контролюючим органом позивачу самостійно визначено податкове зобов’язання з ПДВ з причин, пов’язаних з порушенням податкового законодавства, зокрема донараховано 14 914,50 грн. по основному платежу з ПДВ, оскаржувалося останнім в апеляційному порядку, та рішенням ДПА України від 28.09.2006р. № 17986/7/25-0115 скаргу позивача залишено без задоволення, у зв’язку з чим позивач звернувся до господарського суду з позовом про скасування податкового повідомлення рішення від 18.04.2007р.та ухвалою від 14.11.2006р. було відкрито провадження у адміністративній справі № 8а/296-4229. Постановою господарського суду від 19.01.2007р.  у справі № 13/256-4683 (8а/296-4229) податкове повідомлення рішення Тернопільської об’єднаної податкової інспекції № /023367 скасовано.

Згідно твердження відповідача, зобов’язання визначене податковим повідомленням рішенням від 18.04.2006р. слід вважати узгодженим, оскільки позовна заява подана після спливу 10 календарних днів від дня отримання рішення ДПА України, а відтак відповідачем правомірно зараховано суму сплачену позивачем платіжним дорученням № 1570 від 29.11.2006р. в рахунок погашення заборгованості по ПДВ, визначеного податковим повідомленням рішенням від 18.04.2006р.

Однак дана позиція відповідача суперечить нормам чинного законодавства, у зв’язку з наступним.

Згідно п.п. 5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону № 2181, остаточне рішення вищого центрального органу за заявою платника податків може бути оскаржене у судовому порядку.

Законодавець не встановлює визначених строків для судового оскарження рішення вищого центрального органу контролюючого органу (в т.ч. і 10-денного, як про це зазначає відповідач), однак п.п. 5.2.5 п. 5.2 зазначає, що з  урахуванням  строків давності платник податків має право оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення.

При  зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті  та  прийняття  відповідного рішення.

Враховуючи, що податкове повідомлення рішення від 18.04.2006р. № /0/23367 оскаржено позивачем до господарського суду, суму податкового зобов’язання, визначену ним не можна вважати узгодженою.

Натомість відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення від 19.12.2006р. № /086615, яким на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181 позивача зобов’язано сплатити штраф за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, в той час, коли тривало провадження у судовій справі щодо правомірності донарахування податкового зобов’язання з ПДВ, а відтак податкове зобов’язання, на погашення якого відповідачем були спрямовані суми, сплачені позивачем як ПДВ за жовтень 2006р., на момент здійснення перевірки та прийняття оспорюваного рішення, було неузгодженим, що в свою чергу свідчить про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій, визначених п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181.

Відповідно до статті 71 Кодексу Адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимог та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення №/0/86615 від 19.12.2006р., яким до Тернопільського обласного державно-комунального підприємства "Тернопільтеплокомуненерго" застосовано штрафні санкції за порушення граничних стоків сплати узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ на суму 2982,90 грн. суд вважає обґрунтованими, підтвердженими документально та такими, що підлягають до задоволення.

Судові витрати, здійснені позивачем згідно ст. 94 КАС України, присуджуються йому з Державного бюджету України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 49, 51, 55, 70, 71, 86, 94, 160, 162, 163 та п. 6 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задоволити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення № /0/86615 від 19.12.2006р. "Про застосування штрафних санкцій за порушення граничних стоків сплати узгодженого податкового зобов'язання" з ПДВ на суму 2 982,90 грн.

3. Повернути з Державного бюджету України 102 (сто дві) грн. 00 коп. сплаченого державного мита на користь Тернопільського обласного державно-комунального підприємства "Тернопільтеплокомуненерго", вул. Київська, 3а, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 03353590.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі 19 жовтня 2007р. до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                                    Г.Б. Бучинська