ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 жовтня 2007 р.

№ 2-2328/03

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

М. Остапенка,

суддів:

Є. Борденюк, В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Приватного підприємства компанії
(ППК) "Флай сервіс"

на ухвалу

від 09.11.2004 року

апеляційного суду Одеської області

у справі

№ 2-2328/03

за позовом

ППК "Флай сервіс"

до

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ "Флай
вояж" та ТОВ "Авіакомпанія "Таврія"

про

витребування майна із чужого
незаконного володіння, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, визнання
права власності

В судове засідання представники
сторін не з'явились

Заслухавши суддю-доповідача -Є.
Борденюк, перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

У лютому  1996 р. зареєстровані  статутні документи ТОВ Фірми "Флай
Вояж", засновниками якого виступили :

- громадянин  ОСОБА_2. -28,5 % статутного фонду;

- громадянин  ОСОБА_1-20,5 % статутного фонду;

-
юридична особа -ТОВ " Флай Сервіс" -51 % статутного фонду.

У
зв'язку  з реорганізацією ТОВ "Флай
Сервіс" у АТЗТ " Флай Сервіс" проведені у 1998 році відповідні
зміни  у статутних документах ТОВ Фірми
"Флай Вояж"  щодо його
засновників.

Приватне підприємство  компанія "Флай Сервіс" є позивачем
у справі та  звернулося до суду з
позовом, у порядку статті 55 Закону України "Про господарські товариства",
про виділ частки у майні ТОВ Фірми "Флай Вояж", посилаючись при цьому
на те, що підприємство є правонаступником АТЗТ "Флай Сервіс" та
зареєстроване 15.01.1999. Вартісна частка майна визначена позивачем на день
реорганізації АТЗТ.  Позов заявлений про
виділ частки майна як у грошовій формі, так і в натуральній.  Майно, про виділ якого  просить позивач, було відчужене за договорами
купівлі-продажу ТОВ "Авіакомпанія "Таврія" у серпні 1999 року.
Такі договори позивач просить визнати недійсними, оскільки рішення про
відчуження майна прийняте засновниками, які
володіють 49% статутного фонду, що суперечить  статуту товариства, а також до вирішення
питання про виділ частки майна правонаступнику, чим порушені його майнові
права. Доказом порушення своїх корпоративних прав позивач зазначає те, що
17.08.1999 р. загальними зборами учасників ТОВ "Флай  Вояж" виключене із складу  учасників АТЗТ "Флай Сервіс", про
що внесені зміни до статутних документів товариства, реєстрацію яких за
рішенням суду від 10.11.1999 р. зобов'язано провести виконком Одеської міської
ради. Однак, постановою Одеського обласного суду від 16.08.2000 р. рішення про
зобов'язання  здійснити реєстрацію змін
до статуту було скасоване, а справа направлена на новий розгляд, за
результатами якого рішенням від 28.03.2001 р. відмова виконкому Одеської міської
ради про реєстрацію змін до статутних документів ТОВ "Флай Вояж"
визнана правомірною.

Рішенням Приморського районного
суду міста Одеси від 18.12.2003 (суддя А.Димерлій ) у позові відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 09.11.2004 (колегія суддів: Н.Комаровська, В.Кузь, Л.Шейко) рішення
у справі залишене без змін.

Судові рішення попередніх інстанцій
мотивовані тим, що власником майна, яке є предметом оспорюваних позивачем
договорів купівлі-продажу, є товариство, яке розпоряджається ним на власний
розсуд. Відчуження майна відбулося після виключення учасника товариства,
правонаступником якого є позивач, із складу учасників, що позбавляє позивача
права на оспорення угод про відчуження. Крім того, відповідно до положень
статті 54 Закону України "Про господарські товариства" на вимогу
учасника та за участю товариства  вклад
може бути повернутий у натуральній формі. Згоди товариства на повернення вкладу
у натуральній формі не було.

Вимога про виділ частки майна у
грошовій формі у розмірі 172369,92 грн. як різниця між всією частиною та
вартістю майна, яку позивач вимагає виділити у натуральній формі, не
підтверджується належними доказами про вартість частки у майні товариства.

Обґрунтування позивних вимог
положеннями статті 55 Закону України "Про господарські товариства" є
помилковими, оскільки попередник позивача був виключений із складу засновників
товариства, порядок якого регулюється статтею 64 цього Закону.

Звертаючись до суду з касаційною
скаргою, позивач посилається на
неправильне застосування  судами
попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень норм права.

Перевіряючи  юридичну
оцінку  встановлених  судом
фактичних  обставин  справи
та їх  повноту, Вищий  господарський
суд  України  дійшов
висновку, що  касаційна скарга
підлягає частково до задоволення, виходячи
з такого.

Позов заявлений про витребування
правонаступником реорганізованої юридичної особи як учасника товариства з
обмеженою відповідальністю, частки майна товариства, пропорційній частці у
статутному фонді. Позивач вимагає повернути майно у натуральній та грошовій
формах.

Відмова у задоволенні позивних
вимог в цілому можлива лише при відсутності у позивача такого права або
відсутність правового способу на захист у судовому порядку права на
витребування частки майна товариства, як наприклад, його ліквідація.

Ухвалюючи судові рішення про
відмову у позові в цілому, не досліджені питання щодо права позивача на  частку майна товариства.

Відсутні будь-які заперечення або
визнання позовних вимог товариством або його учасниками, до яких заявлений
позов.

Відповідно до положень ст.55 Закону
України "Про господарські товариства" правонаступнику видається
частка майна товариства за двох умов: при відмові правонаступника від
вступу до товариства або відмові товариства у прийнятті до нього
правонаступника.

У цих випадках розмір статутного
фонду підлягає зменшенню.

Зважаючи на те, що правонаступник
посилається на належні йому майнові права у розмірі 51 %, слід розуміти, що до
приведення у відповідність статутного фонду товариства (зменшення його) після
повергнення майна правонаступнику, вищий орган товариства є неправомочним.
Установчий договір є різновидом угоди, внесення змін до якого неправомочним
органом, розуміється як нікчемність угоди.

Зважаючи на викладене, судові
рішення попередніх інстанцій ухвалені при неповно з'ясованих обставинах справи,
що унеможливлює дійти висновку про правомірність відмови у захисті заявленого
права, а тому судові рішення підлягають до скасування, а справу слід направити
на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Керуючись ст.ст.1115,
1117, 1119 -  11112
Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Приватного підприємства компанії "Флай Сервіс"
задовольнити  частково.

Рішення від 18.12.2003 року
Приморського районного суду м. Одеси, ухвалу від 09.11.2004 року апеляційного
суду Одеської області у справі                                 № 2-2328/03
скасувати.

Справу передати до господарського
суду Одеської області на новий розгляд.

Головуючий, суддя
М. Остапенко

Судді:          Є. Борденюк

В. Харченко