ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.07
Справа №АС2/533-07.

За позовом: Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів,

м. Суми

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»,

м. Суми

Про стягнення: 127380 грн. 81 коп.

Суддя О.Ю. Соп’яненко

При секретарі судового засідання Петен Я.Л.

За участю представників:

позивача – Груздо Т.С.

відповідача –  Бондаренко К.М.

Суть спору: позивач просить стягнути з відповідача 127380 грн. 81 коп. адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2006 році.

Відповідач надав заперечення на позовну заяву № 4155 від 22.11.2007р., в якому проти адміністративного позову заперечує і просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ч. 3 ст. 181 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів» № 875-ХП від 21.03.1991 р. зі змінами та доповненнями, передбачає, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи, відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань; а також на те, що Закон України «Про місцеве самоврядування» відносить до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад бронювання в порядку, встановленому законом, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності робочих місць, призначених для працевлаштування осіб, які відповідно законодавства України потребують соціального захисту і не спроможні конкурувати на ринку праці, визначення нормативів таких робочих місць; прийняття рішень про створення на підприємствах, установах та організаціях спеціальних робочих місць для осіб з обмеженою працездатністю, погодження проведення ліквідації таких робочих місць.

Відповідач також зазначає, що у 2006р. ТОВ «Сумитеплоенерго» не отримало прибутку, а має збиток у сумі 11227 грн. 01 коп., що підтверджується Звітом про фінансові результати за 2006р.

Відповідач в судовому засіданні подав клопотання № 4154 від 22.11.2007р., в якому просить суд для визначення чи направлялись інваліди на працевлаштування до ТОВ «Сумитеплоенерго» протягом 2006р. залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Сумський міський центр зайнятості населення, але суд відхилив клопотання відповідача як безпідставне.

Позивач подав письмові пояснення № 04-372/1434 від 30.11.2007р., в якому повідомляє, що ним було направлено запит на Аресу Сумського міського центру зайнятості населення № 04-355/1386 від 22.11.2007р. щодо звернення ТОВ «Сумитеплоенерго» з офіційною заявкою про направлення на їх підприємство для працевлаштування інвалідів на протязі 2006р., на що була надана відповідь, що підприємство позивач по справі протягом 2006р. не зверталось з офіційними заявками, а також не подавали звіти за формою № 3-ПН про направлення на ТОВ «Сумитеплоенерго» для працевлаштування інвалідів, і суд приймає ці пояснення до розгляду.

Відповідач подав доповнення до заперечення № 4313 від 04.12.2007р., де зазначає, що у випадку, коли специфіка підприємства визначає, що більшість посад на підприємстві пов'язані з важкими умовами праці, де заборонена праця інвалідів, то праця інвалідів має використовуватися на цьому підприємстві з урахуванням такої специфіки. Тобто, при визначенні нормативу для працевлаштування інвалідів слід враховувати лише ту кількість робочих місць, які не пов'язані з шкідливими важкими та небезпечними умовами праці, що визначаються в порядку, встановленому законодавством України: Закону України «Про охорону праці», наказу Міністерства охорони здоров'я «Про вдосконалення науково-методичного забезпечення державної санітарно-епідеміологічної служби транспорту України», Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». ТОВ «Сумитеплоенерго» здійснює господарську діяльність у сфері електроенергетики. Ст. 21 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що підприємства, установи та організації електроенергетики зобов'язані забезпечувати комплектування робочих місць висококваліфікованими кадрами. постійно підвищувати їх кваліфікацію, гарантувати надійний соціальний захист.

Таким чином, на думку відповідача, праця інвалідів може використовуватись на тих підприємствах та на тих посадах, де це є об'єктивно можливим з урахуванням особливостей захворювання інваліда. А у випадку, коли умови праці передбачають підвищений ризик для життя і здоров'я особи або є важкими, то на таких посадах праця інвалідів у відповідності з зазначеними правовими нормами використовуватися не може.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, господарський суд встановив:

Відповідно до статті 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів» № 875-ХП від 21.03.1991р. зі змінами та доповненнями, передбачено, що держава створює правові, економічні, політичні, соціально-побутові і соціально-психологічні умови для задоволення потреб інвалідів у відновленні здоров'я, матеріальному забезпеченні, посильній трудовій та громадській діяльності.

Згідно ч. 5 ст. 20 зазначеного Закону, визначає, що фінансування заходів щодо соціальної, трудової, фізкультурно-спортивної та професійної реабілітації інвалідів, надання позик на створення робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, забезпечення інвалідів технічними реабілітаційними засобами, оплата навчання та перекваліфікація здійснюються Фондом соціального захисту інвалідів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів» № 875-ХП від 21.03.1991р. зі змінами та доповненнями, для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування   інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця.

Статтею 20 Закону встановлено обов'язок підприємств (об'єднань), установ і організації незалежно від форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ч.1 ст. 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), установі, організації за кожне робоче місце не зайняте інвалідом, а якщо працює від 8 до 15 осіб - в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), установі.

Сплату адміністративно-господарських санкцій підприємства (об'єднання), установи і організації провадять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

У разі відсутності коштів адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані шляхом звернення стягнення на майно підприємства (об'єднання), установи і організації в порядку, передбаченому законом.

Пунктом 2 Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями адміністративно-господарських санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінет) Міністрів України від 31.01.2007 р. № 70, передбачено, що суми адміністративно-господарських санкцій перераховуються підприємствами в дохід державного бюджету на рахунки органів Держказначейства до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно звіту форми № 10-ПІ «Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2006 рік, який був наданий до Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів у відповідача середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства у 2006 році становила 865 чоловік. Також ці дані були наведені відповідачем у запереченні на позовну заяву.

Відповідно ст. 19 Закону, у 2006 році норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування   інвалідів на підприємстві відповідача складає 35 робочих місць. Фактично, згідно даних, зазначених підприємством у звіті, було створено 25 робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Отже відповідачем не виконано норматив по створенню 10 робочих місць по працевлаштуванню інвалідів.

Відповідно до поданого відповідачем звіту, розмір середньорічної заробітної плати на підприємстві за 2006 рік становить – 12161 грн. 62 коп.

Таким чином, сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання відповідачем нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2006 році, становить  121616 грн. 20 коп.

Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів встановило, що зазначених вище відрахувань відповідачем не здійснено, а тому заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій складає 121616 грн. 20 коп.

Відповідно до Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (затв. Постановою КМУ від 31.01.2007 року № 70), порушення строків сплати суми адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку за кожний календарний день прострочення.

Пеня за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій станом на 20.09.2007 року становить 5764 грн. 61 коп.

Загальна сума заборгованості складає 127380 грн. 81 коп.

Таким чином, оскільки відповідач доказів сплати боргу не подав, то позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи, тому є обґрунтованими, правомірними і такими, що підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 127380 грн. 81 коп.,  а заперечення  позивача суд не приймає до уваги, так як вони спростовуються наведеним вище, поясненнями та поданими матеріалами позивача.

При зазначених обставинах, керуючись ст. ст. 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 10; р/р ОД «Райффайзен банк Аваль», МФО 337483, код 33698892) на користь Сумського обласного відділення Фонду Соціального захисту інвалідів (40030, м. Суми, вул. Горького, 2; р/р 0002 відділення державного казначейства у Сумській області в банку ГУДКУ м. Суми, МФО 837013, код 23636315, код бюджетної класифікації 50070000) 127380 грн. 81 коп. адміністративно-господарських санкцій та пені за нестворені робочі місця для інвалідів у 2006 році.

3. Згідно ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

4. Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                                             О.Ю. Соп’яненко