ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.08.07 р.                                                                               Справа № 4/244

30.07.2007року оголошена перерва на 10-30годин 20.08.2007року для підготовки повного тексту рішення на підставі ст.77 ГПК України, про що повідомлені представники сторін.

Представниками сторін не надані письмові клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу. Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді  Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Кужель А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної  заяви:

за позовом –               Товариства з обмеженою відповідальністю “Паливно-заправна компанія

“Валді” м. Донецьк

до відповідача -          Товариства з обмеженою відповідальністю “МАЗ-Транс” м.Донецьк

про  стягнення 51790,89грн., з яких: 29187,55грн. – пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, 446,96грн.–3% річних, 4706,10грн.-моральна шкода і 17417,44грн.- витрати, пов’язані з введенням справи

за участю представників сторін:

від позивача –  Гончарові Н.О. - довіреність  від 24.04.2007року,

від відповідача – Беневська І.В. – довіреність № 194 від 25.07.2007р.,

в с т а н о в и в:

Позивач після зміни суми позову, просить стягнути з відповідача 29187,55грн. – пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, 390,50грн.–3% річних, 4706,10грн.-моральну шкоду і 17417,44грн.- витрати, пов’язані з введенням справи

В підтвердження позову, позивач посилається на рішення Господарського суду Донецької області від 06.12.2006р. за справою № 43/334, яким встановлена вина відповідача у несвоєчасній оплаті одержаного майна і за яким стягнена заборгованість в розмірі 25681,86грн., штраф за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання в сумі 11556,84грн. та 3% річних в сумі 189,97грн. в обґрунтування моральної шкоди посилається на недовіру до підприємства інших контрагентів стосовно своєчасності поставки та якості. За вирішення спору № 43/334 сплачена винагорода юристу за 10 місяців в сумі 9833,25грн. та 7584,19грн., що становить 20% від виграної суми позову за укладеним договором на надання юридичних послуг з ТОВ “Валді-Експерт”, що підтверджує платіжним дорученням 6344 від 10.07.07р.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, вважаючи їх доведеними, так як пеня нарахована без встановлених законом строків позовної давності та подвійної облікової ставки НБУ, моральна шкода не доведена, юридичні послуги надані позивачу особою, яка не довела, що витрати понесені за розгляд конкретної справи.

Дослідивши матеріали справи та, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що Господарський суд Донецької області від 06.12.2006р. вирішив спір за справою № 43/334 в якої предметом спору було виконання зобов’язань, взятих на себе сторонами по цій же справі за договором купівлі-продажу № 05/06-2 від 05.06.2006р.

Після вирішення спору Господарський суд Донецької області рішенням від 06.12.2006р. стягнув з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю “МАЗ-Транс” на користь кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю “Паливно-заправна компанія  “Валді” заборгованість в розмірі 25681,86грн., штраф за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання в сумі 11556,84грн. та 3% річних в сумі 189,97грн. за невиконання договору купівлі-продажу № 05/06-2 від 05.06.2006р.

2

У відповідності з статтею 85 Господарського процесуального кодексу України, рішення суду вступило в закону дію після розгляду справи Вищим господарським судом України від 22.05.2007року.

За виданим судом наказом про примусове виконання рішення, ДВС у Київському районі м. Донецька відкрито виконавче провадження постановою від 26.12.2006р., яке повинно виконуватись  після набрання чинності рішення господарського суду, тобто постанови Вищого господарського суду України  від 22.05.2007р. , а не раніше.

Згідно умов статті 526 Цивільного кодексу України, договірні умови повинні виконуватись належним чином і в строк, передбачений сторонами. Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Моментом виконання грошового зобов’язання є дата списання коштів з рахунку платника.  Таким чином пеня, встановлена договором та Постановою Верховної ради України від 24.12.1993р. “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” підлягає сплаті за весь період часу, протягом якого не виконано зобов’язання по оплаті продукції (робіт, послуг), з урахуванням 6-ти місячного строку позовної давності та подвійної обліком ставки Національного банку України.

