СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

29 листопада 2007 р.
Справа  № 5/319-А

За позовом:
ПП ОСОБА_1 м.Мукачево

До відповідача1: Мукачівська ОДПІ м.Мукачево

До відповідача2:Головне управління Державного казначейства

України у Закарпатській області м.Ужгород

Про стягнення з бюджету 182742 грн. ПДВ

Заступник Голови господарського суду

Суддя        О.С.Йосипчук

за участю представників сторін:

позивача:         ОСОБА_2 - представник

відповідача1:   Стасів Н.М. -
представник

відповідача2:   Логін
В.В. - представник

Розглянувши
матеріали справи за позовом

Приватного підприємця ОСОБА_1 м.Мукачево до Мукачівської ОДПІ та
Головного Управління Державного казначейства України у Закарпатській області
м.Ужгород про стягнення з бюджету 182742 грн. податку на додану вартість,

ВСТАНОВИВ:

Предметом судового спору у даній справі є вимога позивача про
стягнення з Державного бюджету України бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість в розмірі 182 742 грн.

Як на підставі для задоволення позову позивач посилається на те,
що у податковій декларації за січень 2006 року ним задеклароване від'ємне
значення по ПДВ в розмірі 229876 грн., як таке, що підлягає поверненню з
бюджету на розрахунковий рахунок.

Однак, 10.05.2006р. відповідачем було проведено планову
документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства ПП
ОСОБА_1 за період з 01.01.2004р. по 31.12.2005р., за результатами якої було
складено акт №421/11-01/НОМЕР_1/18.

Перевіркою виявлено порушення позивачем порушення п.п.7.4.2. та
п.7.4.3. ст..7 Закону України „Про податок на додану вартість”, з огляду на що
відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.05.2006р. яким
зменшив суму бюджетного відшкодування на 182742 грн.                              із заявлених у
декларації за січень 2007р. 229876 грн. Дане повідомлення-рішення було
оскаржено у судовому порядку. Постановою господарського суду Закарпатської
області по справі №7/429-2006 позивачу відмовлено у задоволені вимог про
скасування означеного вище податкового повідомлення-рішення.

За наслідками перегляду Львівським апеляційним господарським судом
наведеної вище Постанови, було прийнято Постанову від 14.03.2007 р. по справі №
7/429-2006, якою Постанову господарського суду Закарпатської області по справі
№7/429-2006 скасовано, та прийнято інше рішення, яким податкове
повідомлення-рішення від 23.05.2006р. про зменшення суми бюджетного
відшкодування на 182742 грн. із заявлених у декларації за січень 2007р.,
скасовано.

Відповідач1 проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві
на позовну заяву. Зокрема посилається на те, що постанова Львівського
апеляційного господарського суду від 14.03.2007 р. по справі № 7/429-2006 не є
остаточним рішенням судового оскарження, тому дії Мукачівської ОДПІ (неподання
висновку органу державного казначейства) є правомірними в силу приписів
підпункту 7.7.8 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану
вартість»та Порядку взаємодії між органами ДПС, Держказначейства та прокуратури
України щодо захисту інтересів держави при здійсненні судочинства за позовами
про відшкодування ПДВ, затвердженому наказом Генеральної Прокуратури України,
ДПА України, Держказначейством України 14.09.2006 р. № 45/551/223, за якими
орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної
суми до прийняття остаточного рішення з судового оскарження.

Окрім того, відповідач вказав, що, згідно довідки про розмір
залишку невідшкодованих сум податку на додану вартість, що рахується в
бюджетній заборгованості, станом на 19.11.2007 р.  залишок бюджетної заборгованості перед
позивачем становить 124 915,52 грн.

Відповідач2 проти позову заперечив з аналогічних підстав,
вказавши, що ним не отримано висновку від податкового органу про повернення
ПДВ, а тому суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 182 742 грн. не
були  перераховані позивачу.

Повний текст постанови складено та підписано 04.12.2007р.

