ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.08.07 р.                                                                                     Справа № 9/28

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

розглянувши у  відкритому судовому засіданні  матеріали справи

за позовом: Державного підприємства “Донецька залізниця”, м.Донецьк

до відповідача: Державного підприємства „Донецьквантажтранс”, м.Донецьк

про: стягнення 4 878грн.77коп.

За участю:

представників сторін:

від позивача: Андрєєнков А.В. – довіреність №Н-01/1572 від 16.05.2007р.;

від відповідача: Херувімов Ю.В. – довіреність №5 від 18.02.2007р.

Суть спору:

Позивач, Державне підприємство “Донецька залізниця”, м.Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства „Вугілля України” в особі Відокремленого підрозділу „Вантажно-транспортне управління” Державного підприємства „Вугілля України”, м.Донецьк про відшкодування плати за користування вагонами інших держав у вересні 2006р. в сумі 4 878грн.77коп. (у тому числі ПДВ - 813грн.13коп.).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договори №1/104 від 23.05.2005р. та від 23.08.2005р., відомості плати за користування вагонами, постанову Верховного Суду України від 18.02.2002р., розрахункові відомості, зведену відомість нарахованих платежів, Правила експлуатації, пономерного обліку та розрахунків за користування вантажними вагонами власності інших держав, Правила комплексних розрахунків між залізничними адміністраціями держав – учасниць СНД, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Естонської Республіки.

Ухвалою від 20.02.2007р. господарський суд на підставі ст.25 Господарського процесуального кодексу України здійснив заміну відповідача - Державного підприємства „Вугілля України” в особі Відокремленого підрозділу „Вантажно-транспортне управління” Державного підприємства „Вугілля України”, м.Донецьк його правонаступником - Державним підприємством „Донецьквантажтранс”, м.Донецьк.

Відповідач надав суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що вантажовласник та власник під’їзних колій – не одна й таж особа. Відповідач пояснив, що відповідальність власника під’їзних колій перед Залізницею за користування вагонами контрагентами відноситься тільки до вагонів, які належать залізницям України.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд встановив:

23.05.2005р. між позивачем та Державним підприємством „Вугілля України” в особі Відокремленого підрозділу „Вантажно-транспортне управління” Державного підприємства „Вугілля України”, м.Донецьк (правонаступником якого є Державне підприємство „Донецьквантажтранс”, м.Донецьк) був укладений договір на експлуатацію залізничної під’їзної колії Державного підприємства „Донецьквугілля” при станції Донецьк Донецької залізниці №1/104.

Умовами вказаного договору сторони погодили здійснення експлуатації належної вітковласнику під’їзної колії, що примикає до станції Донецьк Донецької залізниці стрілкою №32 до колії №12р та обслуговується власними локомотивами.

Вітковласник взяв на себе зобов’язання зі сплати: збору за подачу та уборку вагонів, плати за користування всіма вагонами (контейнерами), зданими на під’їзну колію, інші збори та плати.

В свою чергу 23.08.2005р. між ДП „Донецька залізниця” (Залізниця) та відповідачем (Вантажовласник) був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Предметом цього договору є надання Залізницею Вантажовласнику послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

На виконання умов договору №1/104 від 23.05.2005р. позивачу у вересні 2006р. на під’їзну колію при ст.Донецьк, що належить відповідачу подавалися вагони для вивантаження, які належать іноземним залізницям.

Відповідно до розділу 2, 3 „Правил користування вагонами і контейнерами” облік часу перебування вагонів іноземних держав на під’їзній колії відповідача здійснювався станцією Донецьк за відомостями плати за користування вагонами №№0109198, 0209200, 0609204, 0709206, 0909209, 1009211, 1209215,1409217, 1509220, 1609221, 2109228, 2309231, 2709236, 2909239, внаслідок чого відповідна плата за користування вагонами склала 4 878грн.77коп. (у тому числі ПДВ – 813грн.13коп.).

Зазначені спірні вагони належать Російській, Молдовській, Латвійській, Естонській та Казахській залізницям, тобто є власністю іноземних держав.

Відомості плати за користування вагонами власником під’їзної колії підписані з зауваженнями, з посиланням на те, що зарахування плати за користування вагонами відповідачу, який є лише власником під’їзної колії – протизаконно.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень, стверджує, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству України, що регулюють правовідносини, пов`язані з перевезенням вантажів. За твердженням відповідача, він не є вантажовласником і тому не повинен платити за користування вагонами.

При цьому останній посилається на Лист Міністерства транспорту та зв`язку України від 12.09.2005р. № 540, яким конкретизовано п.14 „Правил користування вагонами і контейнерами”, а саме вказано, що плату за користування вагонами інших держав вносить вантажовласник.

Крім того, в заперечені проти позовної заяви №9/1341 від 18.07.2007р. відповідач вважає позов необґрунтованим у зв`язку з відсутністю законодавства, яке регламентує спірні правовідносини, тобто відсутній порядок визначення часткового повернення залізницям плати іншим державам за користування їх вагонами.

Суд не приймає посилання відповідача з огляду на наступне.

У відповідності до ст.3 ЗУ „Про залізничний транспорт” законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з ЗУ „Про транспорт”, цього закону, Статуту залізниць України та інших актів законодавства України.

Ст.10 цього закону передбачає, що розрахунки відправників та одержувачів вантажу з підприємствами залізничного транспорту за перевезення здійснюються в порядку, встановленому Статутом залізниць України та іншими актами законодавства України та міжнародних угод.

Відповідно до ст.73 Статуту відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом несе підприємство, якому належить залізнична під`їзна колія.

Відповідно до ст.6 Статуту Правила перевезення конкретизують передбачені Статутом положення, які регламентують участь та обов`язки сторін у процесі перевезення вантажів.

За приписом п.2.7 „Правил обслуговування залізничних под`їзних колій” для под`їзних колій, які обслуговуються власними локомотивами, порядок обслуговування контрагентів встановлюється договорами, що укладаються безпосередньо між контрагентом і підприємством, якому належить залізнична под`їзна колія, без участі залізниці. Відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом несе підприємство, якому належить залізнична под`їзна колія.

Згідно п.3.7 даних Правил, у таких випадках розрахунки за подачу та забирання вагонів, користування вагонами проводяться залізницею безпосередньо з підприємством промислового залізничного транспорту, якому належить колія.

Відповідно до ч.4 ст.119 Статуту залізниць вантажовласники та порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів України з цих питань.

Відповідний порядок визначено постановою КМУ від 28.10.1996р. №1312 „Про номерний облік простою вантажних вагонів, які належать іншим державам” та „Правилами користування вагонами і контейнерами”, затвердженими наказом Мінтрансу від 25.02.1999р. за №113.

Зазначеною постановою визначено час, за який нараховується плата за користування вагонами, а Правилами визначено порядок ведення обліку цього часу, нарахування плати та ставки за користування вагонами.

П.1 Правил встановлено однаковий порядок обліку часу користування та проведення розрахунків як вагонів парку залізниць України, так і вагонів парку залізниць інших держав.

Облік часу користування і нарахування плати за користування вагонами здійснюється за відомостями плати за користування вагонами (п.п.3, 4 Правил).

Згідно з п.2.6 „Правил розрахунків за перевезення вантажів” підставою для розрахунків за користування вагонами є відомості плати за користування вагонами.

П.14 Правил встановлює, що плата за користування вагонами і контейнерами інших держав нараховується за ставками, затвердженими Радою залізничного транспорту держав – учасниць СНД та іншими міжнародними угодами.

Отже, за встановленим порядком плата за користування вагонами іноземних держав нараховується в загальному порядку за встановленими ставками.

Крім того, суд, беручи до уваги умови договору, а саме п.14 договору №1/104, який передбачає, що власник під`їзної колії сплачує залізниці в тому числі і плату за користування всіма вагонами (контейнерами), зданими на під`їзну колію, згідно Правил користування вагонами та контейнерами та абзац 6 п.3.1 договору №418, згідно з яким розмір плати за користування вагонами та контейнерами наданими на під`їзні колії, вантажовласник сплачує згідно з зазначеними Правилами,  робить висновок, що діючі між сторонами договірні відносини ґрунтуються на нормах матеріального права, мають посилання на нормативні акти транспортного законодавства та зобов`язують власника під`їзної колії сплачувати залізниці плату за користування всіма вагонами (як парку залізниць України, так і власності іноземних держав).

Що стосується правомірності віднесення відповідача до суб`єктів правовідносин, зазначених в ч.4 ст.119 Статуту залізниць суд вважає (враховуючи п.2 Правил), що поняття „вантажовласник” є узагальнюючим терміном, який включає вантажовідправників, вантажоодержувачів, власників залізничних під`їзних  колій, порти, організації, установи, громадян – СПД.

