КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2007                                                                                           № 31/533

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - КравцовА.А. – представник, дов. б/н від 30.10.2006;

від відповідача - не викликався та не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Рапід"

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.03.2007

у справі № 31/533 (Качан Н.І.)

за позовом                               Дочірнє підприємство "Трансінлайн" Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансінлайн"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Рапід"

про                                                  стягнення 16424,88 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України 31.05.2007 розгляд справи відкладено на 19.06.2007.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2007 у справі №31/533 позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 16 424,88 грн. боргу, 164,25 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивовано тим, що наявні у справі матеріали, зокрема, договір № 21/11-1Е, заявка № 21/11/05, CMR № 1059080, договір, укладений відповідачем за № 03/01/05, акт виконаних робіт № 133 від 28.11.2005 свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому порядку обставин, повідомлених позивачем, не спростував.

Відповідач в апеляційній скарзі просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2007 у справі № 31/533 скасувати повністю з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення і неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку заявника, судом не з’ясовано факт укладення договору № 21/11/05 та договору-заявки № 21/11/05 між позивачем та відповідачем, зокрема, не з’ясовано, чи уповноваженими особами підписані договір та заявка, разом із тим зразок підпису директора відповідача Грицая В.Я. в Статуті не відповідає підпису в договорі № 21/11-1Е та в заявці.

Заявник стверджує, що в особі уповноваженого органу не мав наміру укладати договір № 21/11-1Е та заявку № 21/11/05, ніколи їх не підписував, а тому їх не можна вважати такими, що були укладені; встановити справжність відтисків печатки на підставі копій неможливо.

Заявник вважає, що оскільки між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, то підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 16 424,88 грн. немає.

Заявник стверджує, що перевезення, яке було виконане відповідачем згідно з договором № 03/01/05 від 03.01.2005 та оплачене ТОВ "Юнікаф" на підставі рахунку-фактури № 133/Е від 28.11.2005, не має ніякого відношення до договору № 21/11-1Е від 21.11.2005 та договору-заявки № 21/11/05, укладених між позивачем та відповідачем, оскільки здійснено за іншим маршрутом.

На думку заявника, всупереч нормі ст. 4-2 ГПК України прийняте рішення ґрунтується виключно на аргументах позивача, наведених у позовній заяві, суд не надав належного значення доводам відповідача та порушив ст. 28, п.1 ст. 54, п.1 ст. 63, п.п. 1, 5 ст. 81 ГПК України, що призвело до прийняття неправильного рішення, порушення полягають у тому, що позовну заяву підписано особою, яка не мала на це права; позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 02.02.2007 у справі № 31/533, якою суд зобов’язав позивача провести службове розслідування та надати в судове засідання його документально оформлені результати, а також докази поважності причин їх ненадання, проте судом не було застосовано норму п. 5 ст. 81 ГПК України; повноваження представника позивача не були підтверджені належним чином оформленою довіреністю, оскільки згідно з наявною у матеріалах справи довіреністю представника позивача Кравцова А.А. від 30.10.2006 термін повноважень за нею закінчився 30.01.2007, таким чином суд розглянув дану справу за відсутності представника позивача, тому що рішення прийняте після закінчення терміну дії повноважень представника Кравцова А.А.

Заявник посилається на незастосування судом норм ст. 638 ЦК України, яка підлягала обов’язковому застосуванню, оскільки надана позивачем копія договору-заявки № 21/11/05 має технічні недоліки, зокрема, прогалини в тексті, які унеможливлюють встановлення істотних для даного виду договору умов, тому договір-заявку № 21/11/05 не можна вважати укладеним, у зв’язку з чим він не може виступати підставою для виникнення зобов’язань щодо оплати послуг у відповідача.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ст. 96 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до вимог ухвали апеляційного господарського суду від 31.05.2007 у справі № 31/533 сторони надали документи.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

Згідно з п.п. 1.1, 1.3, 3.1 договору № 21/11/-1Е від 21.11.2005 на перевезення вантажів автомобільним транспортом відповідач, за договором експедитор, зобов’язався пред’являти вантажі для перевезення в міжнародному сполученні, а позивач, за договором перевізник, приймати та доставляти їх одержувачам в об’ємах, вказаних у заявках на перевезення вантажів автотранспортом; вартість транспортних послуг вказується у заявці; відповідач оплачує рахунки позивача шляхом безготівкового перерахування коштів протягом 10-ти днів з дати одержання рахунків, актів виконаних робіт і CMR з відміткою одержувачів про доставку вантажу, якщо інше не обумовлене в заявці.

