ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.12.2007  року                                                            Справа № 5/569

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі :

головуючого судді                     Якушенко Р.Є.

суддів                                        Бородіної Л.І.

Іноземцевої Л.В.

Склад судової колегії призначено розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 01.11.2007.

У судовому засіданні від 03.12.2007 було оголошено перерву до 17.12.2007

при секретарі

судового засідання                    Шабадаш Д.С.

за участю представників сторін

від позивача                              Климчук В.В., дов. №581 від 30.11.2007

від відповідача                    Селіхов В.В., дов. №03/5-19 від 17.01.2007

Розглянувши

апеляційну скаргу                    Державного підприємства „Луганськвугілля”,

м. Луганськ

на рішення

господарського суду           Луганської області

від                                         12.10.2007

у справі                               № 5/569 (суддя Закропивний О.В.)

за позовом                               Державного відкритого акціонерного товариства

„Свердловське шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів свердловин” Дочірнє підприємство Відкритого акціонерного товариства „Державна холдингова компанія „Спецшахтобуріння”, м. Свердловськ

до відповідача                     Державного підприємства „Луганськвугілля”,

м. Луганськ

про                                        стягнення 666860 грн. 61 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 12.10.07 у справі № 5/569 (суддя Закропивний О.В.) задоволено позов Державного відкритого акціонерного товариства „Свердловське шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів свердловин” Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства „Державна холдингова компанія „Спецшахтобуріння” до Державного підприємства „Луганськвугілля”, стягнуто з відповідача заборгованість за виконані роботи в сумі 666860 грн. 61 коп. та судові витрати.

Рішення господарського суду з посиланням на норми п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України мотивоване обґрунтованістю заявлених вимог.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що перебіг позовної давності розпочався з 30.08.07, а не з 24.04.2000, тому заборгованість в сумі 666860 грн. 61 коп. підлягає стягненню у повному обсязі.

Відповідач у справі, ДП „Луганськвугілля”, не погодився з прийнятим господарським судом рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити нове рішення, яким застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на умови розділу «Особливі умови»договору № 2-6/12/14д від 29.12.1996 відповідач зазначив, що розрахунки з позивачем за виконані роботи підтверджуються відвантаженням вугілля за вказаними позивачем реквізитами до лютого 2003 року.

Крім того, суд не встановив чи відповідає претензія № 162 від 03.04.2000 вимогам законодавства. На думку відповідача підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідач, посилаючись на те, що позивачем було пред’явлено претензію №162 від 03.04.2000 про сплату боргу в тому числі і за вищевказаним договором, вважає, що на момент звернення позивача з позовом до суду про стягнення 666860 грн. 61 коп. вже сплинув строк позовної давності.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечує з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу, вважає їх необґрунтованими, а рішення господарського суду від 12.10.07 у справі №5/569 таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

Заслухавши доводи апеляційної скарги, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи судова колегія апеляційної інстанції

ВСТАНОВИЛА:

Між  ДП “Шахта ім. XIX з”їзду КПРС” В.О.”Луганськвугілля” (правонаступником є ДВАТ “Шахта ім. XIX з”їзду КПРС”, правонаступником якого в свою чергу є ДП “Луганськвугілля” -  відповідач у справі) та позивачем у справі був укладений договір підряду на капітальне будівництво від 23.12.96 № 2-6/12/14д на 1997 рік за об”єктом ”Вентиляційна свердловина діаметром 3500х16мм, глибиною 680м на “Шахті ім. XIX з”їзду КПРС” В.О.”Луганськвугілля” , за умовами якого “Замовник”( ДП “Шахта ім. XIX з”їзду КПРС” В.О.”Луганськвугілля”) замовляє і оплачує, а “Підрядник”( позивач у справі)  зобов”язується згідно з проектом , затвердженим у встановленому діючим законодавством порядку, робочими кресленнями, переданим на здійснення робіт, відповідно з нормами будівельного виробництва і узгодженим графіком виробництва будівельно - монтажних робіт в строк  з 01.01.97 по 31.12.97 здійснити будівництво даного об”єкту.

Відповідно до п.3.1 договору виконані підрядником роботи помісячно приймаються замовником за формами №№ 2 і 3.

За умовами  п. 3.2 договору “Замовник” зобов”язаний оплатити виконану  “Підрядником” і прийняту роботу протягом 20-ти діб після пред’явлення платіжної вимоги “Підрядником”.