Заслухавши пояснення
представників сторін, проаналізувавши

подані по справі доказові
матеріали, щодо спірного питання,

Суд задовольняє позов,   виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України “Про податок на додану
вартість”  бюджетне  відшкодування
- сума,  що підлягає поверненню
платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках,
визначених цим Законом.

Як передбачено п.п. 7.7.10 п. 7.7 ст. 7 Закону джерелом  сплати
бюджетного  відшкодування  (у
тому числі  бюджетного  боргу)
є  загальні  доходи
Державного бюджету України.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивачем було подано
податкову декларацію по ПДВ за січень 2006 року, згідно з якою заявлено до
відшкодування з бюджету суму 229876 грн. від'ємного значення податку на додану
вартість, фактично сплачену в попередньому податковому періоді.

Факт сплати вказаної суми податку на додану вартість до бюджету
підтверджено вантажними митними деклараціями №№ 9880, 9881, 9995, 9996, а також
наявними у матеріалах справи платіжними документами -меморіальним ордером №
558/55-8 від 23.12.2005 року та платіжним дорученням № 119 від 21.12.2005 року.

Із заявлених до відшкодування сум ПДВ, відповідач відшкодував
частково у сумі 6455,34 грн. грошовими коштами та у сумі 40678,66 грн. - у
рахунок погашення виданих податкових векселів.

Таким чином, різниця між заявленою до відшкодування сумою ПДВ та
фактично відшкодованою становить 182742 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для невідшкодування
182742 грн. ПДВ за став висновок податкового органу (акт перевірки №
421/11-01/НОМЕР_1/18 від 10.05.2006р.) про порушення позивачем п.п. 7.4.2, 7.4.3
пункту 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, та прийняте
за результатами цього акту податкове повідомлення-рішення №
2953/1701/НОМЕР_1/16416 від 27.07.2006р. про зменшення позивачу бюджетного
відшкодування за січень 2006 р. в сумі 182 742 грн. та застосування штрафних
фінансових санкцій в сумі 189 533 грн.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в судовому
порядку. Постановою господарського суду Закарпатської області від 22.12.2006 р.
по справі № 7/429-2006 позов підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, податкове
повідомлення-рішення № 2953/1701/НОМЕР_1/16416 від 27.07.2006р. про зменшення
бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та застосування штрафних
фінансових санкцій стосовно підприємця ОСОБА_1 скасовано в частині застосованих
штрафних санкцій на суму 189 533  грн. В
решті позовних вимог відмовлено. Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 14.03.2007 р. по справі № 7/429-2006 згадана вище
постанова скасована, а податкове повідомлення-рішення № 2953/1701/НОМЕР_1/16416
від 27.07.2006 р. в частині зменшення позивачу бюджетного відшкодування за
січень 2006 р. в сумі 182742 грн. скасоване.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення. При
цьому, згідно із ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України (ст..124 та ст..129 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, викладений у декларації з ПДВ за січень 2006
року висновок позивача про бюджетне відшкодування 182742 грн. податку на додану
вартість слід вважати вірним.

Наведений вище висновок також підтверджується і даними Довідки про
розмір залишку невідшкодованих сум ПДВ, складеною відповідачем станом на
19.11.2007р.

У спірній ситуації правовим наслідком скасування податкового
повідомлення-рішення № 2953/1701/НОМЕР_1/16416 від 27.07.2006 р. в частині
зменшення позивачу бюджетного відшкодування за січень 2006 р. в сумі 182 742
грн. є обов'язок Мукачівської ОДПІ подати висновок органу державного
казначейства із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету,
згідно з приписами ч.2 п.п.7.7.8 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Порушення цього правила є підставою для стягнення суми бюджетного
відшкодування у судовому порядку.

Судом відхиляються доводи відповідача про те, що спірна сума не
підлягає відшкодуванню позивачу, у зв'язку з оскарженням у касаційному порядку
постанови Львівського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 року по
справі № 7/429 з огляду  на викладене
вище.

Окрім того, відповідачем не подано доказів відкриття касаційного
провадження по справі №7/429-2006.

По тій же причині суд відхилив клопотання відповідача про
зупинення провадження у справі, позаяк підставою для зупинення провадження у
справі, з огляду на суть спору, має бути факт розгляду іншої, спорідненої
справи, у порядку адміністративного чи іншого судочинства (п.3 ст.156 КАС
України). Тому, позаяк доказів про те, що у касаційній інстанції на розгляді
перебуває справа №7/429-2006, відповідачем не подано, у суду відсутні правові
підстави для застосування п.3 ст.156 КАС України.

Крім того, відмовляючи у задоволенні клопотання про зупинення провадження
у справі, суд виходив із принципів п.7 та п.8 ст.2 КАС України.

Як аргумент про невідповідність витребуваної суми ПДВ фактичній,
суд відхиляє посилання відповідача на Довідку про розмір залишку
невідшкодованих сум ПДВ, складену відповідачем 19.11.2007р.

Згідно з даною Довідкою спірна сума була відшкодована в рахунок
погашення податкових зобов'язань, визначених відповідачем за наслідками
документальних перевірок , проведених
17.07.2006 р. на суму 8441,5 грн., 22.02.2007 р. на 5295,48 грн. та
26.06.2007 р. на 44 089,5 грн. Тому, залишок бюджетної заборгованості становить
не 182 742 грн., а 124 915,52 грн. Однак, як випливає з податкової декларації
позивача за січень 2006 року, спірна сума була заявлена позивачем саме до
відшкодування на поточний банківський рахунок (рядок 25.1 податкової
декларації).

Згідно з п.п. 7.7.3 ст.7 Закону України “Про податок на додану
вартість”, зарахування належної платнику податків повної суми бюджетного
відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних
податкових періодів може бути проведено виключно за самостійним рішенням самого
платника.

Таким чином діюче законодавство не надає повноважень органам
податкової служби самостійно змінювати напрям бюджетного відшкодування поза
волею платника податку. Позивач не приймав рішення про зарахування спірної суми
чи її частини у зменшення податкових зобов'язань наступних податкових періодів.

Крім того, матеріали справи містять докази на підтвердження того,
що в податкових деклараціях за інші звітні податкові періоди позивачем
відображались суми від'ємного значення податку на додану вартість, які
відповідно до абз.3 підпункту 7.7.1 ст.7 Закону України “Про податок на додану
вартість” можуть враховуватись у зменшення суми податкового боргу з цього
податку, що виник за попередні податкові періоди.

Тому проведення згаданого у Довідці від 19.11.2007р. зарахування
зобов”язань, що виникла на підставі документальних перевірок , проведених  17.07.2006 р. на суму 8441,5 грн., 22.02.2007
р. на 5295,48 грн. та 26.06.2007 р. на 44 089,5 грн.,  за рахунок спірної суми, що підлягає
відшкодуванню позивачу на поточний банківський рахунок не може бути визнане
правомірним.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України “Про податок на додану
вартість”  бюджетне  відшкодування
- сума,  що підлягає поверненню
платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках,
визначених цим Законом.

Як передбачено п.п. 7.7.10 п. 7.7 ст. 7 Закону джерелом  сплати
бюджетного  відшкодування  (у
тому числі  бюджетного  боргу)
є  загальні  доходи
Державного бюджету України.

Отже, зважаючи на викладене вище, вимоги позивача слід визнати
підставними і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись , ст.ст. 2, 7 -12, 70, 86, 94,
157, 158 -163 Кодексу адміністративного судочинства України

СУД ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України бюджетну заборгованість з
податку на додану вартість в розмірі 182 742 грн. на користь приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) на рахунок НОМЕР_2, МФО 312378, зобов'язавши
Мукачівську ОДПІ (м.Мукачево, вул.Горького, 21) видати відповідний висновок до
Управління Державного казначейства України в Закарпатській області м.Ужгород

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому
ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. На постанову може бути
подана апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження може бути подана
протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя
О.С.Йосипчук