Відповідачем передано, а позивачем прийнято до виконання договір-заявку № 21/11/05 від 21.11.2005 на виконання вантажного автомобільного перевезення за маршрутом: Королівство Бельгія, м. Антверпен -  Україна, м. Київ (далі – заявка № 21/11/05).

Зазначене міжнародне перевезення здійснено за CMR № 1059080.

Заявкою № 21/11/05 передбачено, що перевезення оплачується фрахтом у розмірі 2 800 євро в гривнях по курсу НБУ на день виставлення рахунку протягом 7-ми днів після надання оригінальних документів (рахунок, акт виконаних робіт, CMR).

Позивач рахунок-фактуру № СФ-0000057 від 28.11.2005 про оплату автопослуг разом із документами надіслав відповідачу 01.12.2005 та останнім одержано документи 05.12.2005 за поштовим відправленням № 27701.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Отже позовні вимоги позивача є такими, що відповідають нормам чинного законодавства та підтверджені матеріалами справи.

Із доводами апеляційної скарги немає підстав погодитись, зважаючи на викладене та наступні обставини.

Твердження відповідача про те, що ані договір, ані заявка ним не укладались із позивачем не підтверджені доказами відповідно до вимог ст. 33 ГПК України. Крім того, замовлене відповідачем позивачу міжнародне перевезення вантажу виконане та за нього сплачено відповідачу стороною, яка замовила це перевезення відповідачу - Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнікаф" за платіжним дорученням № 1210 від 29.11.2005. Навіть якби дійсно договір та заявка були підписані неуповноваженою особою, то у зв’язку із прийняттям відповідачем документів про здійснення перевезення та прийняттям ним оплати за це перевезення, наступають наслідки, передбачені ч. 2 ст. 241 ЦК України.

Зміст договору та заявки свідчить про наявність у них всіх істотних умов, про що свідчить також і виконання міжнародного перевезення, також немає підстав переносити ознаку, що стосується техніки виготовлення копії, на зміст документу, оскільки ці категорії несумісні, крім того, наявна у справі копія заявки надає можливість прочитати її зміст, який має всі необхідні умови для виконання перевезення.

Твердження відповідача про те, що перевезення, яке було виконане відповідачем згідно із договором № 03/01/05 від 03.01.2005 та оплачене ТОВ "Юнікаф" на підставі рахунку-фактури № 133/Е від 28.11.2005 не має відношення до договору та заявки, укладених між позивачем та відповідачем, не відповідає матеріалам справи, адже зазначення маршруту та номер автомобіля у рахунку-фактурі відповідача № 133/Е від 28.11.2005, виставленому ТОВ "Юнікаф", відповідають даним про маршрут та автомобіль у заявці відповідача № 21/11/05, наданій позивачу та даним CMR № 1059080, у якій одержувачем вантажу зазначено ТОВ "Юнікаф", також дані про маршрут, порядок одержання вантажу, вказані у заявці, наданій відповідачем позивачу, відповідають таким даним у заявці, що була надана ТОВ "Юнікаф" відповідачу і останній не довів свою причетність до автомобіля, яким було здійснене спірне перевезення, тоді як позивачем надані докази того, що зазначений автомобіль на час здійснення перевезення належав позивачу.

Оскільки наказом № 24 від 11.04.2006, підписаним директором позивача Зайцевим В.Ю., надані повноваження Сурніну Ю.В. підписувати документи, то наявність підпису Зайцева В.Ю. на позовній заяві від 31.10.2006  відповідає вимогам ст. 54 ГПК України.

Враховуючи те, у справі № 31/533 є всі матеріали, необхідні для вирішення спору, у суду першої інстанції не було підстав для застосування п.5 ст. 81 ГПК України.

Як вбачається зі змісту довіреності б/н від 30.10.2006, виданої Кравцову А.А. на представництво інтересів позивача, довіреність видана строком на один рік, тобто фактично довіреність дійсна до 30.10.2007, а та обставина, що в довіреності вказано, що вона дійсна до 30.01.2007, є опискою, у зв’язку з чим Кравцов А.А., приймаючи участь як в засіданнях суду першої інстанції, так і апеляційної інстанції у справі № 31/533, є належним представником позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2007 у справі №31/533 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

2. Справу № 31/533 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.