ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.12.07 р.                                                                               Справа № 34/283пн

Суддя господарського суду Донецької області Кододова О.В.

При секретарі судового засідання Котельніковій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом – Акціонерного товариства закритого типу “Фірма Меблі”  м. Донецьк

до відповідача -  Макіївської міської ради

про визнання права власності.

за участю представників сторін:

від позивача – Цимбаліста Л.В. (за довіреністю)

від відповідача  – не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Акціонерним товариством закритого типу “Фірма Меблі”             м. Донецьк до Макіївської міської ради про визнання права власності на самовільні будівлі : літ. А-1 А-2, загальною площею 3642,0кв.м., бокс літ. Д-1 площею 139,2кв.м., склад літ. Е-1 площею 93,3кв.м., убиральня літ. Л-1 площею 4,79кв.м., гараж М-1 площею 24,6кв.м., трансформаторний кіоск  площею 60,0кв.м.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на рішення виконавчого комітету Макіївської міської ради №1441/4 від 06.10.2006року, свідоцтво від 18.10.2006року, договір купівлі-продажу №23 від 16.08.1993року, акт прийому-передачі, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 04 грудня 2007року (вхід. №02-41/44846)  позовні вимоги визнає повністю та просить суд  розглядати справу без його участі.

За клопотанням сторін справа слухалась без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  господарський суд, встановив :

Між Фондом обласного комунального майна Донецької обласної Ради народних депутатів (продавець) та  Організацією орендарів Донецького регіонального орендного підприємства торгово-виробничої фірми “Меблі” (покупець) 16 серпня 1993року було укладено договір купівлі-продажу державного комунального майна №23. За умовами укладеного договору  продавець продав, а покупець купив  державне комунальне майно цілісного майнового комплексу  донецького регіонального орендного підприємства торгово-промислової фірми “Меблі”, що знаходиться з адресою  м. Донецьк, вул. Щорса,18 Відповідно до ст.4 Закону України “Про власність” (який діяв у період спірних правовідносин) власник на свій розсуд користується, розпоряджається та володіє належним йому майном та може вчиняти відносно цього майна будь-які дії.

Згідно Державного акту на право постійного користування землею Торговельно-виробничій фірмі “Меблі” надано у постійне користування 1,868гетарів землі для функціонування складу №7.

Згідно технічного паспорту позивач на земельній ділянці, розташованій за адресою: м. Макіївка, вул. Патона,2 були збудовані будівлі : літ. А-1 А-2, загальною площею 3642,0кв.м., бокс літ. Д-1 площею 139,2кв.м., склад літ. Е-1 площею 93,3кв.м., убиральня  Л-1 площею 4,79кв.м., гараж М-1 площею 24,6кв.м., трансформаторний кіоск  площею 60,0кв.м.

На час розгляду справи у суді, позивач користується земельною ділянкою на якій розташовані спірні об'єкти на підставі договору оренди, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею.

Відповідно до частини 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належне затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм та правил .

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинне збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Сторони не надали суду документи, які підтверджують, що спірне самочинне збудоване майно порушує права інших осіб.

Відповідно до приписів ст.33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Виходячи зі змісту статей 331 та 376 ЦК України , право власності на самочинну будівлю приміщення може бути визнано судом за умови надання  земельної ділянки у встановленому порядку під вже збудоване нерухоме майно, а також у разі, коли зазначене не порушує прав  інших осіб.

Оскільки згідно Державного акту на постійне користування землею позивачу в постійне користування  надано відповідну земельну ділянку, та суду не надано доказів порушень позивачем прав інших суб’єктів у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку що позивача  виникло право власності на самовільно збудовані будівлі з моменту завершення їх будівництва.

За приписами ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

Згідно п.1 ст.147 Господарського кодексу України, майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом.

У відповідності до п. 2 ст.20 Господарського Кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Відповідно до ст.ст. 139, 144 Господарського Кодексу України майнові права підприємства виникають  внаслідок створення майна, а майно це будинки, споруди, машини, тощо. Тобто закінчив будівництво будівель розташованих за адресою: місто Макіївка,  вул. Патона,2 , позивач отримав право власності на новостворене майно.

Судом не було встановлено неправомірне володіння позивача будівлями, то позивач володіє цім майном правомірно. Тобто Конституцією України та чинним законодавством встановлена презумпція правомірності фактичного володіння майном, оскільки це майно знаходиться у володінні позивача.

Згідно до п.2 ст.3  Цивільного Кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

За таких обставин, позовні вимоги позивача, щодо визнання права власності на самовільні будівлі : літ. А-1 А-2, загальною площею 3642,0кв.м., бокс літ. Д-1 площею 139,2кв.м., склад літ. Е-1 площею 93,3кв.м., убиральня літ. Л-1 площею 4,79кв.м., гараж М-1 площею 24,6кв.м., трансформаторний кіоск  площею 60,0кв.м,  підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на позивача,  так як саме з його вини виник спір.

Позивачем надана заява від 04 грудня 2007року (вхід. №02-41/44792) про повернення надмірно сплаченого державного мита у розмірі 2021,16грн.

Враховуючи те, що позивачем при подачі позовної заяви було сплачене державне мито платіжним дорученням №28 від 09 листопада 2007року у розмірі 2106,16грн. поверненню, як надмірно сплачене державне мито підлягає поверненню позивачу у розмірі 2021,16грн.

На підставі  ст.ст.139,144, 331, частини 5 ст. 376 ЦК України  та керуючись               ст.ст. 33, 43, 47,49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Акціонерного товариства закритого типу “Фірма Меблі”                       м. Донецьк до Макіївської міської ради про визнання права власності на самовільні будівлі : літ. А-1 А-2, загальною площею 3642,0кв.м., бокс літ. Д-1 площею 139,2кв.м., склад літ. Е-1 площею 93,3кв.м., убиральня літ. Л-1 площею 4,79кв.м., гараж М-1 площею 24,6кв.м., трансформаторний кіоск  площею 60,0кв.м.,  задовольнити повністю.

Визнати право власності Акціонерного товариства закритого типу “Фірма Меблі”                       м. Донецьк на самовільні будівлі : літ. А-1 А-2, загальною площею 3642,0кв.м., бокс літ. Д-1 площею 139,2кв.м., склад літ. Е-1 площею 93,3кв.м., убиральня літ. Л-1 площею 4,79кв.м., гараж М-1 площею 24,6кв.м., трансформаторний кіоск  площею 60,0кв.м.

Видати довідку на повернення державного мита у розмірі 2021,16грн., як надмірно сплаченого.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення  десятиденного строку з дня його прийняття  і може бути оскаржене  через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Кододова О.В.