ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2007 р.
Справа № 14/89

за позовом                 ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ"

вул.  вул.Незалежності,24, м.Бровари, Київська область,07400

(адреса для кореспонденції: вул.Радистів, 73а, м.Київ, 02089)

до відповідача         ТзОВ "Автоформула-ІФ"

вул.Січинського,152, м.Івано-Франківськ,76000

Cуддя  Булка Володимир Ігорович

При секретарі   Кріцак Василь Мирославович

Представники:

Від позивача:  Чуйко А.В., представник, (довіреність № б/н від 08.10.07р.)

Від відповідача: не з"явились

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов про стягнення боргу в сумі 22 917,15 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, свої обгрунтування виклав у позовній заяві..

Представник відповідача  двічі в засідання суду не з"явився, відзиву на позовну заяву не надав.

За наведених обставин та в силу ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами без участі відповідача, якого належно повідомлено про час, дату та місце проведення засідання суду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №6604037 від 25.10.07 та №6764808 від 12.11.07.

Заслухавши представника позивача та розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

11.01.07 між сторонами укладено договір поставки (відстрочки) №78/2007 К. Відповідно до п.1.1 вищезазначеного договору, позивач зобов"язався поставити відповідачу автомібільні товари, а відповідач - придбати замовлений товар і оплатити його вартість відповідно до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив відповідачу товар (шини) на суму

27 475,00грн., що підтверджується видатковою накладною № ЕЛВ01100016 від 12.01.07 року, яка знаходиться в матеріалах справи. Отже, позивач виконав  зобов"язання за договором.

Згідно з п.3.1.1 договору, оплата за товар здійснюється шляхом авансового перерахування грошових коштів відповідачем на розрахунковий рахунок позивача в розмірі 14,29% від вартості, вказаної у додатках до договору, та відповідно до п.3.1.2 договору, наступна помісячна оплата - у відповідності з графіком, визначеним додатками до договору, які є його невід"ємною частиною.

За отриманий товар відповідач розрахувався з позивачем частково, заборгувавши позивачу 17 628,58 грн., чим порушив п.п.3.1.1 та 3.1.2 договору.

Станом на сьогоднішній день борг відповідача перед позивачем становить 17 628,58грн.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову і виходить з наступних підстав:

- у відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Статтею 526 частиною 1 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобов’язання, а саме  зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законами або договором.

Внаслідок того, що відповідач не розрахувався за поставлені товари на час пред"явлення позову , за відповідачем рахується заборгованість  в сумі 17 628,58грн.

Пунктом 10.2. договору передбачено, що за затримку платежів на термін до 30 днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 30 відсотків від загальної вартості невиконаного зобов"язання. Отже, крім основного боргу відповідач повинен сплатити позивачу 5 288,57грн. штрафу, за невиконання умов договору, а саме п.3.1.1 договору.

Викладені вище обставини підтверджуються матеріалами справи, і на думку суду є обгрунтованими, тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати слід віднести на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоформула - ІФ", м.Івано-Франківськ, вул.Січинського,152 (код 33859328, п/р 6001 в ІФД АТ "Індекс-Банк", МФО 336763) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МСС "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ", Київська область, м.Бровари, вул.Незалежності,24 (код 33212540, п/р №6900 в "УкрСиббанк", м.Харків, МФО 351005, код 33212540)  17 628,58грн. заборгованості,  5 288,57грн. штрафу,  229,17грн. держмита та  118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                   Булка Володимир Ігорович

Рішення підписане ____________.

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

Помічник судді Гандера М.В.