ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №

м. Миколаїв

За позовом: Відкрите акціонерне товариство “Юженергобуд”.
/55000, Миколаївська область, м. Южноуркаїнськ, Промзона, а/с 62/
До відповідача: Южноукраїнська об’єднана державна податкова інспекція.
/55000, Миколаївська область, м. Южноуркаїнськ, вул. Комсомольська,3/

про: визнання нечинними податкових повідомлень-рішень: від 19.10.2006р. № /0; від 25.12.2006р. № /1; від 01.03.2007р. № /2; від 10.05.2007р. № /3.

Суддя Васильєва Л.І.

Секретар судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від позивача: Крижанюк О.В., довіреність від 05.04.2007р.

Люшня О.М., довіреність від 05.04.2007р.

Від відповідача: Тертична І.М., довіреність від 04.04.2007р.

Воробйова С.Ю., довіреність від 24.04.2007р.

Пресницька Н.І., довіреність від 31.05.2007р.

Позивач звернувся  до господарського суду з позовом про визнання нечинними  податкових повідомлень-рішень від 19.10.2006р. № /0; від 25.12.2006р. № /1; від 01.03.2007р. № /2; від 10.05.2007р. № /3 щодо визначення податкового зобов’язання по податку на додану вартість, посилаючись на порушення відповідачем  чинного законодавства при складанні акту перевірки, неправильне застосування відповідачем  норм податкового законодавства  при визначенні валових витрат, об’єкта оподаткування податком на  додану вартість по операціям з цінними паперами (а.с.4-20).

Відповідач  позовні вимоги не визнає з тих підстав, що позивачем порушено вимоги пункту 5.1. статті 5, пунктів 7.6.1., 7.6.3., 7.6.4. статті 7 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” та пунктів 7.4.1., 7.4.4. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” при визначенні валових витрат за 2004 рік та суми податкового кредиту за грудень 2004 року, а значить і податкового зобов’язання по податку на додану вартість (а.с.156-163).

Розглянувши  надані сторонами і витребувані судом докази, заслухавши доводи сторін у судовому засіданні - суд

в с т а н о в и в:

відповідачем здійснена виїзна позапланова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2004 року по 31.12.2005 року (а.с.27-75).

За результатами перевірки та з врахуванням процедури апеляційного оскарження відповідачем направлено позивачу податкові повідомлення-рішення від 19.10.2006р. № /0; від 25.12.2006р. № /1; від 01.03.2007р. № /2; від 10.05.2007р. № /3 щодо визначення податкового зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 999681 грн. та застосування штрафної санкції  в сумі 499841 грн., які позивач просить визнати нечинними.

Позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

у  грудні 2004 році  позивачем здійснені наступні господарські операції:

позивач на підставі укладеного договору купівлі-продажу № 09 від 01.12.2004р. з ТОВ “Альянс +” купив квадрат на загальну суму 3 205 128, 21 грн. тому числі податок на додану вартість 534 188,04 грн.

Оплату сторони передбачили  провести  простим процентним векселем власної емісії. Процентна   ставка   по      векселю визначена в  у розмірі 2,6 відсотка за календарний день, які нараховуються на кожний останній робочий календарний день місяця . Термін сплати процентів, нарахованих по векселю, умовами договору не встановлено. Виконання договору  підтверджено накладною №09 від 01.12.2004р.  податковою накладну № 41 від 01.12.04 року.

Вартість придбаної продукції включена до складу валових витрат підприємства за   грудень2004р.

Сума ПДВ по придбаній продукції віднесена до податкового кредиту  за грудень 2004р.

За вказаний товар позивач розрахувався векселем власної   емісії №047 номінальною вартістю 3 205 128, 21грн., проценти по векселю складають 2,6 відсотка щоденно, строк платежу  по векселю –“за пред'явленням". Придбаний товар на підставі договору №09/хр від 01.12.2004р. зберігався у продавця -  ТОВ „ Альянс +"  і був переданий позивачу згідно акту прийому - передачі від 30.12.2004р. №2 .

30.12.2004р. позивач реалізував вказаний вище товар  ТОВ КФ „Фінком"  на суму 3206956,57 грн., в тому числі податок на додану вартість на суму 534 492, 76 грн., за який  покупець розрахувався векселями номінальною вартістю 6 400 000 грн.   а саме: вексель № 8 ТОВ "Оптима -Трейд", номінал векселя 1 000 000 грн., дата складання 08.11.2004р. строк платежу по векселю 10.11.2006 та вексель № ПП "Лакта", номінал векселя 5 400 000 грн., дата складання 25.07.2003 року., строк платежу по векселю "за пред'явленням".

Сума дисконту по отриманим векселям складає 3 193 043, 43грн., який відображено в складі валових доходів позивача за 4 кв. 2004 року як доходи від операцій з цінними паперами.

30.12.2004р.  позивач  через ТОВ “Інвестиційний центр” обміняв 2 векселі,  отримані від ТОВ КФ "Фінком" (№ 8 від 08.11.2004 року номіналом  1000000грн. та № від 25.07.2003року номіналом  5400000 грн.) на   власний  процентний  вексель   №  047  від  01.12.2004р., номіналом  3205128,21грн..

За період з 01.12.2004р. по 30.12.2004р. позивач  та ТОВ "Альянс- +" склали розрахунок процентів по процентному векселю за кожний календарний день - на загальну суму 2 500 000 грн. та на суму процентів нараховано податок на додану вартість в сумі    500 000 грн.     ТОВ   "Альянс- +"     надано     податкову     накладну  №  43   від  30.12.2004р.   на  суму нарахованих відсотків по договору купівлі-продажу № 09 від 01.12.2004р. На загальну суму 3 000 000 грн., в тому числі податок на додану вартість –500 000 грн.

Сума нарахованих  процентів відображена в складі  валових  витрат   та  в складі податкового кредиту за грудень 2004 року.

Позивач та  ТОВ "Альянс+"  уклали договір № К-4603 обміну цінних паперів від 30.12.2004 року, згідно якого та  актів прийому-передачі векселів від 30.12.2004 року ТОВ "Альянс+"  надав для обміну, а позивач прийняв  цінні папери - один процентний вексель № 047 від 01.12.2004р., номінальною вартістю –3 205 128, 21грн., та процентами по векселю у розмірі 2,6% за кожен день. Позивач  надав для обміну, а ТОВ "Альянс" прийняв  цінні папери - два векселя: № 8 від 08.11.2004р номіналом 1 000 000 грн., № від 25.07.2003р., номіналом  5400000 грн. Загальна договірна вартість цінних  паперів,  що  підлягають  обміну, визначена договором у розмірі 5 755 128, 21 грн.

В рахунок погашення частини нарахованих процентів до договору №9 від 01.12.2004р., що залишилась непогашеною після операції обміну векселів, позивач передав ТОВ „Альянс+" згідно акту прийому-передачі векселів від 30.12.2004р. (до договору №09 від 01.122004р.) вексель № 0048 номінальною вартістю 450 000 грн.

Даний простий вексель власної емісії №0048 від 30.12.2004р. був погашений позивачем  грошовими коштами з розрахункового рахунку: (платіжне доручення № 154 від 15.02.2005р. на суму 100 000 грн., платіжне доручення №   245    від  18.03.2005р. на суму 70 000 грн., платіжне доручення №  326  від 07.04.2005р. на суму 50000грн., платіжне доручення №   366    від 12.04.2005р. на суму 50 000 грн., платіжне доручення № 474  від 18.05.2005р. на суму 50 000 грн., платіжне доручення №   758    від 22.07.2005р. на суму 130 000 грн.).

Як зазначено вище, при здійсненні вказаної господарської  операції, позивачем застосована вексельна форма розрахунків. Порядок оподаткування операцій  з цінними паперами регулюється пунктом 7.6. статті 7 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, яка передбачає, що платник податку веде окремий податковий облік фінансових результатів операцій з цінними паперами у розрізі окремих видів цінних паперів. Якщо протягом звітного періоду витрати на придбання кожного з окремих видів цінних паперів, а також деривативів, понесені (нараховані) платником податку, перевищують доходи, отримані (нараховані) від продажу (відчуження) цінних паперів або деривативів такого ж виду протягом такого звітного періоду, від'ємний фінансовий результат переноситься на зменшення фінансових результатів від операцій з цінними паперами або деривативами такого ж виду майбутніх звітних періодів у порядку, визначеному статтею 6 цього Закону.

Якщо протягом звітного періоду доходи від продажу кожної  з окремих видів пінних паперів, а також деривативів. отримані (нараховані) платником податку, перевищують витрати, понесені (нараховані) платником податку внаслідок придбання пінних паперів або деривативів такого ж виду протягом такого звітного періоду (з урахуванням від'ємного фінансового результату від операцій з пінними  паперами  чи деривативами такого ж виду минулих періодів), прибуток включається до складу валових доходів такого платника податку за результатами такого звітного періоду.

Разом з тим, норми даного пункту не поширюються на операції з придбання векселів власної емісії позивача, оскільки норми п.7.6 ст.7  вказаного  вище закону не  стосуються   операцій з емісії корпоративних прав або інших цінних паперів, що здійснюються платником податку, а також з їх зворотного викупу або погашення таким платником податку.

Стаття 6 Закону України «Про обіг векселів в Україні» встановлює обов’язкову  умову щодо здійснення платежу за векселем на території України виключно в безготівковій формі.

Матеріали акту перевірки свідчать, що  виплата процентів по емітованому процентному векселю у встановленому безготівковому порядку не здійснювалась, а лише відбувалося погашення частини нарахованих процентів по процентних векселях шляхом емісії нового простого векселя (з подальшим його пред'явленням до платежу і перерахуванням коштів з розрахункового рахунку на рахунок ТОВ "Альянс+"), строк сплати процентів не встановлений, тобто, процентний вексель № 047 до сплати не пред'являвся, проценти по ньому не виплачувались.

Пункт 5.1 статті5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"  визначає поняття валових витрат  - валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Пунктом 1.32. статті 1  вказаного закону встановлено, що  господарська діяльність  це  будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва. філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Відповідачем  в процесі перевірки встановлено, що позивач  від господарських операцій  з ТОВ "Альянс+" по договору купівлі-продажу не мало на меті отримання доходу, оскільки   витрати на придбання товару  перевищили ціну реалізації  на 2998171, 64 грн. (а.с.57).

Отже, відповідач правомірно у відповідності з  пунктом 1.32 статті 1 та   пунктом 5.1. статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"   виключив суму 2 500 000 грн.   по процентному векселю з валових витрат за  2004 рік.

Пунктом 7.4.1.  статті 7  Закону України “Про податок на додану вартість”  в редакції, що діяла на час  здійснення господарської операції, встановлено, що податковий  кредит звітного періоду складається із сум податків,  сплачених (нарахованих) платником  податку  у  звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт,  послуг),  вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва  (обігу)  та основних   фондів   чи   нематеріальних   активів,  що  підлягають амортизації.

Як зазначено вище, сума 2 500 000 грн. не підлягає включенню до складу валових витрат виробництва, а отже і сума податку на додану вартість, нарахована по процентному векселю –500 000 грн., не підлягає включенню до податкового кредиту.

Крім того, пунктом 4.8 статті4 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено, що базою оподаткування податком на додану вартість є  договірна вартість товарів без урахування знижок та з номіналу такого векселя, збільшена на суму процентів, нарахованих або таких, що мають бути нараховані на суму номіналу такого векселя.

Цією нормою також  визначено, що для цілей оподаткування векселі отримані, але не оплачені платником податку, або видані, але не оплачені платником податку, не змінюють сум податкових зобов'язань або податкового кредиту такого платника податку незалежно від видів операцій, по яким такі векселі використовуються.

