СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.07.07                                                                                 Справа № 10/270ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М. по справі № 10/270ад за позовом

Державної податкової інспекції у Слов’яносербському районі

до Державного підприємства "Луганськвугілля", м. Луганськ

про звернення стягнення на активи на суму 508137 грн. 75 коп.

Представники  сторін:

від позивача - Анохіна Г.О.-держ.под.інспеткор, довіреність № 3/10 від 04.01.07.;

від відповідача -  Краснякова Т.В.-юрисконсульт, довіреність № 03-5-7 від 25.12.06.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача податкового у розмірі 508137 грн. 75 коп. (492081 грн. 69 коп. –основного платежу, 16056 грн. 06 коп. –пеня), шляхом звернення стягнення на активи.

Відповідач відзивом на позов від 16.06.2007р. № 404 позовні вимоги визнає повністю, але на даний час підприємством частково погашена заборгованість , а саме 24.05.2007р. –збір за спеціальне використання водних ресурсів –650,00 грн., в тому числі пені –47,88 грн.; 24.05.2007р. –комунальний податок –1630,00 грн.; 31.05.2007р. пеня за несвоєчасну сплату податку з доходів фізичних осіб –4000,00 грн. Та у зв’язку зі скрутним становищем підприємства не має можливості погашення всієї заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін,   суд

в с т а н о в и в:

Державне підприємство  «Луганськвугілля»   має податковий борг  комунального податку –2808,72 грн.;   земельного  податку  з  юридичних осіб  -  в  сумі  141409, 82 грн.,

збору  із забруднення навколишнього природного середовища 348512,17 грн.,  всього  -  492730,71 грн.

Податкові  зобов’язання  самостійно узгоджені  відповідачем  шляхом  подання податкових декларацій,  розрахунків,  зазначених  в  актах звірення.

Оцінивши  матеріали  справи,  суд   визнає  позовні  вимоги  обґрунтованими  з  огляду  на  наступне:

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України  “Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов’язкових платежів)  у  встановлені  законами  терміни.

Відповідно  до  п.11) ст. 10  Закону України  “Про державну податкову службу в Україні”  податкові органи подають   до  судів  позови  до  підприємств,  установ,  організацій та громадян   про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна.

За змістом  пунктів 1,2),   1.3)  ст.  1 Закону   України  від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ   “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  (надалі –Закон  2181)  податкове  зобов'язання - зобов'язання платника податків  сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму  коштів  у  порядку  та у строки,  визначені цим Законом або іншими  законами України;     податковий борг (недоїмка) - податкове  зобов'язання  (з  урахуванням   штрафних   санкцій   за  їх  наявності),  самостійно  узгоджене  платником податків або узгоджене в адміністративному чи  судовому  порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також  пеня,  нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону 2181 активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Активами платника податків за змістом п. 1.7 ст. 1 Закону № 2181 є кошти, матеріальні  та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Відповідно до ст. 136  Кодексу адміністративного судочинства  України  відповідач  може визнати адміністративний позов  протягом  всього часу  судового розгляду,   зробивши  про це усну  заяву. Якщо  визнання  адміністративного позову  викладено  в  адресованій  суду  письмовій заяві,  ця  заява  приєднується  до справи.  Визнання  відповідачем  позову  не суперечить закону, не порушує  чиї –небудь права,  свободи  або інтереси.   Питання  про  розстрочення  виконання  судового рішення може бути розглянуто в порядку ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства  України.

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні  12.07.2007.  і  постановив   задовольнити позов повністю.

Відповідно до п. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства  України   у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа,   судові витрати, здійснені  позивачем, з відповідача не стягуються.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  12.07.2007. проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

На  підставі  викладеного та,    керуючись ст.ст.  18, 51, 136, 158 –163,  245 Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1.   Позов   задовольнити  частково.

2.  Звернути  стягнення  на активи   Державного підприємства  «Луганськвугілля», м. Луганськ, вул. Лермонтова, 1-в,  на суму  податкового боргу

-  з комунального податку в розмір 2808,72 грн. до Зимогор’ївської селищної ради,

-   земельного  податку  з  юридичних осіб  в розмірі  67288,66 грн. до  Зимогор’ївської селищної ради,

-   земельного  податку  з  юридичних осіб  в розмірі  27833,13 грн. до  Родаківської селищної ради,

-   земельного  податку  з  юридичних осіб  в розмірі  54688,03 грн. до  Лозовської селищної ради,

- із забруднення навколишнього природного середовища 348512,17 грн. до Лозовської селищної ради.

3. В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст. 160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена   17.07.2007.

Суддя                                                                                Т.М.Мінська