ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.11.07р.

Справа № 16/251-07(30/274-07)

За позовом  позивача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Хенкель Україна",  м.Київ

позивача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілівер Україна", м. Київ

позивача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Колгейт-Палмолів Україна",     м.Київ

позивача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кімберлі-Кларк Україна", м. Київ

до  товариства з обмеженою відповідальністю "Проктер енд Гембл Менюфекчурінг Україна", м. Орджонікідзе Дніпропетровської області

про визнання недійсним договору купівлі-продажу активів у вигляді цілісного майнового комплексу

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

Від позивача - 1: Алексєєнко О.А., довіреність від 25.05.2007р.  представник;

Від позивача - 2:  Алексєєнко О.А., дов.від 25.05.07р. представник;

Від позивача - 3:  Алексєєнко О.А.,  представник;

Від позивача - 4:  Алексєєнко О.А., довіреність від 25.05.07р. представник

Від відповідача: Костинчук П.М., довіреність від 28.09.07р.  представник;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить визнати недійсним договір купівлі активів у вигляді цілісного майнового комплексу, що належав Закритому акціонерному товариству «Ольвія Бета Клінінг Продактс Ко».

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що: - рішення Антимонопольного комітету України від 26.03.2004р. №100-р, згідно з яким Акціонерна компанія Procter & Gamble Company»(США) отримала дозвіл на опосередковане придбання через холдингову компанію Procter & Gamble Luxembourg Investment S.a.r.l” та Товариство з обмеженою відповідальністю "Проктер енд Гембл Менюфекчурінг Україна" цілісного майнового комплексу Закритого акціонерного товариства „Ольвія Бета Клінінг Продактс Ко”, було визнано недійсним; - стаття 24 Закону України „Про захист економічної конкуренції” встановлює, що концентрація може бути здійснена лише за умови попереднього отримання дозволу Антимонопольного комітету чи адміністративної колегії Антимонопольного комітету України у випадках, передбачених Законом України „Про захист економічної конкуренції” та іншими нормативно-правовими актами; - для договору купівлі-продажу активів у вигляді цілісного майнового комплексу, що належав Закритому акціонерному товариству „Ольвія Бета Клінінг Продактс Ко”, істотною умовою є отримання дозволу Антимонопольного комітету України на концентрацію;

- оскільки рішення Антимонопольного комітету України №100-Р визнано судом   недійсним, договір купівлі активів у вигляді цілісного майнового комплексу, що належав  Закритому акціонерному товариству „Ольвія Бета Клінінг Продактс Ко” суперечить положенням Цивільного кодексу України та Закону України „Про захист економічної конкуренції”.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх.№13927 від 03.08.2007р.) зазначає, що: -Товариство з обмеженою відповідальністю „Хенкель Україна”, Товариство з обмеженою відповідальністю „Юнілівер Україна”; Товариство з обмеженою відповідальністю „Колгейт-Палмолів Україна”; Товариство з обмеженою відповідальністю „Кімберлі-Кларк Україна” є неналежними позивачами у справі щодо визнання недійсним договору; - на момент укладення договору відповідач отримав дозвіл Антимонопольного комітету України на концентрацію; - при укладенні договору сторонами договору були дотримані всі вимоги українського законодавства у сфері захисту економічної конкуренції, одержавши від Антимонопольного комітету України дозвіл на концентрацію; - правовим наслідком визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України є можливість проведення Антимонопольним комітетом України нової перевірки дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції; - сам факт, що рішення Антимонопольного комітету України визнано місцевим господарським судом недійсним, не може бути визнаний достатньою підставою для визнання недійсним договору, лише Антимонопольний комітет України має право звернутися до суду із позовом про визнання недійсним договору.

В подальшому позивачі звернулись з клопотанням про витребування доказів (вх.№18844 від 06.11.2007р.), в якому просять витребувати від Приватного нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу Кулика О.П. копію договору купівлі-продажу виробничих активів від 28.05.2004р., що має зберігатися у справах нотаріуса, зазначеного в тексті Договору купівлі-продажу комплексу будівель, які розташовані на вул.Уральській,1-а в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області від 01.07.2004р. №1-175.

Суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки:

- згідно із частиною 2 статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу;

- відповідно до частини 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України сторона, прокурор, які порушують клопотання перед господарським судом про витребування доказів, повинні докладно зазначити: який доказ вимагається, підстави, з яких вони вважають, що ці докази має підприємство чи організація і обставини, які можуть підтвердити ці докази;

- заявляючи клопотання про витребування доказів, позивачі посилаються на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу виробничих активів від 28.05.2004р.;

- проте, матеріали справи не містять відомостей щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу виробничих активів від 28.05.2004р. приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Куликом О.П.;

- до того ж, позивачами не надано відомостей про те, що вони зверталися до приватного нотаріуса Кулика О.П. і їм було відмовлено у його наданні.

Представником позивачів у судовому засіданні 06.11.2007р. також заявлено усне клопотання про винесення окремої ухвали щодо дій відповідача по ненаданню копії договору купівлі-продажу виробничих активів від 28.05.2004р.

Суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали відповідно до статті 90 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем також заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з неотриманням заяви про зміну позовних вимог.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки на момент розгляду справи зазначена заява в матеріалах справи відсутня.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

- відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням;

- рішенням господарського суду м.Києва від 08.04.2005р. у справі №45/344 було визнано недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 26.03.2004р. №100-Р „Про результати розгляду справи про концентрацію”, яким було надано дозвіл холдинговій акціонерній компанії Procter & Gamble Company»(США) дозвіл на опосередковане придбання цілісного майнового комплексу Закритого акціонерного товариства „Ольвія Бета Клінінг Продактс Ко”, розташованого за адресою: вул.Уральська,1-а, м.Орджонікідзе Дніпропетровської області;

- відповідно до пункту а) частини 2 статті 22 Закону України „Про захист економічної конкуренції” опосередковане придбання цілісного майнового комплексу визнається концентрацією;

- згідно із статтею 24 Закону України „Про захист економічної конкуренції” концентрація може бути здійснена лише за умови попереднього отримання дозволу Антимонопольного комітету України чи адміністративної колегії Антимонопольного комітету України у випадках, передбачених Законом України „Про захист економічної конкуренції” та іншими нормативно-правовими актами;

- позивачами надано до суду копію проекту договору купівлі активів між Закритим акціонерним товариством „Ольвія Бета Клінінг Продактс Ко” та холдинговою компанією Procter & Gamble Luxembourg Investment S.a.r.l” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Procter & Gamble Manufacturing Ukraine”;

- позивачі вважають, що укладенням зазначеного договору порушені охоронювані законом інтереси позивачів внаслідок прийняття недійсного рішення; відповідач проти цього заперечує.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивачів, виходячи з наступного:

- завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу статті 2 Закону України „Про судоустрій України” є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами прав та інтересів юридичних осіб;

- отже, правом на пред’явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються;

- однак наявність права на пред’явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов для реалізації встановленого вищевказаними нормами права;

- вирішуючи переданий на розгляд суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб’єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі належним позивачем; відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов’язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов’язку від інших осіб;

- згідно із частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України;

- отже, виходячи з аналізу зазначеного, позивачі не є тими особами, яким належить право на пред’явлення позову, оскільки судом визнано недійсним рішення Антимонопольного комітету від 26.03.2004р. №100-р „Про результати розгляду справи про концентрацію”, яким надано дозвіл на опосередковане придбання цілісного майнового комплексу Закритого акціонерного товариства „Ольвія Бета Клінінг Продактс Ко”;

- згідно із статтею 1 Закону України „Про Антимонопольний комітет України” Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель;

- згідно із пунктами 1-3 частини 1 статті 3 Закону України „Про Антимонопольний комітет України” основними завданнями Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: - здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб’єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; - контролю за концентрацією, узгодженими діями суб’єктів господарювання та регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб’єктами природних монополій; - сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

- таким чином, саме Антимонопольний комітет України має право на пред’явлення позову щодо визнання недійсним договору купівлі активів Закритого акціонерного товариства „Ольвія Бета Клінінг Продактс Ко”, у зв’язку із визнанням недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 26.03.04р. №100-р „Про результати розгляду справи про концентрацію”;

- крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у матеріалах справи відсутній підписаний спірний договір, а знаходиться лише копія проекту договору, на якому зазначено „лише для цілей обговорення”;

- відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків;

- позивачами не доведено вчинення відповідачем дій, передбачених у зазначеній нормі;

- згідно із пунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним;

- проте, у суду відсутні підстави для визнання недійсним правочину на підставі його проекту;

- отже, позивачами не доведено обставин, на якій вони посилаються як на підставу своїх вимог (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Згідно  із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивачів.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок позивачів.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

СУДДЯ                                                  Т.В. ЗАГИНАЙКО