Як зазначено вище, стаття 6 Закону України «Про обіг векселів в Україні» встановлює, що платіж за векселем на території України здійснюється виключно в безготівковій формі.

Процентний вексель не був оплачений безготівковими коштами, і нарахований по ньому податок на додану вартість у сумі 500 000 грн. не може бути врахованим при визначенні бази оподаткування.

Позивачем також здійснено дві господарські операції з  ТОВ "Донбасторгкомплект"  м. Луганськ по укладеним 2-м договорам купівлі-продажу товарів на умовах товарного кредиту: ІЮЖ-04/12/02-05 від 02.12.2004р. та №ЮЖ-04/12/02-06 від 02.12.2004року.

По договору купівлі-продажу товарів на умовах товарного кредиту №ЮЖ-04/12/02-05 від 02.12.2004р. з ТОВ „Донбасторгкомплект"  позивач придбав лист  металевий на загальну суму 3 046 100, 00 грн., в тому числі податок на додану вартість 507 683, 33 грн.

Відповідно   до   п.2.3   договору   передбачена   оплата   товарів в сумі 3046100 грн.  протягом 1 одного банківського дня з дня отримання товару. Пункт 2.4 договору  передбачає  сплату процентів за користування товарним кредитом вразі невиконання умов по сплаті вартості товару.  Проценти в зв’язку  з порушення на 26 днів строку оплати за товар сторони по договору визначили    в сумі 2 375 958, 00 грн.,  в тому числі податок на додану вартість –395 993 грн.

Сума нарахованих процентів відображена в валових витратах підприємства за 4 квартал 2004р., податок на додану вартість віднесений до податкового кредиту грудня 2004 року.

Загальна сума заборгованості позивача перед ТОВ "Донбасторгкомплект" складає - 5 422 058 грн. (вартість придбаного листа на суму 3 046 100 грн. та вартість послуг по товарному кредиту - 2 375 958 грн.).

В рахунок погашення боргу по угоді позивач передав продавцю простий вексель № 18 (векселедавець ТОВ "БуКо плюс", номінальна вартість 5 026 065 грн., дата видачі 02.12.2004р., строк платежу "за пред'явленням"). Суму заборгованості в розмірі 325 000 грн. позивач погасив грошовими коштами згідно платіжних доручень (платіжне доручення № 153  від 15.02.2005р. на суму 50 000 грн., платіжне доручення № 327 від 15.03.2005р. на суму 50 000 грн., платіжне доручення № 325  від 07.04.2005р. на суму 50 000 грн., платіжне доручення № 475 від 18.05.2005р. на суму 50 000 грн., платіжне доручення № 858 від 30.06.2005р. на суму 45 000 грн., платіжне доручення № 482 від 30.06.2005р. на суму 80 000 грн.).

Отриману вище продукцію позивач реалізував ТОВ „Мілет" (всього на суму 3058920,00грн., в тому числі податок на додану вартість на суму 509 820 грн.), який за товар розрахувався простим векселем № 18 (векселедавець ТОВ "БуКо плюс'", номінальна вартість 5 026 065, 00грн., дата видачі 02.12.2004р., строк платежу "за пред'явленням", сума  дисконту –1 967 145 грн.).

Позивач передав ТОВ Донбасторгкомплект", згідно акту прийому-передачі  №1 від 31.12.2004р., в рахунок за отримані товари простий вексель №18, векселедавець ТОВ "БуКо плюс", номінальною вартістю –5 026 065, 00грн., дата видачі 02.12.2004р., строк платежу - " за пред’явленням", який отримано від ТОВ " Мілет".

Аналогічна господарська операція здійснена позивачем  по договору купівлі-продажу на умовах товарного кредиту  №ЮЖ-04/12/02-06 від 02.12.2004р. з ТОВ "Донбасторгкомплект" на придбання товару (електродвигуна, трансформатора,  Ел. Джиг. Асинх. З-х фаз. АКН ) на загальну суму –797 600, 00 грн., в тому числі ПДВ –132 933, 33грн. (а.с.64-66).

