ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.07.07 р.                                                                               Справа № 39/217

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпрохим” м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Артіс” м. Донецьк

про: стягнення заборгованості в сумі 743 411, 39 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Толстих А.В. – довіреність від 2.06.2007 р.;

від відповідача: не з’явився;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Дніпрохим” м. Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Артіс” м. Донецьк,  про стягнення заборгованості в сумі 743 411, 39 грн., яка складається основного боргу в сумі 577 245, 67 грн., пені в сумі 95 562, 50 грн., 3% річних в сумі 16 874, 77 грн., інфляційної складової в сумі 53 728, 45 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на контракт № 29/111-2005 від 29.11.2005 р., та специфікації до нього, накладні № 06/042 від 06.04.2006 р., № 06/056 від 06.05.2006 р., № 22/0617 від 22.06.2006 р., довіреності ЯЛА № 254141 від 06.04.2006 р., ЯМЕ № 768652 від 06.05.2006 р., № ЯМЕ №768660 від 21.06.2006 р., рахунки, акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.06.2007 р., реєстри платіжних доручень, розрахунки.

Представник відповідача до судового засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та доказів не надав, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання.

Проте, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки наявні матеріали справи надають можливість належним чином провести спірну кваліфікацію юридичних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника пзивача та оцінивши подані докази суд встановив.

29.11.2005 р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “Дніпрохим” м. Дніпропетровськ, та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “Артіс” м. Донецьк, укладено контракт за № 29/111-2005 , який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Згідно даного Контракту позивач зобов’язався поставити відповідачу продукцію на умовах, вартістю та у строки, передбачені специфікаціями, що є його невід’ємною частиною (п. 2.1 Контракту), а відповідач в свою чергу зобов’язався прийняти та оплатити вартість поставленої продукції.

У відповідності з наведеним вище пунктом протягом дії Контракту між позивачем та відповідачем укладено специфікації: №1 від 05.12.2005 р., № 2 від 06.12.200 р., № 3 від 12.12.2005 р., № 4 від 15.12.2005 р., № 5 від 12.01.2006 р., № 6 від 16.01.2006 р., № 7 від 03.03.2006 р., № 8 від 09.03.2006 р., № 9 від 09.03.2006 р., № 10 від 09.03.2006 р., № 11 від 09.03.2006 р., № 12 від 06.04.2006 р., № 13 від 06.05.2006 р., № 14 від 22.06.2006 р.

На виконання умов Договору позивач, згідно накладних № 06/042 від 06.04.2006 р., № 06/056 від 06.05.2006 р., № 22/0617 від 22.06.2006 р., поставив відповідачу обумовлену договором продукцію на загальну суму 912 111 грн. 67 коп.

Відповідачем товар прийнято, що підтверджується підписами сторін на означених накладних та довіреностями ЯЛА № 254141 від 06.04.2006 р., ЯМЕ № 768652 від 06.05.2006 р., № ЯМЕ №768660 від 21.06.2006 р. на отримання товарно-матеріальних цінностей, а також виставленими на оплату рахунками.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі відповідачу продукції на суму 912 111 грн. 67 коп., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та п.п. 1.1, 2.2 Контракту.

Відповідно до п.п 1.1, 2.1 Договору відповідач зобов’язаний оплатити вартість поставленої продукції у строки, визначені у специфікаціях, що є невід’ємною частиною контракту.

Проте взяті на себе згідно Договору обов’язки відповідач належним чином не виконував, вартість поставної продукції оплатив частково на суму 334 866, 00 грн.

Залишок несплаченої відповідачем суми за специфікаціями № 12 від 06.04.2006 р. зі строком платежу до 26.04.2006 р., № 13 від 06.05.2006 р. – 26.05.2006 р., № 14 від 22.06.2006 р. – 12.07.2006 р. складає 577 245, 67  грн., що також підтверджується актом звірення взаємних розрахунків, підписаного та скріпленого печатками обох підприємств без зауважень та заперечень.

На момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем на суму 577 245, 67  грн. залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідно до  ст. 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Будь-яких доказів, які б спростовували викладене, відповідачем суду не представлено.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпрохим” м. Дніпропетровськ в частині стягнення основного боргу в сумі 577 245, 67  грн. суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання  також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок,  відповідно до якого 3% річних за період з 26.04.2006 р. по 20.06.2006 р. складають 16 874 грн. 77 коп., а сума інфляції за період з 26.04.2006 р. по 20.06.2006 р. – 53 728 грн. 45 коп., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 4.3 Контракту сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу від неоплаченої суми отриманого товару, що не повністю відповідає змісту статей 231-232 ГК України та статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

Відповідно до п.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконане.

У зв’язку з цим вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 49 738, 50грн. із розрахунку ((61451, 36 грн. Х 9,5%(8,5%) Х 2 / 100 Х 183 дня / 365 днів) + (316357,81 грн. Х 9,5%(8,5%) Х 2 / 100 Х 184 дня / 365 днів)+(199436,50грн. Х 8,5% Х 2 / 100 Х 183 дня / 365 днів)).

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.ст.525, 526, 614, 625 та 655-697, 712 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпрохим” м. Дніпропетровськ – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Артіс” м. Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпрохим” м. Дніпропетровськ основний борг в сумі 577 245, 67 грн., пеню в сумі 49 738, 50грн., 3% річних в сумі 16 874, 77 грн., інфляційну складову в сумі 53 728, 45 грн., витрати за державним митом в сумі 6 975 грн. 91коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 110 грн. 73 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя