Харківський апеляційний господарський суд
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2007 р.                                                           Справа № АС-13/534-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Івакіна В.О., судді Бондаренко В.П. , Сіверін В.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача- Баранової С.А., Холіної Л.Г.

відповідача- СимоновоїА.А., Пилипенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, (вх.№287Х/1-8) ДПІ у Ленінському районі, на постанову господарського суду Харківської області від 25.12.06 р. у справі № АС-13/534-06

за позовом Повного товариства «ХН-Ломбард «Балканкар-сервіс»і компанія, м. Харків

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі, м. Харків

про визнання недійсними повідомлень-рішень, -

встановила:

Позивач, Повне товариство «ХН-Ломбард»«Балканкар-Сервіс»і компанія, звернувся до господарського суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ Ленінського району м. Харкова від 07.11.06 р. № /0 про визначення податкових зобов'язань по ПДВ в сумі 3799,00 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 1506,0 грн., № /0 про визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 7587,06 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 14174,12 грн., № /0 про визначення податкових зобов'язань по податку на прибуток в сумі 705,00 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 352,50 грн. як неправомірні, посилаючись на положення законів України «Про податок з доходів фізичних осіб», «Про фінансові послуги та регулювання ринку фінансових послуг», «Про заставу», «Про Податок на додану вартість», «Про оподаткування прибутку підприємств», ЦК України.

Господарський суд Харківської області постановою від 25.12.2006 р. по справі № АС-13/534-06 (суддя Водолажська Н.С.) позов задоволено повністю. Визнано недійсним податкові повідомлення-рішення ДПІ Ленінського району м. Харкова від 07.11.06 р. № /0 про визначення податкових зобов'язань по ПДВ в сумі 3799,00 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 1506,0 грн., № /0 про визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 7587,06 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 14174,12 грн., № /0 про визначення податкових зобов'язань по податку на прибуток в сумі 705,00 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 352,50 грн., стягнуто з держбюджету України на користь позивача, 3,40 грн. судового збору.

Відповідач, ДПІ у Ленінському районі м. Харкова, з постановою господарського суду не погодившись, подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи, що згідно із ст. 202 КАСУ є підставою для скасування такої постанови та ухвалення нового рішення. Просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 25.12.06 р. та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Позивач, ПТ «ХН-Ломбард»у відзиві та його представники у судовому засіданні вважає постанову суду законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи фахівцями податкової інспекції була проведена планова виїзна документальна перевірка підприємства позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.05 р. по 30.06.06 р. Результати перевірки зафіксовані актом від 27.10.06 р. № 692/22-004/23001835.

За результатами перевірки начальником ДПІ Ленінського району м. Харкова прийняті податкові повідомлення-рішення від 07.11.06 р. № /0 про визначення податкових зобов'язань по ПДВ в сумі 3799,00 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 1506,0 грн., № /0 про визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 7587,06 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 14174,12 грн., № /0 про визначення податкових зобов'язань по податку на прибуток в сумі 705,00 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 352,50 грн.

В акті перевірки зафіксовано, що підприємством порушені вимоги п. 1.15 ст. 1, п. 8.1.1 ст. 8 п 12 1 ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»у зв'язку з тим, що у період, що перевірявся, були надані позики населенню під заставу дорогоцінних металів та інших побутових виробів за угодами застави. Відповідно до наказів по підприємству у зв'язку з невиконанням заставодавцями умов договору позики щодо викупу заставленої побутової техніки були оприбутковані у січні 2006 р. товари на суму 3844,0 грн. та у березні 2006 р. на суму 830,0 грн.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує що підставою для здійснення нарахувань по податку з доходів фізичних осіб є та обставина, що після закінчення терміну дії договорів позики, коли у випадках неповернення позичальниками позивачу позичених під заставу сум у позичальників виникає дохід, позивач повинен в якості податкового агента нарахувати та сплатити до бюджету податок з доходів фізичних осіб після реалізації не викупленого майна, чого зроблено не було.

