ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2007 р.                                                            Справа № 44/293-07

вх. № 8608/4-44

Колегія суддів господарського суду в складі:

Головуючий суддя   Ільїн О.В.

суддя                         Білоусова Я.О.

суддя                         Тихий П.В.

при секретарі судового засідання Хорунжа Є.В.

за участю представників сторін:

прокурора - Скорик Л.М. позивача - не з"явився

2-го позивача - Сливко О.В., Лукіріної С.С. 3-й особи - Русанової З.І. відповідача - Сивак А.Ю., Шкребець Є.Ф.

розглянувши справу за позовом Харківський міжрайонний природоохоронний прокурор м. Х-в  в інтересах держави в особі 1. Харківське обласне виробничне управління меліорації і водного господарства, м. Харків; 2. КП "Виробничо-технологічне підприємство "ВОДА", м. Харків 3-я особа Харківське регіональне управління водних ресурсів Державного комітету водного господарства України, м. Харків

до  ВАТ "Харківська ТЕЦ-5" с. Подвірки

про спонукання укладення договору

ВСТАНОВИЛА:

Харківський міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківського обласного виробничого управління меліорації і водного господарства та Комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» до Відкритого акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5», в якому просить зобов’язати відповідача укласти з КП «ВТП «Вода» договір про компенсацію витрат, пов’язаних з відтворенням, міжбасейновим та внутрішньобасейновим перекиданням і регулюванням водних ресурсів у Харківській області в редакції наданій в проекті договору, доданому до позовної заяви.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує положеннями ст. 13 Конституції України, ст. 13 Водного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку підприємств та організацій, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони каналами і водогонами міжбасейного та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів» від 30.05.1997 р. №524 (зі змінами), постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсацію витрат на відтворення, перекидання та регулювання водних ресурсів» від 17.09.1999 р. №1723 (зі змінами), Порядку компенсації витрат, пов’язаних з відтворенням, міжбасейновим та внутрішньобасейновим перекиданням і регулюванням водних ресурсів у Харківській області, затвердженого розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 09.03.2000 р. №215 (зі змінами). Відповідно до наведених нормативних актів у відповідача, на думку прокурора, існує обов’язок щодо укладення договору з КП «ВТП «Вода» про  компенсацію витрат, пов’язаних з відтворенням, міжбасейновим та внутрішньобасейновим перекиданням і регулюванням водних ресурсів у Харківській області, від виконання якого відповідач неправомірно ухиляється. Відмова відповідача від укладення відповідного договору завдає істотної шкоди державним інтересам і є підставою для звернення до суду відповідно до ст. 187 Господарського кодексу України.

Перший позивач -  Харківське обласне виробниче управління меліорації і водного господарства – заявлені позовні вимоги підтримує, посилаючись на ті ж самі підстави, що і прокурор.

Другий позивач - Комунальне підприємство «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» - заявлені позовні вимоги підтримує, посилаючись на ті ж самі підстави, що і прокурор.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів – Харківське регіональне управління водних ресурсів Державного комітету водного господарства України – заявлені позовні вимоги підтримує, письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог не надав.

Відповідач проти заявлених вимог заперечує, надав відзив на позовну заяву, в якому посилається на відсутність підстав для подання прокурором позову, відсутність обов’язку відповідача укласти спірний договір з 1-м позивачем, безпідставність встановлення 1-м позивачем тарифу на надання послуг відповідно до спірного договору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1999 р. №1723, зі змінами внесеними постановою від 03.08.2005 р. №708, встановлено, що витрати КП «ВТП «Вода» і водогосподарських організацій Комітету водного господарства (Харківський облводгосп і державне Харківське виробничо-експлуатаційне управління комплексного використання водних ресурсів), пов'язані з відтворенням, міжбасейновим і внутрішньобасейновим перекиданням і регулюванням водних ресурсів у Харківській області, підлягають компенсації підприємствами та організаціями м. Харкова і Харківської області усіх форм власності, що здійснюють забір поверхневих вод у басейні р. Сіверський Донець, за винятком зрошувальних систем і підприємств водопровідно-каналізаційного господарства. Згідно з п. 2 наведеної постанови на Харківську обласну державну адміністрацію був покладений обов’язок розробити і затвердити в місячний термін порядок компенсації витрат, пов'язаних з відтворенням, міжбасейновим і внутрішньобасейновим перекиданням і регулюванням водних ресурсів, що споживаються підприємствами та організаціями усіх форм власності, а також установами з басейну р. Сіверський Донець, встановленням відповідних тарифів на питну воду для населення та інших категорій споживачів.