Виходячи з цього таким суб`єктом є саме відповідач, тому, з урахуванням положень укладеного між сторонами договору №1/104, саме він повинен відшкодовувати залізниці плату за користування вагонами власності іноземних держав, які подавалися на його під`їзну колію.

Відповідно до п.14 Правил користування вагонами і контейнерами плата за користування вагонами, які є власністю інших держав, відшкодовується залізниці вантажовласниками за ставками, затвердженими Радою залізничного транспорту держав – учасниць СНД та іншими міжнародними угодами. Час користування вагонами, за який відшкодовується плата, визначається для кожного вагона за відомостями плати за користування вагонами та актами про затримку вагонів.

Виходячи з матеріалів справи, суд встановив, що витрати позивача у зв`язку з користуванням відповідачем вагонами власності іноземних держав підтверджуються наявними в справі доказами, а саме електронними зведеними відомостями нарахованих платежів по залізничних адміністраціях за користування вагонами належності інших держав; зведеними відомостями нарахованих платежів за користування вагонами належності інших держав з розподіленням їх по залізницях України; розрахунковими відомостями основними за користування вантажними вагонами власності держав СНД та Балтії на території позивача; повідомленням (авізо) ДП „Українського Державного розрахункового центу міжнародних перевезень” про стягнення відповідної суми з позивача.

Крім того, на виконання вимоги ухвали господарського суду Донецької області від 07.06.2007р., позивач в поясненні №199 від 21.06.2007р. роз`яснив правову природу суми позову.

Розрахунки з ДП „Донецька залізниця” були проведені за вересень 2006р. через ДП „Український державний розрахунковий центр міжнародних перевезень” шляхом утримання грошових коштів за повідомленням №2529 від 12.12.2006р. за листопад 2006р. сума 1 273 372,48 шв.фр.

До сум, стягнутих РЦП, включені і витрати по спірним вагонам, які були передані в користування відповідачу, в якості вантажовласника.

Таким чином, відповідач повинен відшкодувати ДП „Донецька залізниця” витрати по користуванню іноземними вагонами за вересень 2006р. в сумі 4 065грн.64коп.

На підставі вищенаведеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, належним чином доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Закон України „Про податок на додану вартість” не передбачає нарахування ПДВ на суми, що підлягають відшкодуванню одними особами на користь інших у зв`язку із внесенням останніми цих сум третім особам на виконання відповідних зобов`язань. Тобто, вартість відшкодування плати за користування іноземними вагонами не є базою оподаткування у розумінні Закону України „Про податок на додану вартість”. У зв`язку з чим нарахування ПДВ на ці суми взагалі є безпідставним. Доказів оплати залізницею відповідним іноземним залізницям податку на додану вартість у зв`язку із отриманням від них у користування вагонів позивач суду не надав.

На підставі вищенаведеного, господарський суд вважає позовні вимоги ДП „Донецька залізниця” в частині стягнення податку на додану вартість в сумі 813грн.13коп. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог,  в порядку, встановленому п.2 ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись Статутом залізниць України, Правилами користування вагонами і контейнерами, Правилами обслуговування залізничних під`їзних колій, Правилами розрахунків та перевезення вантажів, ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський  суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства “Донецька залізниця”, м.Донецьк до Державного підприємства „Донецьквантажтранс”, м.Донецьк про відшкодування плати за користування вагонами іноземних залізниць в сумі 4 878грн.77коп. (у тому числі ПДВ в сумі 813грн.13коп.) –задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства „Донецьквантажтранс” (за адресою: вул.Словацька, Куйбишевський р-н, м.Донецьк, 83012, р/р 1958 в філії „Куйбишевське відділення Промінвестбанку в м.Донецьку”, МФО 334408, ) на користь Державного підприємства “Донецька залізниця” (за адресою: вул..Артема, 68, м.Донецьк, 83000, р/р 508 в Укрексімбанку м.Донецька, МФО 334817, ) суму відшкодування плати за користування вагонами інших держав в розмірі 4 065грн.64коп., витрати державного мита в розмірі 85грн.00коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 98грн.33коп.

В частині стягненя ПДВ в розмірі 813грн.13коп.– відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя

Текст рішення підписано 20.08.2007р.