ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

01.06.2007
Справа №2-27/4941-2007

За позовом – Державна інспекція з контролю якості лікарських засобів в АР Крим, м. Сімферополь, вул.. 60  років Жовтня, 30.

До відповідача  -  Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації, м. Сімферополь, вул.. Некрасова, 11.

Третя особа – Міністерство охорони здоров’я,  м. Київ, вул.. Грушевського, 7.

Про визнання    права власності та спонукання до вчинення певних дій.

Суддя Н.В.Воронцова

представники:

Від позивача –     Лутова М. В., дор. у справі.

Від відповідача – не з’явився.

Третя особа  -        не з’явився.

Сутність спору:  Позивач - державна інспекція з контролю  якості лікарських засобів в АР Крим звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом про визнання права загальнодержавної власності держави Україна в особі Верховної ради України з правом оперативного управління за Державною інспекцією з контролю за якості лікарських засобів в АР Крим на об’єкти нерухомості: адміністративна двоповерхова  будівля літ. «Е» за адресою: м. Сімферополь, вул. Річна, 10.   Також просить спонукати Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації зробити державну реєстрацію права загальнодержавної власності держави України в особі Верховної Ради України з правом оперативного управління за Державною інспекцією з контролю якості лікарських засобів в АР Крим на об’єкти нерухомості: адміністративна двоповерхова будівля літ. «Е» за адресою: м. Сімферополь, вул.. Річна, 10.

Позовні вимоги мотивовані тим, що  з  метою захисту права державної власності на вищезгадану будівлю та державній реєстрацію права власності на цю будівлю, необхідно встановити в судовому порядку право державної власності на адміністративну двоповерхову будівлю літ. “Е” за адресою: м. Сімферополь, вул. Річна, 10, що знаходиться на балансі позивача.

На підставі викладеного, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов не надав, клопотанням від 25.04.2007 р. просить розглянути справу за наявними у неї матеріалами, відповідно до чинного законодавства України і без присутності свого представника.

Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечила, письмових заперечень по справі не представила, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

встановив:

Державна інспекція з контролю якості лікарських засобів в АР Крим є  територіальним підрозділом Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів Міністерства охорони здоров'я України.

Державна інспекція утворена Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 29 липня 1996 року за № 138 “Про організацію державної інспекції з контролю якості лікарських засобів”.

Згідно пункту 15 Положення про Державну інспекцію з контролю якості лікарських засобів Міністерства охорони здоров'я України, зареєстрованого розпорядженням Сімферопольського міськвиконкому № 556-р від 20.05.1996 року, майно Державної інспекції є державною власністю.

Органом, уповноваженим управляти державним майном відповідно до положень Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998 року № 147/98-ВР та постанови  Кабінету міністрів України від 21.09.1998 року № 1482 «Про затвердження положення про передачу об'єктів права державної і комунальної власності» (далі - Положення), є Міністерство охорони здоров'я України.

Відповідно до пункту 4 Положення «Про передачу об'єктів права державної і комунальної власності», передача об’єктів права державної власності від одного підприємства іншому, що належать до сфери управління одного і того ж органу, уповноваженого управляти державним майном, або самоврядної організації, здійснюється на підставі рішення цього органу або самоврядної організації.

Відповідно до ст.. 41 Конституції України кожен  має  право  володіти,  користуватися    і  розпоряджатися    своєю    власністю,    результатами   своєї інтелектуальної, творчої діяльності.   Ніхто  не  може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно статті 326 Цивільного кодексу України, в державній власності знаходиться майно, яке належить державі Україна. Від імені і на користь держави України право власності здійснюють органи державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України “Про власність” суб'єктами  права  власності  в Україні визнаються: народ України, громадяни, юридичні особи та держава.

Так, відповідно до  Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 29 липня 1996 року за № 138 “Про організацію державної інспекції з контролю якості лікарських засобів”, на баланс Державної інспекції було передано адміністративну двоповерхову будівлю літ. “Е” за адресою: м. Сімферополь, вул. Річна, 10, яка знаходилась на балансі Республіканського виробничого об’єднання “Фармація».