На виконання п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1999 р. №1723, розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 09.03.2000 р. №215 був затверджений «Порядок компенсації витрат, пов’язаних з відтворенням, міжбасейновим та внутрішньобасейновим перекиданням і регулюванням водних ресурсів, що споживаються підприємствами та організаціями усіх форм власності, а також установами з басейну р. Сіверський Донець» (далі – Порядок). Відповідно до п. 6 Порядку взаємні  зобов’язання водогосподарських організацій та водокористувачів регулюються шляхом укладення господарських угод. За дорученням господарських організацій ці угоди з водокористувачами укладає КП «ВТП «Вода». За таких обставин, Харківська обласна державна адміністрація в межах повноважень наданих їй постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.1999 р. №1723, в якості обов’язкової умови компенсації витрат пов’язаних з відтворенням, міжбасейновим та внутрішньобасейновим перекиданням і регулюванням водних ресурсів (далі – витрати), що споживаються підприємствами та організаціями усіх форм власності, а також установами з басейну р. Сіверський Донець, встановила наявність відповідного господарського договору. Враховуючи наведені положення нормативних актів, підставою виникнення цивільних прав і обов’язків щодо компенсації витрат між відповідачем та 2-м позивачем відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України є договір.

На виконання п. 6 Порядку 2-м позивачем на адресу відповідача  разом з листом №51/23-2 від 21.11.2005 р. був направлений проект договору на компенсацію витрат. Відповідач листом №01-19/2553 від 09.12.2005 р. повідомив 2-го позивача про неможливість підписання зазначеного договору, внаслідок необхідності деталізації умов щодо предмету договору, ціни договору, співвідношення договору з наявністю збору за спеціальне водокористування. Як вбачається з листа №01-19/2553 від 09.12.2005 р. відповідача, останній висловив свою незгоду не стосовно окремих умов договору на компенсацію витрат, а щодо необхідності його укладення для відповідача взагалі. Подальших дій щодо врегулювання розбіжностей при укладенні договору на компенсацію витрат між сторонами вчинено не було.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.  Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. Відповідно до ч. 5 ст. 181 Господарського суду України встановлений порядок передачі на розгляд суду розбіжностей, які виникли підчас укладення договору.

Як вбачається зі змісту постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1999 р. №1723 та Порядку, затвердженого розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 09.03.2000 р. №215, зазначені нормативно-правові акти є безпосередньою підставою для укладення договору на компенсацію витрат між відповідачем та 2-м позивачем, однак не містять прямої вказівки щодо обов’язковості його укладення. Крім того, наведені нормативно-правові акти є підзаконними і не мають статусу закону в розумінні ч. 3 ст. 179, ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України. За таких обставин, договір на компенсацію витрат не заснований на державному замовленні, також відсутня пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення вказаного договору для відповідача. Крім того між відповідачем та 2-м позивачем не було укладено відповідного попереднього договору або угоди, положення яких передбачали можливість вирішення спору, пов’язаного з укладенням договору на компенсацію витрат в судовому порядку.

Таким чином, у суду відсутні правові підставі зобов’язувати відповідача укласти договір в редакції наданій в проекті договору, доданому до позовної заяви. Взаємовідносини між сторонами щодо укладення договору на компенсацію витрат, з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1999 р. №1723 та Порядку, затвердженого розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 09.03.2000 р. №215, підлягають врегулюванню на основі вільного волевиявлення в порядку, встановленому ст. 181 Господарського кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12. 33, 43, 47-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИЛА:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повний текст рішення підписан 13 листопада 2007 року.

Головуючий суддя                                                                     Ільїн О.В.

суддя                                                                                            Білоусова Я.О.

суддя                                                                                            Тихий П.В.

справа № 44/293-07