ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  42/377

16.10.07

За позовом Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” м. Києва

до Відкритого акціонерного товариства “Київгаз” м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов’язання, ціна позову 5403996,84 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Самойленко К.В.

від відповідача не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

у липні 2007 року Дочірня компанія “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” звернулася в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним і відповідачем укладено договір № 115-27 на транспортування природного газу від 24 січня 2005 р., згідно з яким він протягом січня-грудня 2006 року надав відповідачу послуги з транспортування 285391,873 тис. м3 природного газу вартістю 13800885,46 грн.

Всупереч умов договору відповідач частково оплатив надані послуги, заборгувавши йому 3113027,46 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача його користь суму боргу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 863179,70 грн., три проценти річних з простроченої суми 237321,60 грн., пеню 972556,16 грн., штраф 217911,92 грн., а також понесені ним по справі господарські витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на дію відносно нього мораторію на задоволення вимог кредиторів у зв’язку з порушенням господарським судом м. Києва справи № 23/343-б про визнання його банкрутом. Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про час і місце його проведення повідомлений в установленому порядку.

Справа відповідно до вимог ст. 75 ГПК України розглядається за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 24 січня 2005 р. між сторонами по справі укладено договір № 115-27 на транспортування природного газу, 1 грудня 2005 р. додаткову угоду № 2 до цього договору.

За умовами договору та додаткової угоди позивач зобов’язався протягом 2006 року надавати відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними газопроводами, а відповідач оплачувати надані послуги до 10 десятого числа наступного за звітним на підставі актів приймання-передачі послуг з транспортування газу.

Відповідно до умов п. 5.1 договору диференційований тариф на транспортування 1000 м3 газу по магістральних трубопроводах встановлений в розмірі 40,20 грн. з урахуванням ПДВ.

Додатковою угодою № 3 від 31 травня 2006 р. до договору тариф на транспортування 1000 м3 газу по системі магістральних трубопроводів згідно з постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 589 від 23 травня 2006 р. “Про затвердження тарифів на послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами” з 1 червня 2006 р. встановлений в розмірі 59,52 грн. з урахуванням ПДВ.

Строк дії договору в частині надання послуг по транспортуванню газу встановлений з 1 січня 2002 до 31 грудня 2006 р., в частині проведення розрахунків встановлений до 31 січня 2007 р.

Поясненнями позивача, актом виконання послуг з транспортування газу у січні 2006 р. від 31 січня 2006 р., актами здачі-прийомки послуг по транспортування газу від 28 лютого 2006 р., від 31 березня 2006 р., від 30 квітня 2006 р., від 31 травня 2006 р., від 30 червня 2006 р., від 31 липня 2006 р., від 31 серпня 2006 р., від 30 вересня 2006 р., від 31 жовтня 2006 р., від 30 листопада 2006 р., від 31 грудня 2006 р. стверджується факт надання позивачем відповідачу протягом січня-грудня 2006 р. послуг з транспортування 285391,873 тис. м3 природного газу вартістю 13800885,46 грн., а також часткової оплати відповідачем наданих послуг у розмірі 10687858 грн.

Доказів належної оплати за договором суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов’язання, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 622, 625 ЦК України, підлягає стягненню 3113027,46 грн. боргу (13800885,46-10687858), 863179,70 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 237321,60 грн. три проценти річних з простроченої суми.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою господарського суду міста Києва від 19 серпня 2004 р. було порушено провадження у справі № 23/343-б про визнання відповідача банкрутом та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Позивач є поточним кредитором відповідача, оскільки заявлені ним вимоги про оплату послуг за спірним договором виникли після порушення у справі про банкрутство.

У відповідності до вимог абз 4. ч. 4 ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом” протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно з даними інформаційної системи “Діловодство господарського суду” ухвалою господарського суду м. Києва від 26 червня 2007 р. провадження у справі про визнання відповідача банкрутом припинене.

Враховуючи викладене вимоги про стягнення пені, нарахованої позивачем за період 11 лютого 2006-26 червня 2007 років, задоволенню не підлягають. З урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України щодо періоду нарахування штрафних санкцій не підлягають задоволенню також вимоги про стягнення пені в іншій частині.

Сторони за спірним договором погодили інший вид відповідальності, ніж передбачений ч. 2 ст. 232 ГК України. З цих підстав вимоги про стягнення 7% штрафу від суми простроченого зобов’язання задоволенню не підлягають.

Заперечення відповідача щодо нарахування сум за прострочення виконання боржником грошового зобов’язання на підставі ст. 625 ЦК України є безпідставними, оскільки зазначений вид відповідальності не є неустойкою та іншими санкціями в розмінні абз 4. ч. 4 ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом”.

Оскільки спір виник за вини відповідача позов задоволено частково, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Київгаз” (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 4-б, код 03346331) на користь Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 30019,46 грн. боргу, 863179,70 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 237321,60 грн. три проценти річних з простроченої суми, 25500 грн. витрат по оплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва                                                                П.І.Паламар