Відповідно до додатку № 2 до договору від 23.12.96 № 2-6/12/14д "Особливі  умови" «Замовник»відвантажує вугілля «Підряднику»за виконані будівельно - монтажні роботи та інші витрати щомісячно,але не підніше 10 числа місяця наступного за звітним за ціною, що склалась на день закриття форм №№ 2,3 за звітний місяць (а.с. 8-11).

Протягом 1997 року (січень-грудень) згідно актів ф. 2 (а.с. 30-66) позивач за вказаним договором виконав будівельно-монтажні роботи  на шахті ім. ХІХ з’їзду КПРС на суму 863050 грн.

В рахунок погашення боргу за договором № 2-6/12/14д від 23.12.96 проведені  заліки в тому числі і по електроенергії –всього на загальну суму 196189 грн. 39 коп.

Залишок боргу складає 666860 грн. 61 коп.

09.08.2007 позивач на підставі п. 3.2 договору № 2-6/12/14д від 23.12.96 направив відповідачу вимогу про сплату боргу в сумі 666860 грн. 61 коп., яку відповідач залишив без задоволення.

15.08.07 позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з відповідача боргу в сумі 666860 грн. 61 коп. за виконані будівельно-монтажні роботи у період січень-грудень 1997 року.

Відповідач проти заявлених вимог заперечував, посилаючись на сплив строку позовної давності. Обґрунтовуючи свої заперечення подав претензію позивача №162 від 03.04.2000 на суму 157700 грн. за договорами № 2-6/12/14д від 23.12.1996  та контрактом № 2-8/12/32д від 25.12.1998р.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом встановлено, що вступившим в законну силу рішенням господарського суду Луганської області по справі № 3/273(4/369) від 31.07.07., яке прийняте з урахуванням рекомендацій Вищого господарського суду України по даній справі, викладених у постанові № 4/369 від 11.04.07., встановлено, що строк оплати заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 666860,61 грн. за договором № 2-6/12/14д від 23.12.1996 р., на момент винесення даного рішення не настав.

Рішенням господарського суду від 12.10.07 позов задоволено повністю з підстав викладених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що правовідносини у сторін за позовом виникли із договору підряду на капітальне будівництво № 2-6/12/14д від 23.12.1996 (а.с. 8-11), який за своєю правовою природою є договором підряду на капітальне будівництво, зміст якого визначено статтею 353 Цивільного кодексу УРСР, що був чинним у період виникнення правовідносин у сторін за зазначеним договором.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України  застосовується до цивільних відносин, що виникли після  набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли  до набрання чинності  Цивільним кодексом України,  положення цього кодексу застосовуються до  тих прав і обов’язків, що  виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки відповідач не розрахувався за виконані роботи, зобов”язання щодо їх оплати продовжують існувати, а тому застосовуються норми Цивільного кодексу України.

Однак, на відміну від Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Цивільний кодекс України не передбачає самостійне регулювання договору підряду на капітальне будівництво, оскільки усі підрядні договори мають єдиний уніфікований режим правового регулювання.

Відповідно до п. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Матеріали справи свідчать, що сторони вільно виявили своє волевиявлення, уклали договір № 2-6/2/14д від 23.12.96 у письмовій формі, узгодили його умови.

Предметом вказаного договору є виконання «підрядником», позивачем у справі, будівельно-монтажних робіт у строк з 01.01.1997 по 31.12.1997, здійснення будівництва об’єкта -  вентиляційної скважини d 3,5м., глибиною 680 м на шахті ім. ХІХ з’їзду КПРС (додаток № 1 до договору).

Умовами договору, а саме пунктами 3.1, 3.2 визначені вартість робіт, порядок їх приймання та оплати.

Згідно п. 3.2 договору «замовник»зобов’язується оплатити виконану та прийняту роботу протягом 20 днів після пред’явлення платіжної вимоги «підрядником».

«Особливі умови»- додаток № 2 до договору, передбачають розрахунки за виконані будівельно-монтажні роботи вугіллям, яке  відвантажує «замовник»«підряднику»щомісячно.

На підтвердження виконання будівельно-монтажних робіт позивач подав акти ф. 2 та довідки про вартість виконаних робіт (а.с. 30-66) за період січень-грудень 1997 року на суму 863050 грн.

«Шахта ім. ХІХ з’їзду КПРС», замовник за договором, правонаступником якої згідно п 3.3 Статуту в редакції від 24.12.2005 є відповідач у справі, розрахувалася за виконані роботи частково шляхом взаємозаліку на суму 196189 грн. 39 коп. На підтвердження розрахунків до матеріалів справи позивачем долучені рахунки (а.с. 20-30), відповідач факт виконаних позивачем робіт та часткову їх оплату не спростовує. Залишок боргу в заявленій сумі 666860 грн. 61 коп. не заперечує.

У судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги відповідач підтвердив відсутність спору по сумі боргу.

Спір між сторонами за позовом виник щодо оплати залишку боргу за виконані роботи, оскільки відповідач вважає, що за даною вимогою сплинув строк позовної давності, заборгованість в сумі 666860 грн. 61 коп. списана шахтою ім. ХІХ з’їзду КПРС.

Проте з такими доводами відповідача погодитися не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що господарський суд вже розглядав господарський спір між тими ж сторонами і про той же предмет, що і за даним позовом.

З метою повного з”ясування всіх обставин справи судовою колегією під час апеляційного провадження було витребувано з місцевого господарського суду Луганської області справу №3/273(4/369) за позовом ДВАТ „Свердловське шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів свердловин” Дочірнє підприємство ВАТ „Державна холдингова компанія „Спецшахтобуріння”, м. Свердловськ до Державного підприємства „Луганськвугілля” про стягнення 666860 грн. 61 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 05.10.06 у справі № 4/369 відмовлено у задоволенні позову ВАТ «Свердловське шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів та свердловин»до державного підприємства «Луганськвугілля»про стягнення заборгованості за виконані роботи у 1997 році в сумі 666860 грн. 61 коп. за договором № 2-6/12/14д від 23.12.96.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено без поважних причин строк позовної давності для звернення  з позовом до суду за захистом порушеного права, що є підставою для відмови в позові.

Вищий господарський суд України, переглядаючи зазначене рішення в касаційному порядку,  скасував його, а в постанові від 11.04.07 вказав, що судом не встановлено з якого строку та терміну у позивача виникло право на позов і в той же час зробив висновок про пропуск ним строку позовної давності, встановленого для пред’явлення позову. Справу було направлено на новий розгляд.

Під час  нового розгляду справи місцевий господарський суд, оцінивши докази надані сторонами за позовом, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, дійшов висновку, що строк оплати заявленої до стягнення заборгованості в сумі 666860 грн. 61 коп. не наступив відповідно до умов п. 3.2 договору № 2-6/12/14д від 23.12.96, тому рішенням від 31.07.07 у справі № 3/273(4/369) відмовив у задоволенні позову.

Вказане рішення набрало законної сили, оскільки сторонами не оскаржувалося.

09.08.2007 позивач пред’явив до відповідача платіжну вимогу за № 332 про сплату заборгованості в розмірі 666860,61 грн. за договором № 2-6/12/14д від 23.12.1996 р., однак в порушення вимог п.3.2. відповідач не розрахувався до теперішнього часу.

Зазначена обставина і стала новою підставою для  звернення позивача до господарського суду з позовом про той же предмет –стягнення заборгованості за договором № 2-6/12/14д від 23.12.96 в сумі 666860 грн. 61 коп.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи висновки господарського суду за рішенням від 31.07.07 у справі №3/273(4/369) судова колегія вважає, що подана відповідачем під час розгляду даної справи претензія №162 від 03.04.2000, яка не надавалася відповідачем на обгрунтування заперечень під час розгляду справи №3/273(4/369), не може бути належним доказом пред’явлення позивачем вимоги до відповідача про сплату заборгованості за договором №2-6/12/14д від 23.12.1996р. в заявленій сумі.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що  позивачем на підставі п. 3.2 договору № 2-6/12/14д від 23.12.96, враховуючи рішення господарського суду від 31.07.2007, пред’явлено до відповідача вимогу про сплату боргу в сумі 666860 грн. 61 коп. 09.08.07 і саме після сплину 20 діб тобто з 30.08.07, як того вимагає п. 3.2 названого договору, розпочався перебіг строку позовної давності.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності становить три роки, а тому позивач, звертаючись з даним позовом, не  порушив встановленого строку позовної давності.

Відповідно до ст. 526 Цивільного  кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи  доведено, що відповідач не розрахувався у повному обсязі з позивачем за виконані ним у 1997 році будівельно-монтажні роботи за договором № 2-6/12/14д від 23.12.96р., заборгованість складає 666860 грн. 61 коп., зазначена сума боргу відповідачем не оспорюється, а тому місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати за апеляційною скаргою покладаються на відповідача у справі.

Відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний  господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства „Луганськвугілля” на рішення господарського суду Луганської області від 12.10.2007 у справі №5/569 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 12.10.2007 у справі №5/569 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у місячний строк через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                            Р.Є. Якушенко

Суддя                                                                                Л.І. Бородіна

Суддя                                                                                 Л.В. Іноземцева