Про передачу будівлі та інших основних засобів, між Республіканським виробничим об’єднанням “Фармація” та Державною інспекцією був складений Акт приймання – передачі. Адміністративна двоповерхова будівля літ. “Е” за адресою: м. Сімферополь, вул. Річна, 10 була зарахована на баланс Державної інспекції з вересня 1996 року, згідно інвентарної справи, станом на 19.07.2002 року, балансова вартість вказаної будівлі складає 11305,00 грн.

Судом встановлено, що право оперативного управління державною власністю на адміністративну двоповерхову будівлю літ. “Е” за адресою: м. Сімферополь, вул. Річна, 10 придбано Державною інспекцією правомірно.

Згідно статті 32 Закону України «Про власність» суб'єктом права загальнодержавної власності є держава в особі Верховної Ради України. Накази Міністерства охорони здоров'я України підтверджують приналежність нерухомості державі, оскільки ці об'єкти знаходилися у веденні органу, уповноваженого управляти державним майном і передавалися їм від одного державного підприємства іншому.

Згідно пункту 1.5. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002. за № 7/5: обов’язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування та держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном.

Аналогічний обов'язок по реєстрації прав міститься у статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року № 1952.

Таким чином, право власності держави на об'єкти нерухомості підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Згідно пункту 2.1. Тимчасового положення для реєстрації виникнення, наявності, припинення права власності на нерухомість і оформлення права власності на нерухоме майно в БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подається правовстановлюючий документ. Одними з таких документів є рішення суду про встановлення права власності на об'єкти нерухомого майна і свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомості.

Згідно з Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” № 1952- IV від 01.07.2004р.,  до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру, реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Позивач звернувся до відповідача з  заявою про реєстрацію права власності на вказану адміністративну будівлю.

Однак  Сімферопольська МБРТІ листом від 21.10.2002р.  повідомила про те, що для реєстрації права власності позивача  на адміністративну двоповерхову будівлю літ. “Е” за адресою: м. Сімферополь, вул. Річна, 10 необхідно надати до СМ БРТІ, документи, які підтверджують право власності на нерухомість.

Згідно статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону.

Згідно п.1 ст. 39 Закону України «Про власність», майно, що є державною власністю і закріплене за державною установою (організацією), яка перебуває на державному бюджеті, належить їй на праві оперативного управління.

Згідно ст. 137 Господарського кодексу України, правом оперативного управління визнається речове право суб’єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб’єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб’єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Згідно до положень  ст.ст. 317, 319, 326 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб’єктами.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Крім того, як згідно п. 5 Листа так і згідно роз’яснення Вищого арбітражного суду України, від 02.04.1994 року № 02-5/225 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з судовим захистом права державної власності”: судовий захист права власності і майнових інтересів власників здійснюється шляхом розгляду справ за позовами, зокрема про визнання права власності на майно і іншим позовам, пов'язаним з охороною права власності підприємств і організацій.

Згідно п.8. листа Вищого арбітражного суду України від 31.01.2001 р. № 01-8/98 “Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов’язані із здійсненням права власності та його захистом” та п.3. ст.. 48 Закону України «Про власність», підприємство чи організація, яка не є власником майна, але володіє ним на праві повного господарського відання, оперативного управління чи з інших підстав (наприклад, на підставі адміністративного акта), має такі ж права на захист свого права, як і сам власник, а також право на захист свого володіння від власника.

У зв'язку з викладеним на сьогодні, згідно довідки Сімферопольського МБРТІ № 22286/25 від 07.03.2007 року, право власності на літер “Е” – основна будівля по вул. Річна, 10 в м. Сімферополь, не зареєстровано.

При таких обставинах позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 82 – 84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.          Визнати право загальнодержавної власності держави Україна в особі Верховної ради України з правом оперативного управління за Державною інспекцією з контролю за якості лікарських засобів в АР Крим, (м. Сімферополь, вул. 60  років Жовтня, 30 )  на  адміністративну двоповерхову  будівлю літ. «Е» за адресою: м. Сімферополь, вул. Річна, 10.

3.          Спонукати Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації, (м. Сімферополь, вул.. Некрасова, 11 ) здійснити  державну реєстрацію права загальнодержавної власності держави України в особі Верховної Ради України з правом оперативного управління за Державною інспекцією з контролю якості лікарських засобів в АР Крим на адміністративну двоповерхову будівлю літ. «Е» за адресою: м. Сімферополь, вул.. Річна, 10.

Видати наказ.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.