ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 листопада 2007 р.

№ 16/371

Вищий господарський суду України у
складі колегії суддів:

головуючого                                    Ковтонюк
Л.В.

суддів:                                               Катеринчук Л.Й.

Чабана В.В.

розглянувши касаційну
скаргу

Спільного підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю “САБ і Ко” та суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1

на  постанову

Львівського апеляційного
господарського суду від 19.09.2007

у справі
господарського суду

№ 16/371 Закарпатської області

за  позовом

Спільного підприємства товариства
з обмеженою відповідальністю “САБ і Ко” та суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до відповідачів:   третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні відповідача

1. Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю “Тиса”  2. Приватного підприємства “Імбо-Фо”   Командитне товариство будівництва та
торгівлі ЕР-ТЕХ 99 Угорщина, Будакалас

про

відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, витребування із незаконного володіння двох стрічкових
пилорам

В С Т А Н О В
И В:

В грудні 2006 року спільне
підприємство товариство з обмеженою відповідальністю “САБ і Ко” та суб'єкт
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1звернулись з позовом до
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Тиса” та
приватного підприємства “Імбо-Фо” з позовом (з урахуванням заяви про збільшення
та уточнення позовних вимог) про стягнення з сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю “Тиса” 58 800 грн. за договором № 5/5-10т від
17.04.2002; з приватного підприємства “Імбо-Фо” матеріальної шкоди і
збитків  в сумі 62 402,62 грн.; солідарно
з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Тиса” та приватного
підприємства “Імбо-Фо” моральної шкоди в сумі 15 000 грн., а також про
витребування у приватного підприємства “Імбо-Фо” із незаконного володіння двох
стрічкових пилорам.

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 07.03.2007 у частині вимог спільного підприємства
товариства з обмеженою відповідальністю “САБ і Ко” до сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю “Тиса”
у сумі 12 000 грн. позов залишено без розгляду. Позов задоволено
частково. Стягнуто з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
“Тиса” на користь спільного підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю “САБ і Ко” 45 000 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.09.2007 пункт перший резолютивної частини рішення
господарського суду Закарпатської області від 07.03.2007 скасовано, в цій
частині прийнято нове рішення про задоволення позову - стягнення з
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Тиса” на
користь спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю “САБ і
Ко” 12 000 грн. В решті рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2007 в частині залишення
без змін рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2007 щодо
часткової відмови у задоволенні вимог, спільне підприємство товариство з
обмеженою відповідальністю “САБ і Ко” та суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1звернулись з касаційною скаргою, в якій просять у цій частині
її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Згідно із ст. 45, ч.1 ст. 46 ГПК
України позовні заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і заяви про
оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним
митом, крім випадків, встановлених законодавством; державне мито сплачується в
доход державного бюджету в порядку і розмірі, встановлених законодавством
України.

Порядок і розмір сплати державного
мита в Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне
мито”, у відповідності до п. 2 ст. 3 якого державне мито із  апеляційних і касаційних скарг на рішення та
постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами
сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні
позовної заяви, а із спорів майнового характеру -50 відсотків ставки,
обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Із позовних заяв майнового характеру
державне мито справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500
неоподатковуваних  мінімумів доходів
громадян.

З урахуванням викладеного, додана
до касаційної скарги квитанція

№ 13 від 17.10.2007, за якою
сплачено 42,50 грн. державного мита, не може бути належним доказом сплати державного
мита у встановленому законодавством розмірі.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті
1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга
(подання) не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не
додано документ, що підтверджує сплату державного мита  у встановленому розмірі.

Керуючись статтями 86, п. 4 ч. 1
ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

У Х В А Л И
В:

Касаційну скаргу спільного
підприємства товариства з обмеженою відповідальністю “САБ і Ко” та суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 19.09.2007 у справі № 16/371
повернути  без розгляду.

Головуючий                                                                                    Л.Ковтонюк

судді:
Л.Катеринчук

В.Чабан