ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

21.11.2007                                                                                         Справа  № 16/209

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк „Коопінвестбанк”, м. Ужгород

до  Закарпатської обласної спілки споживчих товариств, м. Ужгород

про визнання відсутності права користування частиною приміщення та зобов'язання звільнити безпідставно зайняті приміщення

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача – Гуцола М.В. –представник по довіреності №07/07 від 14.03.07р.

від відповідача – Цап В.В. –голова правління

СУТЬ СПОРУ: визнання відсутності права користування частиною приміщення та зобов'язання звільнити безпідставно зайняті приміщення.

Представник позивача просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість матеріалами справи. Зокрема, у підставу своїх доводів вказує те, що приміщення, в яких перебуває відповідач, використовуються ним за відсутності відповідних правових підстав, оскільки належать позивачу на праві власності, що підтверджується видачею відповідним органом БТІ реєстраційного посвідчення на об’єкт нерухомого майна –приміщення частини будівлі в м. Ужгород по вул. Гойди, 10 площею 1104кв.м., що складає 24/100 від загальної площі. Відтак, враховуючи відсутність у відповідача права на користування таким майном, вважає позовні вимоги правомірними, а факт відсутності права користування ними відповідачем належним чином доведеним. Вважає, що неправомірними діями відповідача порушується право власності позивача, оскільки не дозволяє останньому в повній мірі реалізувати надане йому законом право володіти, користуватись та розпоряджатись таким майном.

Заперечує обґрунтованість позиції відповідача по наявності підстав для зупинення провадження у даній справі до завершення розгляду касаційної скарги відповідача на рішення господарського суду області у справі №4/333, за яким Закарпатською облспоживспілкою оскаржується правомірність укладення між сторонами договорів купівлі-продажу від 04.03.1996р. №1 та від 02.12.1996р. №1, свідоцтва про право власності на 24/100 частини будинку №10 по вул.Гойди в м.Ужгороді, виданого на підставі договору купівлі-продажу №1 від 04.03.1996р. В правомірність своїх доводів вказує на набуття даним рішенням, яке залишено без змін відповідною постановою Львівського апеляційного господарського суду,  законної сили. Відтак, вважає неправомірною позицію відповідача з приводу наявності підстав для зупинення провадження у справі, оскільки вважає, що результати касаційної скарги не впливають на збір судом певних фактів, що мають

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 21.11.2007 року по справі №16/209

значення для даної справи, оскільки такі вже існують на сьогоднішній день та доведені відповідними судовими інстанціями при розгляді справи №4/333. Крім того, вважає, що така позиція відповідача спрямована на зловживання ним наданими йому правами Господарським процесуальним кодексом України, оскільки задоволення судом клопотання відповідача сприятиме затягуванню розгляду справи по суті за відсутності відповідних правових підстав.

Представник відповідача заперечує з приводу наявності підстав для задоволення позовних вимог по мотивах, викладених у поданих суду письмових поясненнях. В обґрунтування своїх доводів вказує на неправомірність набуття позивачем права власності на спірні приміщення з підстав, що містяться в матеріалах справи №4/333, оскільки вважає, що договори купівлі-продажу укладені сторонами з порушенням вимог чинного законодавства за відсутності у продавця належним чином підтверджених відповідних повноважень. Також просить взяти до уваги те, що позивачем протягом тривалого часу, якщо враховувати час, з якого укладено договори купівлі-продажу, не порушувалось питання про звільнення відповідачем частини приміщень будинку №10 по вул. Гойди в м. Ужгороді, відтак, вважає користування ними відповідачем правомірним.

Заперечує доводи позивача стосовно відсутності підстав для зупинення провадження у справі з огляду на те, що в межах розгляду справи №4/333, предметом дослідження якої стало питання правомірності укладення між сторонами договорів купівлі-продажу нерухомого майна –частини будинку в м. Ужгород по вул.. Гойди, 10, судом надавалась правова оцінка договорів, що слугували підставою для реєстрації за позивачем права власності на таке майно. А відтак, вважає, що незважаючи на набуття рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду законної сили, існують всі підстави для зупинення провадження у справі до отримання результатів розгляду касаційної скарги облспоживспілки на прийняті судові процесуальні документи (рішення та постанова).

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

04.03.1996р. між Закарпатською обласною спілкою споживчих товариств в особі Голови правління та Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк “Коопінвестбанк” було укладено договір купівлі-продажу №1, відповідно до якого облспоживспілка продала, а “Коопінвестбанк” купив частину будинку у м.Ужгороді по вул. Гойди,10 площею 1104 кв.м, що складає 24/100 від загальної площі, вартістю 16 млн. крб. (160 тис. грн.), в тому числі підвал загальною площею 234,3 кв.м., 1 поверх —303,3 кв.м., 2 поверх —275,3 кв.м., 3 поверх —291,1 кв.м. (п.1.1 договору).

Передача цього майна у власність “Коопінвестбанку” була проведена на підставі акту прийому-передачі від 10.03.1996р., який є невід’ємною частиною договору (п.2.1).

Комунальним підприємством “Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації” 07.10.1996р. проведено державну реєстрацію права власності на 24/100 частини будинку площею 1104 кв.м. по вул.Гойди,10 в м.Ужгороді за ТзОВ Комерційний банк “Коопінвестбанк”.

02.12.1996р. облспоживспілкою укладено з КБ “Коопінвестбанк” додатково ще один договір купівлі-продажу частини правого крила будинку у м.Ужгород по вул.Гойди,10 площею 578,6 кв.м. вартістю 290 тис. грн., зокрема, 1 поверх правого крила площею 303,3 кв.м., 2 поверх правого крила —275,3 кв.м.

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 21.11.2007 року по справі №16/209

Відповідно до п.2.1 договору сторони підписали акт прийому-передачі частини правого крила будинку загальною площею 578,6 кв.м. залишковою балансовою вартістю 290 тис. грн.

Постановою правління облспоживспілки від 12.12.1996р. №199 затверджено договір купівлі-продажу частини правого крила будинку по вул. Гойди,10 по залишковій балансовій вартості (в сумі 290 тис. грн.) і вказано: “цю суму перерахувати “Коопінвестбанку” в поповнення Статутного фонду”.

Рішенням місцевого суду та постановою апеляційної інстанції за результатами розгляду справи №4/333 встановлено, що відповідач на законних підставах, тобто на підставі укладеного договору купівлі-продажу №1 від 04.03.1996р., акту прийому-передачі від 10.03.1996р., реєстраційного посвідчення, виданого КП “Ужгородське МБТІ” та меморіальних ордерів - документів, які підтверджують оплату вартості будівлі у розмірі 160,00 тис. грн. набув у власність 24/100 частини будинку площею 1104 кв.м. по вул. Гойди,10 в м. Ужгороді, що також встановлено рішенням господарського суду від 26.06.2002р. у справі №4/122 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.11.2002р.

Аналізуючи правовідносини сторін, вимоги позивача та заперечення відповідача з приводу позовних вимог, суд констатує наступне.

Згідно статті 316 Цивільного кодексу України правом  власності  є право особи на річ (майно),  яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,  незалежно від  волі інших осіб. Власникові   належать  права  володіння,  користування  та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник  володіє,  користується,   розпоряджається   своїм майном на власний розсуд. Власник  має  право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав  та  виконанні  обов'язків  власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до вимог статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник,   який   має   підстави   передбачати  можливість порушення свого права власності іншою особою,  може звернутися  до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій,  які можуть порушити його право,  або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В свою чергу згідно статті 391 ЦК України власник  майна  має  право  вимагати  усунення  перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на це позивач звернувся до суду з вимогою визнати відсутність за відповідачем права користування частиною третього поверху будівлі в м. Ужгород по вул.. Гойди, 10, а саме: кімнат №№ 141, 143-154 шляхом зобов’язання облспоживспілку звільнити безпідставно зайняті приміщення –кімнати №№ 141, 143-154 третього поверху будівлі в м. Ужгород по вул.. Гойди, 10.

Наявними у справі матеріалами беззаперечно підтверджено факт здійснення державної реєстрації за позивачем права власності на частину приміщень будинку у м.Ужгороді по вул. Гойди,10 площею 1104 кв.м, що складає 24/100 від загальної площі, вартістю 16 млн. крб. (160 тис. грн.), в тому числі підвал загальною площею 234,3 кв.м., 1 поверх —303,3 кв.м., 2 поверх —275,3 кв.м., 3 поверх —291,1 кв.м., що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим Комунальним підприємством “Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації” 07.10.1996р.

В свою чергу, комісією, що складається з уповноважених представників ТОВ КБ «Коопінвестбанк»у складі 4-х чоловік, зафіксовано факт не звільнення облспоживспілкою відповідних приміщень в добровільному порядку не зважаючи на

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 21.11.2007 року по справі №16/209

неодноразові письмові повідомлення позивача про здійснення таких дій з боку відповідача.

Відтак, позиція позивача повністю відповідає наявним та встановленим судом обставинам справи, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі (позивачем та матеріалами справи доведено, а відповідачем не спростовано факт зайняття приміщень, що належать позивачу на праві власності).

Доводи відповідача про наявність підстав для зупинення провадження у справі до отримання результатів перегляду касаційною інстанцією рішення місцевого суду та постанови апеляційного суду у справі №4/333 не знаходять свого підтвердження з огляду на наступне.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов’язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, касаційна скарга відповідача на рішення суду та постанову апеляційного суду у справі №4/333 на сьогоднішній день ще не прийнята до розгляду. В свою чергу, як рішення місцевого суду так і постанова апеляційної інстанції набули законної сили, а відтак, є обов’язковими до виконання на всій території України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати відсутність права користування Закарпатською обласною спілкою споживчих товариств, м. Ужгород частиною третього поверху, а саме: кімнат №№ 141, 143-154 будівлі в м. Ужгород по вул.. Гойди, 10.

3. Зобов’язати Закарпатську обласну спілку споживчих товариств, м. Ужгород у строк до 20.12.2007р. звільнити на користь товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк „Коопінвестбанк”, м. Ужгород безпідставно займані приміщення, а саме: кімнати №№ 141, 143-154 третього поверху будівлі в м. Ужгород по вул.. Гойди, 10.

4.  Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського  процесуального  кодексу  України.

Суддя                                                О.Ф. Ремецькі