ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.07
Справа №АС12/527-07.

За позовом - Малого підприємства фірма «Людмила», м. Глухів

до відповідача – Управління Пенсійного фонду України в м. Глухові

про скасування рішення

СУДДЯ  Л.А. КОСТЕНКО

Представники сторін:

Від позивача:                    Шалаш Е.П.

Від   відповідача:           Нездоймишапка О.О.

За участю секретаря судового засідання  Бардакової О.М.

Предмет позову: позивач звернуся до  суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та нечинним  рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Глухові № 128 від 13.04.2007р. про застосування  фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків на загальну суму 4476 грн. 55 коп. в т.ч. 1304 грн. 63 коп. пені та штрафу в розмірі 3 171 грн. 92 коп.

Відповідач вимоги позивача не визнає.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України  розгляд справи відкладався з 22.10.2007р. до 08.11.2007р., у розгляді справи оголошувалась перерва з 08.11.2007р. до 20.11.2007р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  суд

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуючи рішення Пенсійного фонду від 13.04.2003року № 128 про застосування фінансових санкцій, позивач посилається на ті обставини що протягом 2004-2007 років МПФ «Людмила» було платником єдиного податку. Відповідно до п. 2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98, суми сплачені підприємством у складі єдиного податку (42% від перерахованих підприємством сум єдиного податку), Відділенням державного казначейства направлялись до Пенсійного фонду України.

Такі суми перераховувались Відділенням державного казначейства до 20 числа кожного місяця протягом 2004-2006 р.р., тобто задовго до настання часу сплати страхових внесків за такі місяці – наперед. Враховуючи, що підприємство використовувало своє право на сплату страхових внесків у складі сум єдиного податку, відповідно до п. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98, то зазначені суми починаючи з січня 2004 року і по день їх зарахування, накопичувались на особовому рахунку підприємства в Управління Пенсійного фонду м. Глухові.

Отже, на дату настання строку сплати самостійно донарахованих страхових внесків за січень 2007р. та лютий 20007 р. та штрафних санкцій за ними, донарахованих Управлінням Пенсійного фонду України  в м. Глухові, на особовому рахунку МПФ «Людмила» в Пенсійному фонду вже були суми, які повністю  погашали зазначені виплати.

Таким чином, на думку позивача, застосування штрафної санкцій за п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України від 09.07.2003    № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в о розмірі 4476,55 грн. відсутня основна умова - несплата (неперерахування) або несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) страхових внесків.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

13 квітня 2007 року начальником Управління Пенсійного фонду в м. Глухові було прийняте рішення № 128 про застосування фінансової санкції та нарахування пені відповідно до п. 2 ч.9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ (далі Закон).

МИ фірма "Людмила" є страхувальником, відповідно до п.1 ч. 1 ст.

14 Закону№1058-ІУ.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати страхові внески в установлені строки та в  повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові  внески,  нараховані  за  відповідний  базовий  звітний  період,   не

пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

У разі, коли платник порушує порядок та строки розрахунків по страхових внесках із Пенсійним фондом України, до нього застосовуються фінансові санкції, передбачені п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону 105 8-ІV.

Відповідно до зазначеної норми за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки сплати у строк до 30 календарних днів включно;

20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (неперерахованих) страхових внесків   і   фінансових   санкцій   нараховується   пеня   в   розмірі   0,1   відсотка означених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Згідно п.п. 9.3.2. п.9 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.03 №21-1, реєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04 за №64/8663 (далі - Інструкція), розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника.

Із матеріалів справи встановлено що до позивача раніше була застосована фінансова санкція в розмірі 4167 грн. 64 коп. згідно рішення Управління Пенсійного фонду № 384 від 23.12.2004 року та вимоги про сплату боргу № 92 від 23.12.2004 року. Оскільки зазначені рішення МПФ «Людмила» оскаржувала в судовому порядку, то фінансові санкції по ним були взяті до обліку по особовому рахунку позивача лише 1 листопада 2006року, тобто після закінчення розгляду справи в апеляційний судовій інстанції.

Згідно картки особового рахунку донараховану суму страхових внесків та фінансової санкції позивач погасив 6 березня 2007року.

За весь період затримання розрахунків, тобто з 01.11.2006року до 06.03.2007року відповідач нарахував фінансові санкції на суму боргу 6343 грн. 84 коп., з урахуванням частково сплати, що підтвердив відповідним розрахунком, залученим до справи.

Посилання позивача на те, що на дату настання строку сплати донарахованих внесків на його рахунку обліковувалася належна сума коштів, яка надійшла від єдиного податку, тому повинна була врахована відповідачем, не може бути прийнята судом як доказ сплати внесків у установлені строки.

Відповідно до Розрахунку суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за лютий 2007 року, МПФ «Людмила», самостійно донарахував суму страхових внесків у розмірі 31,8%, 33,2% в сумі 11702,68 грн. за лютий 2006 р. - січень 2007 р., які він взагалі не декларував у зазначений період.

Таким чином, оскільки позивач протягом лютого 2006 року - січня 2007 року не нараховував страхові внески в розмірі 31,8%, 33,2%, то частина коштів від єдиного податку обліковувалась у окремих реєстрах по надходженню цих коштів  і  до  картки  особового  рахунку  в  графу  «зараховано  внесків»  не

заносилось,  отже,  не  можна  вважати  сплаченими  страхові  внески,  що взагалі не нараховані.

Відповідно, оскільки 20.03.2007 було узгоджено розрахунок страхових внесків за лютий 2007 року з донарахованими сумами страхових внесків за лютий 2006 - січень 2007 року, то 42% від сплати єдиного податку стали до обліку на картці особового рахунку платника, а отже, відповідно до ч. 5 ст. 106 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" за рахунок цих сум, що надійшли, були погашені суми недоїмки, пені та фінансових санкцій в календарній черговості їх виникнення.

Таким чином рішення № 128 від 13.04.2007року прийняте пенсійним органом відповідно до вимог законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Малого підприємства фірма «Людмила» про визнання протиправним та нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Глухові № 128 від 13.04.2007р., м. Суми про застосування фінансових санкцій та пені на загальну суму 4476 грн. 55 коп.    –  відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна  скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Сумської області.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду  першої інстанції, якщо інше не встановлено цим  Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                               Л.А. КОСТЕНКО

Постанова в повному обсязі складена   26  листопада 2007р

Згідно оригіналу

Секретар с/з                                                                            О.М. Бардакова