Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________________________________________
________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "13" листопада 2007 р.
Справа № 11/64-НА

Господарський суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Маріщенко Л.О.

при секретарі Бондар В.А.

за участю представників сторін:

від позивача Гуль І.В. - дор. від 02.04.07 №2

від відповідача Чернишова Н.А. - дор. від 04.06.07 №9471/10-10      Пилипака В.В. - дор. від 07.05.07 б/н

Самборська І.В. - дор. від 12.11.07 б/н

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шкірзавод "Велес" (м. Бердичів)

до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції (м. Бердичів)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

Позивачем подано позов про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 26.01.2007р. за №/0 та від 26.01.2007р. за №2 прийнятих відповідачем. (а.с12-16)

Позивачем подано чотири заяви про уточнення позовних вимог. Відповідно до останньої просить додатково до вимог, викладених в позовній заяві, визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 19.03.2007р. за №/2 в сумі 18229,00 грн., №/2 в сумі 17720,16 грн. та №/2 в сумі 61,95 грн.

Так як, дані заяви не суперечать вимогам ст.50,51 КАС України спір вирішується в межах уточнених позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та доповненнях.

Представник відповідача надав відзив в якому позовні вимоги заперечив як заявлені безпідставно.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем по справі відповідно до плану-графіку проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання, було проведено планову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання позивачем вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2004р. по 30.09.2006р.

В результаті даної перевірки відповідачем було складено Акт від 12.01.2007р. за №21/23-01/32446629. Відповідно до даного акту встановлено наступні порушення.

Позивачем в порушення вимог пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" за 2005р. та 9 місяців 2006р. завищено валові витрати на 53614,00 грн., внаслідок того, що позивач проводив роботи по поліпшенню основних засобів, які відносяться до капітального ремонту та вартість яких віднесено до валових витрат, а саме: роботи по укріпленню та бетонуванню полів на суму 24590,00 грн., по укріпленню стін та закладки цеглою віконних пройомів в сумі 6000,00 грн., по обкладанню цеглою стін та віконних пройомів в сумі 23014,00 грн.

Також позивачем в порушення вимог пп. 3.1.3 п.3.1 ст.3 пп.9.12.1 п.9.12.2 ст.9, п.12.1, 12.2 ст.12 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" не утримано податок з доходів, отриманих фізичною особою від діяльності, яка не входить в межі її підприємницької діяльності. Сума донарахованого податку з доходів фізичних осіб становить 6339,44 грн.

На підставі даного акту відповідачем було складено податкові повідомлення-рішення від 26.01.2007р. за №000082301/0 та №2.

Позивач не погоджуючись з даними податковими повідомленнями оскаржив їх до ДПА у Житомирській області.

У відповідності до рішення про результати розгляду скарги від 19.03.2007р. за №4704/Ц-С/25-009 податкові повідомлення-рішення були залишені без змін та збільшено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 61,95 грн. Крім того, було складено нові податкові повідомлення-рішення від 19.03.2007р. за №/2, №/2 та №/2.

Позивач вимагає скасування даних повідомлень-рішень з наступних підстав.

Позивач зазначив, що на протязі 2005-2006 років власними силами проводив поточний ремонт будівлі заводу. Факт такого ремонту підтверджується належними накладними та розрахунковими документами на придбання матеріалів. За підсумками проведення ремонту складався відповідний акт, де зазначалося термін проведення ремонту, кількість та вартість витрачених матеріалів та послуг сторонніх організацій.

Щодо довідки про вартість виконаних підрядних робіт за формою №КБ-3, позивач вказав, що стосується вона виключно підрядних будівельних організацій, які проводять такі роботи. Крім того, акти складені позивачем, на його думку, є більш змістовними та мають всі необхідні реквізити та вартісні показники, які підтверджують вартість та сам факт проведення ремонту та поліпшень будівлі заводу, що не суперечить Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Стосовно нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб позивач вважає, що неутримання податку з виплаченого підприємцю доходу при здійснені господарської діяльності введено з ціллю усунення подвійного оподаткування їх доходів. Фізособа, зареєстрована згідно з діючим законодавством в якості СПД, має змогу самостійно вибрати спосіб оподаткування доходів, отриманих від здійснення підприємницької діяльності.

Оцінивши в сукупності матеріали справи та пояснення сторін суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити враховуючи наступне.

Відповідно до пп.9.12.1 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме Акту перевірки, фізична особа Мусевич А.І. є платником єдиного податку з послуг по технічному обслуговуванню автомобілів та продажу автозапчастин.

Згідно п.2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" Суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника.

За приписом п.6 Указу суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб.

Тобто фізична особа суб'єкт підприємницької діяльності звільнена від сплати податку з доходів фізичних осіб в межах того виду діяльності, дохід від якої обкладається єдиним податком.

Оскільки дохід отриманий Мусевичем А.І. при продажу автонавантажувачів позивачу не є доходом, який обкладається єдиним податком, то повинен оподатковуватися на загальних підставах.

У відповідності до п.12.1 ст.12 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою 13% (до 01.01.2007р.)

Згідно п.8.1.1 ст.8 Закону податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Пунктом 1.15 ст.1 Закону визначено, що податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Таким чином податковий агент, в даному випадку позивач, при нарахуванні оподаткованого доходу на користь платника податку (фізичної особи Мусевича А.І.) повинен був утримати даний податок від суми доходу за його рахунок, що цілком вірно зазначив відповідач в Акті перевірки.

Щодо правомірності віднесених до валових витрат сум ремонтних робіт слід зазначити наступне.

Відповідно до п.5.3.9 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно наказу Державного комітету статистики України та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 21.06.2002. №327/5 "Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві" застосування типової форми КБ-3 поширено на усі будівельні підприємства та будівельні структурні підрозділи підприємств усіх видів економічної діяльності незалежно від форм власності, що виконують будівельні та монтажні роботи, роботи з капітального та поточного ремонту будівель і споруд та інші підрядні роботи за рахунок усіх джерел фінансування.

З Листа Державного комітету України з будівництва та архітектури від 20.04.2004р. за №7/7-401 вбачається, що капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлення та модернізацію конструкцій і обладнання будівель в зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшенням експлуатаційних показників, а також покращення планування будівлі і благоустрою територій без зміни будівельних габаритів об'єкта.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач для підтвердження своїх витрат використовував акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів за типовою формою ОЗ-2.

Однак, дані акти не можуть бути підставою для віднесення до складу валових витрат, понесених у зв'язку із проведенням ремонту, оскільки не містять визначення обсягів виконаних робіт, кошторисної вартості ремонту.

Враховуючи вищевикладене та те, що позовні у справі матеріали свідчать про необґрунтованість вимог позивача суд відмовляє в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову відмовити

Постанова господарського суду Житомирської області набирає законної сили в строки, встановлені ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України

Суддя
Маріщенко Л.О.

дата складання  16.11.07 р.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу