ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.11.07 р.
Справа № 39/318

Господарський суд Донецької області
у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

За позовом: Приватного підприємства
“Катран-К” м. Київ

До відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної-особи ОСОБА_1 м. Донецьк

про
стягнення 170 815 грн. 95 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Алексєєва С.А. - за
довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство
“Катран-К” м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з
позовом до відповідача, Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної-особи
ОСОБА_1 м. Донецьк,  про стягнення
заборгованості в сумі 170 815 грн. 95 коп., яка складається з основного боргу в
сумі 158 400 грн. 00 коп., пені в сумі 5 763 грн. 15 коп., інфляційної
складової в сумі 6 652, 80 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір № 3 від 02.07.2007 р., специфікацію № 1 від 02.07.2007
р., видаткову накладну № РН-0000004 від 02.07.2007 р.

Представник відповідача до судового
засідання не з'явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та
доказів не надав, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце
судового засідання, що підтверджується реєстром відправленої рекомендованої
кореспонденції за 14.11.2007 р.

Проте, відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути
спір за наявними в справі матеріалами, оскільки наявні матеріали справи надають
можливість належним чином провести спірну кваліфікацію юридичних правовідносин.

Заслухавши пояснення
представника  позивача, дослідивши
матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

02.07.2007 р. між позивачем,
Приватним підприємством “Катран-К” м. Київ, та відповідачем, Суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною-особою ОСОБА_1 м. Донецьк, було  укладено договір № 3, який за своїм змістом
та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання
норм статей 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить
Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які
регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Згідно даного Договору позивач
зобов'язався на умовах поставки CARRIAGE PAID TO  (... named place of destination) (Офіційних
правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС в
редакції 2000 року) поставити відповідачеві Товар, перелік якого вказується в у
додатках до Договору, що є його невід'ємною частиною, а відповідач, в свою
чергу, зобов'язався прийняти Товар та сплатити за нього встановлену ціну.

На виконання умов Договору,
Позивач, згідно долученої до матеріалів справи специфікації № 1 від 02.07.2007
р. поставив відповідачеві обумовлений Товар - тушонку курячу у кількості 44 000
одиниць на загальну суму 158 400 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою
накладною № РН-0000004 від 02.07.2007 р., підписаною з боку обох сторін без
зауважень та заперечень.

На підставі вищезазначеного, господарський
суд робить висновок, що позивачем доведено факт поставки відповідачеві Товару
на суму 158 400 грн. 00 коп., тобто обов'язок позивача вважається виконаним у
відповідності до норм статті 664 ЦК України та п.п. 1.1, розділу 2 Договору

Відповідно до п. 4.3 Договору,
специфікації № 1 від 02.07.2007 р. відповідач зобов'язаний оплатити вартість
поставленого Товару протягом 7 банківських днів від дати отримання товару, що
підтверджується видатковою накладною.

Проте, взяті на себе згідно
Договору обов'язки, відповідач належним чином не виконував,  внаслідок чого за ним утворилася
заборгованість в сумі 158 400 грн. 00 коп.

Відповідно до  ст. 33 Господарського процесуального кодексу
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів оплати
заборгованості на суму 158 400 грн. 00 коп., не надав, заявлені позовні вимоги
не спростував.

Наразі на момент прийняття рішення
грошове зобов'язання відповідача перед позивачем на суму 158 400 грн. 00 коп.
залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного
кодексу України, які передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння
відмова від виконання зобов'язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те,
що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та відповідачем не
заперечується, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими,
доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Прострочення Покупцем грошового
зобов'язання за умовами пункту 6.1 Договору тягне за собою обов'язок сплати
пені у розмірі  0,1% від вартості
неоплаченого в строк Товару, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла на момент прострочення, що відповідає змісту статей 549-550 ЦК України та
статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань”.

Судом арифметично перевірено вимогу
позивача стосовно стягнення пені в сумі
5 763, 15 грн., нарахованої у період з моменту виникнення права вимоги
до 02.10.2007 р. та зменшеної до подвійної облікової ставки НБУ, втім, оскільки
зазначений порядок нарахування пені відповідає змісту статті 232 ГК України,
вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового
зобов'язання  тягне за собою обов'язок
сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з
простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України.

Позивачем висунуто вимогу лише щодо
стягнення індексу інфляції в сумі 6 652 грн. 80 коп.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок, відповідно до якого сума інфляції за період з липня 2007 р. по
вересень 2007 р. складає 6 652 грн. 80 коп., з огляду на наявність
заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими,
доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на
відповідача.

Крім того, позивачем заявлено
клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на
грошові кошти в сумі 170 815 грн. 95 коп., які знаходяться на рахунку №
1166 в ДРУ РУ “Приватбанк” м. Донецьк, МФО 335496, код ЄДРПОУ
та майно, що знаходиться за адресою 83080, м. Донецьк, пр.
Ленінський, 146, кв. 91.

Проте, заявлене в позовній заяві
клопотання щодо застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно та грошові кошти відповідача не може бути задоволене судом
через його необґрунтованість, зокрема, заявником жодним чином не доведено, що
невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

На підставі ст.ст.525, 526, 625,
655-697, 712 ЦК України, ст. ст. 173, 193, 264-271 Господарського кодексу
України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 47, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного
підприємства “Катран-К” м. Київ - задовольнити.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної-особи ОСОБА_1 м. Донецьк на користь Приватного підприємства
“Катран-К” м. Київ основний борг в сумі 158 400 грн. 00 коп., пеню в сумі 5 763
грн. 15 коп., інфляційну складову в сумі 6 652, 80 грн.,  витрати за державним митом в сумі 1 708 грн.
16 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.
00 коп.

В судовому засіданні оголошено
повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через
господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів
з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня
набрання рішенням законної сили.

Суддя
Морщагіна Н.С.