В частині 2 ст.343 Господарського кодексу України прямо вказується на те, що пеня за прострочення платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Починаючи з 23.05.07р. до часу звернення позивача з позовом – 16.07.2007р. боржник не виконав умови договору в добровільному порядку, тому суд вважає вимоги кредитора щодо стягнення штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання законні, але штраф мусить бути стягнутий за вказаний період, тобто за 23 дня, що становить 107,70грн. з урахуванням суми боргу – 10681,86грн., стягненої судом за рішенням від 06.12.2006р. та частково сплачено відповідачем 26.06.07р. в сумі 5000грн. і 27.06.07р. в сумі 10000грн.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Своєю чергою, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 5 статі 694 ЦК України, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти згідно зі статтею 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

На підставі викладеного, суд відмовляє позивачу задоволені вимог щодо стягнення річних відсотків, так як вважає, що Цивільним кодексом України не передбачено одночасне нарахування процентів відповідно до статей 536 та 625 ЦК України, оскільки вони різні за змістом.

Посилання позивача на статтю 625 ЦК України щодо стягнення окремо від заборгованості 3%річних незаконні і не обґрунтовані, так як вони вже були стягнуті разом з сумою заборгованості рішенням Господарського суду Донецької області від 06.12.2006р. за справою № 43/334.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 4706,10грн., суд відмовляє в цій частині позову, виходячи з наступного:

Підставами для відшкодування моральної шкоди є наявність самої реальної шкоди, противоправна поведінка особи, яка заподіяла цю шкоду, причинний зв’язок та вина відповідача відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України. Позивач має довести наявність решти підстав для відшкодування, що згадуються вище.

Дія ст.611, яка регулює сплату моральної шкоди, не поширюється на зобов’язання, які виникають з угод (договорів).

3

Підприємство чи організація має право вимагати відшкодування моральної шкоди відповідно до Цивільного кодексу України, інших спеціальних законодавчих актів, зокрема, ст.49 Закону України “Про інформацію” ст. 44 Закону України “Про авторське право і суміжні права”, ст.10 Закону України “Про режим іноземного інвестування” тощо.

Моральною визнається шкода, заподіяна порушенням її законних немайнових прав. Відповідно до чинного законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі. При цьому, якщо дії винної сторони заподіяли як майнову , так і моральну (немайнову) шкоду, то відшкодування майнової шкоди не звільняє таку особу від обов’язку відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до ст.54 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинно бути викладено: зміст позовних вимог, тобто в чому полягає моральна шкода, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, якими саме неправомірними діями завдана шкода та зазначення доказів, що підтверджують позов, Крім того, розмір моральної шкоду повинен бути обґрунтованим.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка їх завдала, за наявності її вини.

Відповідно до умов статті 23 Цивільного кодексу України, відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру.

Підставами для відшкодування моральної шкоди є наявність самої реальної шкоди, противоправна поведінка особи, яка заподіяла цю шкоду, причинний зв”язок та вина відповідача. Позивач має довести наявність решти цих підстав для відшкодування нанесеної шкоди, яка на розгляд позивача виникла внаслідок приниження честі, гідності, а також ділової репутації юридичної особи.

Відповідно до умов статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Моральна шкода, як свідчить з позовної вимоги, пов’язана з порушенням немайнових прав, але відповідних доказів, що свідчать про факти, які порочать ділову репутацію або завдають шкоди інтересам підприємству, позивачем не представлено. В матеріалах справи відсутні докази, які би свідчили про дії відповідача, направлені на розповсюдження відомостей, що не відповідають дійсності та підрив ділової репутації підприємства.

Приймаючи до уваги, що позивачем не доведено вказаних вище підстав (наявність самої реальної шкоди, противоправна поведінка особи, яка заподіяла цю шкоду, причинний зв’язок та вина відповідача), що зумовили відшкодування моральної шкоди, суд відмовляє йому в вимогах про стягнення моральної шкоди в розмірі 4706,10грн.

Розглядаючи питання про стягнення витрат, пов’язаних з наданням юридичних послуг позивачу ТОВ “Валді-Експерт” в розмірі 17417,44грн, суд відмовляє у цій частині позову, виходячи з наступного:

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом за наявністю документального підтвердження витрат, як-то угоди про надання послуг щодо ведення у суді конкретної справи та (або) належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, а також платіжного доручення або іншого документу, який підтверджує сплату відповідних послуг позивачем.

Суд приймає до уваги, що між позивачем та ТОВ  “Валді-Експерт” укладено договір № 10/08-1 від 10.08.2006р. на наданні юридичних послуг у справах стосовно вирішення спорів між ТОВ “ПЗК “Валді” і ТОВ “МАЗ-Транс” за яким сплачено позивачем 17417,44грн. платіжним дорученням ТОВу  “Валді-Експерт”.

В даному договорі вміщено умови, які, зокрема, не стосуються виконання конкретного договору за яким виникла заборгованість у відповідача перед позивачем як то: ТОВ  “Валді-Експерт” бере на себе зобов’язання правової роботи у підготовці та укладанні різного роду договорів, візує їх, надає допомогу щодо організації контролю за виконанням цих договорів; організує та веде претензійну роботу з ТОВ “МАЗ-Транс”; під час виконання господарських договорів з ТОВ “МАЗ-Транс” надає допомогу з організації та здійснення контролю за

4

дотриманням порядку продажу та приймання продукції і товарів за кількістю та якістю, проводить інструктаж працівників підприємства-позивача, робить висновок про законність списання матеріальних цінностей; Представляє інтереси в суді по всіх справах, де відповідачем чи позивачем є ТОВ “МАЗ-Транс”, а також в інших органах при розгляді правових питань, що пов’язані з вказаними справами; узагальнює та аналізує розгляд судових, інших справ, практику укладання та виконання договорів, надає пропозиції з усунення виявлених порушень; дає консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у господарських відносинах ТОВ “ПЗК “Валді” і ТОВ “МАЗ-Транс”; готує за дорученням замовника матеріали про розкрадання, розтрата, нестачі, випуск неякісної продукції тощо.

Цей договір укладений на строк до 31.12.2009року, для виконання якого призначено юрисконсульта Гончарову Н.О., яка діє на підставі довіреності.

Суд приймає до уваги, що договір на надання юридичних послуг, на який посилається позивач як на підставу своїх вимог, стосується не тільки витрат, які ним понесені в результаті невиконання відповідачем умов конкретного договору  - № 05/06-2, в результаті чого за рішенням Господарського суду встановлена відповідальність відповідача, а стосуються і інших умов договору, які не мають причинного зв’язку з справою № 43/334. За договором на надання юридичних послуг вбачається, що ТОВ “Валді”Експерт” здійснює всю правову роботу на підприємстві позивача за що передбачена оплата за кожен місяць. Сума нарахованої та виплаченої винагороди, яка становить 17417,44грн., не обґрунтована і не підтверджено, що всі кошти були сплачені за реально виконану роботу, пов’язану з конкретним договором № 05/06-2 від 05.06.06р., який був предметом спору за справою № 43/334.

Приймаючи до уваги, що з вини відповідача виник цей спір на нього покладаються судові витрати в розмірі, передбаченому законодавством.

На підставі ст.ст.526,530,546,549,610,611,625,1167 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193,229 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49,80,82,84, 81-1, 85 ГПК України, господарський суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Паливно-заправна компанія “Валді” м. Донецьк про  стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “МАЗ-Транс” м.Донецьк 51790,89грн., з яких: 29187,55грн. – пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, 446,96грн.–3% річних, 4706,10грн.-моральна шкода і 17417,44грн.- витрати, пов’язані з введенням справи частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “МАЗ-Транс” м.Донецьк 107,70грн. штраф за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, державне мито – 102грн. та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті вимог відмовити за недоведеністю.

Суддя

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення оголошений 20.08.2007року.

Надруковано у 3прим.:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу