ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.07.2007
Справа №2-25/3687-2007

За позовом Сакського міськрайонного центру зайнятості, м. Саки, вул.. Курортна, 27,

До відповідача Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перемога», Сімферопольський район, с. Єлізаветове, вул.. Шкільна, 21.

Про стягнення  2323,00 грн.

Суддя  О.Ю. Копилова

при секретарі Діланян І.К.

Представники:

Від позивача – Алієва Н.Ф., головн. спец., ю/к, дов. № 1412 від 19.10.06р.

Від відповідача –  не з’явився

Сутність спору: Сакський міськрайонний центр зайнятості звернувся  у господарський суд  АР Крим з позовною заявою про стягнення з відповідача несплаченої суми страхових внесків у Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування  України на випадок безробіття в розмірі 2323,00 грн.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Указом Президента „Про зміни в структурі центральних органів виконавчої служби” від 15.12.1999р. № 1573/99 з метою удосконалення структури органів виконавчої влади і підвищення ефективності державного управління, внесені зміни в структуру центральних органів виконавчої влади і затверджена схема організації і взаємодії центральних органів виконавчої влади, згідно якої визначено, що до складу центральних органів виконавчої влади входить Міністерство праці і соціальної політики України. Діяльність Державної служби зайнятості здійснюється під керівництвом Міністерства праці і соціальної політики України.

Відповідно до ст.. 12 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” від 02.03.2000р. № 1533-ІІІ функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на державну службу зайнятості.

Оскільки Сакський міськрайонний центр зайнятості як позивач при зверненні до суду, здійснює свої повноваження як суб’єкт владних повноважень, спір підпадає під дію Кодексу адміністративного судочинства України, у зв’язку із чим суд вважає за необхідне розглядати справу за правилами КАС України. На підставі чого ухвалою від 22.03.2007р. відкрито провадження по адміністративній справі та призначено її до слухання.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та Перехідних Положень КАС України до  початку діяльності    окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським  судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у  першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди  за правилами  Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачем заявою від 19.04.2007р. було збільшено позовні вимоги на 128,00 грн. та просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 2451,00 грн.

Відповідач вимоги в частині стягнення нарахованої суми пені не визнає, посилаючись на форс-мажорні обставини які підтверджуються висновками Торгово-промислової палати України , у зв’язку із чим він має бути звільнений від сплати пені у відповідності зі ст.. 617 Цивільного кодексу України.

Заявою від 08.05.2007р. позивач уточнив позовні вимоги, у зв’язку із перерахуванням відповідачем суми заборгованості по сплаті страхових внесків за 4 квартал 2006р. та за 1 квартал 2007р., просить стягнути з відповідача суму нарахованої пені у розмірі 1971,03 грн.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

У судове засідання 09.07.2007р. представник відповідача не з’явився.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення  представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив «Перемога»,  зареєстровано в Сакському міськрайонному центрі зайнятості як платник внесків на загальнообов'язкове державне  соціальне страхування України на випадок безробіття за № 11200218.

Відповідно до розрахункової відомості про нарахування й перерахування страхових внесків у Фонд загальнодержавного державного соціального страхування України на випадок безробіття за 2006р., представленої відповідачем у порядку звітності, у нього виникла недоїмка станом на 01.01.2007р. в сумі  4954,98 грн.

15.11.2006р. позивачем проведено перевірку достовірності нарахування, своєчасності та повноти перерахування страхових внесків у Фонд за період з 01.10.2003р. по 15.11.2006р., про що складено відповідний акт за № 127. За результатами перевірки відповідачу нараховано пеню за несвоєчасну сплату страхових внесків на випадок безробіття у сумі 1917,03 грн.

Рішенням господарського суду АРК від 21.11.20006р. по справі № 2-25/17931-2006 з відповідача стягнено на користь позивача суму у розмірі 2603,00 грн. Отже за відповідачем значиться заборгованість по страхових внесках на випадок безробіття перед позивачем у сумі 2323,00 грн.

Позивачем в ході розгляду справи двічі уточнювались позовні вимоги, востаннє у зв’язку із перерахуванням відповідачем суми заборгованості по сплаті страхових внесків за 4 квартал 2006р. та за 1 квартал 2007р., просив стягнути з відповідача суму нарахованої пені відповідно з актом від 15.11.2006р. за № 127 у розмірі 1971,03 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав:

Відносини в сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування врегульовані Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, прийнятими 14.01.1998р., що  вступили в  законну силу, у відповідності із ст. 32 Основ з моменту їхнього опублікування  - 19.02.1998р.

Одним з видів загальнообов'язкового державного соціального страхування, згідно  ст. 4 Основ, є страхування  на випадок безробіття.

Відносини, які виникають із загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття тепер урегульовані нормами Закону України від 02.03.2000р. № 1533 -III „Про загальнообов'язкове  державне соціальне страхуванні на випадок безробіття”, що набув законної сили, відповідно до п. 1 розділу 8  „Заключних положень” з 01.01.2001р.

До набуття законної сили зазначеного Закону, тобто до 01.01.2001р., ст. 31 Основ, відповідно до якої, строки введення загальнообов'язкового державного страхування в Україні, визначаються в законах України в окремих видах загальнообов'язкового державного соціального страхування, платежі на обов'язкове державне  страхування мали статус збору (обов'язкового платежу) і входили до складу загальнообов'язкових податків  і зборів, визначених ст. 14 Закону України «Про систему оподатковування» (п.16 ч. 1).

Отже, до 01.01.2001р. порядок стягнення такого збору визначався Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993р. № 8-93 „Про стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів”, що втратив  дію  у зв'язку із прийняттям  Закону України № 2181 від 21.12.2000р. „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами й державними цільовими фондами”, що набув законної сили  с 01.04.2001р., за винятком деяких норм.

Таким чином, до моменту набуття законної сили Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” (до 01.01.2001), на порядок стягнення платежів на обов'язкове державне соціальне страхування, які мали статус загальнообов'язкового збору, поширювалися норми, які регулюють відносини в сфері   оподатковування.

Правові, фінансові й організаційні основи загальнообов'язкового державного страхування на випадок безробіття, після 01.01.2001р. вже регулювалися нормами Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”.

У чинність п. 2 розділу 8 Закону,  до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони й інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, а відповідно до п. 4 Кабінету Міністрів України в шестимісячний строк від дня  опублікування  цього Закону  доручено підготувати й подати на розгляд Верховної Ради України  пропозиції щодо приведення  законів України у відповідність із  цим Законом.

Таким чином, з  моменту набуття законної сили зазначеного Закону, тобто з 01.01.2001р. не діють норми Закону України „Про систему оподатковування”  у частині, що  суперечить йому, - хоча зміни у Закон України „Про систему оподатковування”, яким п. 16 ч. 1 ст. 14 виключений, внесені  лише  Законом України від 16.01.2003р. № 429 „Про внесення змін у деякі законодавчі  акти України щодо загальнообов'язкового державного соціального страхування”.

Отже з 01.01.2001р. страхові внески на випадок безробіття не входять у систему  оподатковування й не можуть стягуватися в іншому порядку, чим передбачено Законом України № 1533- III  від 02.03.2000р.

Таким чином, на порядок стягнення заборгованості по страхових внесках на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, розмір яких визначений Законом  України  від 11.01.2001р.№ 2213, що вступили  у чинність з 02.03.2001р.,  „Про  розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття”, які виникли після 01.01.2001р., не поширюються норми Закону України „Про порядок погашення  зобов'язань  платників податків перед бюджетами й державними цільовими фондами”  й інші нормативні  акти, які регулюють відносини в сфері  оподатковування. Зазначені відносини врегульовані спеціальним законодавством по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Порядок нарахування внесків й їх сплати регулюється Інструкцією про порядок  вирахування й сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття й обліку їхнього одержання у Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, затвердженого Наказом Міністерства праці й соціальної  політики України від 18.12.2000р. № 339.

Відповідно до п. 5 ст. 8 Закону України № 1533 від 02.03.2000р. „Про загальнообов'язкове  державне соціальне страхування на випадок безробіття” кошти  Фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду покладають на центр зайнятості АР Крим, обласні, Київський і Севастопольський міські, районні, районні в містах центри зайнятості.

Згідно п.п. 2.2. п. 2 ст. 35  даного Закону роботодавець зобов'язаний  вчасно й у повному розмірі сплачувати страхові внески.

Частиною 1 ст. 38 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” і пунктом 9.1 Інструкції визначена відповідальність роботодавця за несвоєчасність сплати й неповну сплату страхових внесків. У випадку несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальники сплачують суму донарахованих контролюючим органом внесків (недоїмки), штраф і пеню.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 зазначеного Закону не сплачені в строк страхові внески, пеня й штраф стягуються у доход Фонду зі страхувальника в безперечному порядку. Строк давнини у випадку стягнення страхових внесків, пені й фінансових санкцій, передбачених цією статтею, не застосуються. Статтею 39 цього ж законодавчого акту передбачено, що спори, які виникають з правовідносин за цим  Законом, вирішуються в судовому порядку.

Крім того, у Постанові Верховного Суду України від 22.06.2004р. зазначено, що центр зайнятості має право звертатися в суди з позовами про стягнення заборгованості по оплаті страхових внесків у Фонди загальнообов'язкового  державного страхування на випадок безробіття.

Порушення відповідачем законодавства про зайнятість населення підтверджується актом перевірки за № 127 від 15.11.2006р.

Згідно  ст. 19   Закону України „Про зайнятість населення”  Державна служба зайнятості  стягує з підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, суми  прихованих  або занижених обов'язкових зборів і недоїмок у державний бюджет фонду сприяння зайнятості населення.

У відповідності із ст. 67 Конституції України кожний зобов'язаний оплачувати податки й збори в порядку й  розмірах, встановлених законом.

Отже посилання відповідача на положення ст.. 617 Цивільного кодексу України судом до уваги не приймаються.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 1971,03 грн. підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п. 6 прикінцевих та перехідних положень, ст.. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перемога» (Сімферопольський район, с. Єлізаветове, вул.. Шкільна, 21; р/р 260045120 в КРД АППБ «Аваль», ) на користь Сакського міськрайонного центру зайнятості (м. Саки, вул.. Курортна, 27; р/р 0021 (по ставці від роботодавців) УДК в АРК м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 20708681)  суму пені у розмірі 1971,03 грн.

Виконавчі документи  видати після вступу постанови в законну силу у разі надання відповідної заяви позивачем.

У разі неподання  заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання  постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ -  з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви  про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанову складено та підписано у повному обсязі 16.07.2007р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.