Всього по господарським операціям з ТОВ „Донбасторгкомплект"  позивач  відніс до валових витрат по нарахованим процентам 2 498 405 грн. (1 979 965 + 518 440) та на збільшення  податкового кредиту грудня 2004 року 499 681 грн. (395993 +103 688).

Як свідчать матеріали перевірки, при розрахунках з ТОВ "Донбасторгкомплект"  позивач використав вексельну форму оплати за товар на умовах товарного кредиту.

Як і при податковому обліку по господарській операції з ТОВ "Альянс+", позивачем допущено порушення статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” при віднесенні до валових витрат сум по процентним векселям за товарний кредит, оскільки понесені витрати з процентів за відстрочення кінцевого розрахунку за товар не підпадає під визначення “валових витрат”, яке передбачене пунктом 5.1. статті 5  цього ж закону, тобто  не є витратами, здійснюваними як компенсація вартості товарі(робіт, послуг), які придбаваються  таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Придбаний товар був відчужений за ціною без урахування процентів по товарному кредиту, тобто зазначена операція була збитковою, що свідчить про здійснення витрат з процентів по відстроченню оплати за товарним кредитом не з метою використання у власній господарській діяльності.

Крім того, витрати з процентів по відстроченню оплати за товарним кредитом  по придбаним векселям не відносяться до валових витрат виробництва та обігу, а відносяться до валових витрат на придбання цінних паперів, як цього вимагають приписи пунктів 7.6.1., 7.6.3. статті 7 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”

Вказані обставини виключають можливість віднесення до податкового кредиту податку на додану вартість, нарахованого на відсотки по товарному кредиту у сумі 499 681 грн. (395 993 + 103 688), оскільки це протирічить вимогам пункту 7.4.1. статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, який передбачає що податковий  кредит звітного періоду складається із сум податків,  сплачених (нарахованих) платником  податку  у  звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт,  послуг),  вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва  (обігу)  та основних   фондів   чи   нематеріальних   активів,  що  підлягають амортизації.

Крім того, суд зазначає, що нараховані проценти за відстрочення  кінцевого розрахунку за товар не є об’єктом оподаткування податком на додану вартість у розумінні пункту 3.1. статті 3 Закону України “Про податок на додану вартість”, оскільки вони  не можуть розглядатись як поставка товарів(робіт, послуг), вони не є платою за послугу із надання товарного кредиту в розумінні поняття “товарний кредит”, визначеного пунктом 1.11.2. статті 1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Векселі  по процентам за товарний кредит в установленому порядку не були оплачені, то відповідно до п. 4.8 ст.4 Закону України “Про податок на додану вартість” вони не змінюють сум податкових зобов'язань або податкового кредиту такого платника податку незалежно від видів операцій, по яким такі векселі використовуються.

За таких обставин відповідач правомірно виключив з податкового кредиту позивача суму 499 681 грн. по господарським операція з ТОВ "Донбасторгкомплект"

Всього відповідачем правомірно зменшено податковий кредит за грудень 2004 року на 999 681 грн. та на цю  суму визначено податкове зобов’язання по податку на додану вартість за грудень 2004 року.

Оскільки сума податкового зобов’язання визначена самостійно відповідачем за результатами перевірки, то правомірним є застосування штрафної санкції у сумі  499 841 грн. відповідно пункту 17.1.3. статті 17 Закону України “Про  порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

В оспорюваних податкових повідомленнях-рішеннях зазначено номер акту перевірки –1/23-00/4630809 від 10.10.2006 року. Позивачем надано акт перевірки від 10.10.2006 року, але номер його інший - 1/23-01/4630809, що, як вважає позивач, є підставою для визнання рішень нечинними. Судом  доводи  позивача з цього питання відхиляються, оскільки позивачем з цього приводу надані обґрунтовані пояснення(а.с.251-252) і технічна помилка в нумерації акта не є підставою для  визнання  рішення податкового органу нечинним.

За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись  ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити.

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 06.11.2007 року.