Згідно п.4.3.23 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»до складу загального місячного або річного оподаткованого доходу платника податку не включається основна сума депозиту (вкладу), внесеного платником податку до банку чи небанківської фінансової установи, яка повертається такому платнику податку, основна сума кредиту, що отримується платником податку, а також сума виплат громадянам України (їх спадкоємцям) грошових заощаджень і грошових внесків, вкладених до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР чи в установи державного страхування СРСР або у папери цільової державної позики, емітованої на території колишнього СРСР, погашення яких не відбулося.

Згідно пп. 6.5 п.6 «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99р. № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.99 р. За № 860/4153 - «Не визнаються доходами такі надходження від інших осіб: 6.5. Сума завдатку під заставу або в погашення позики, якщо це передбачено відповідним договором».

Як вбачається з матеріалів справи позивач, ПТ «ХН-Ломбард»згідно ст.1 Закону України № 2664-111 від 12.07.2001 р. «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»- фінансова установа, що надає фінансові послуги, до яких відноситься і надання грошових коштів в позику на умовах фінансового кредиту. Відповідно до норм цивільного законодавства України позивач укладав з фізичними особами договори позики, забезпечені заставою. Позика (фінансовий кредит) є грошовою сумою, яка підлягає поверненню та яка на протязі дії договору не може розглядатися як дохід фізичної особі, що отримала позику.

Згідно умов договору та ст.ст. 19,20 Закону України «Про заставу»№ 2655-Х11 від 2.10.1992 р., ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок застави він має право в повному обсязі задовольнити свої витрати, в тому числі витрати на утримання заставленого майна, відшкодування збитків та інше.

При проведенні реалізації майна, за рахунок якого позивач компенсує понесені витрати у зв'язку з наданням позик, фізична особа не є стороною договорів купівлі-продажу, не отримує від такої операції прибутку, а тому у такої особи не можуть виникати зобов'язання по прибутковому податку.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийняте повідомлення -рішення № /0 по нарахуванню податкового зобов'язання по податку з доходів найманих працівників в сумі 7587,06 грн. та фінансової санкції в сумі 14174,12 грн.

Як вбачається з наданого позивачем податкового повідомлення-рішення №/0 від 07.121.06 р., відповідачем були визначені податкові зобов'язання по податку з доходів найманих працівників.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що в податковому повідомленні-рішенні був помилково зазначений код платежу з назвою «податок з доходів найманих працівників», в той час як суть нарахування стосується не найманих працівників ломбарду, а його заставодавців по договорам позики. Однак, якщо в рішенні-повідомлені, яке приймається на підставі акту перевірки вказане порушення яке не підтверджене матеріалами акта перевірки , то таке рішення не може бути правомірним.

Згідно п. 1.7 «Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», затвердженого наказом ДПА України від 10.082005 р. № 327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 р.-«Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні та інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів».

В акті перевірки записано, що при перевірці правильності обчислення та своєчасності сплати ПДВ перевіряючими були виявлені порушення вимог п. 7;4.3 ст. 7 Закону України «Про ПДВ», пов'язані з тим, що підприємство неправомірно віднесло до складу податкового кредиту частину сплаченого податку у 3 кварталі 2005 р. -1964,0 грн., у кварталі 2005 р. - 2434,0 грн., у 1 кварталі 2006 р. - 630,0 грн. та 2 кварталі 2006 р. -735,0 грн., що призвело до завищенні податкового кредиту та заниження податкового зобов'язання на 3799,0 грн.

Суд вважає необхідним відмітити, що відповідно приписам п. 7.4.3 ст. 7 Закону України «Про ПДВ»у разі коли товари (роботи, послуги), виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду.

Проте ні в акті перевірки, ні в запереченні на позов відповідач, ні в апеляційній скарзі не вказав які саме придбані товари (роботи, послуги) позивачем частково використовувалися в оподатковуваних операціях, а частково - ні. В поясненнях а судовому засіданні представник відповідача наполягав на тому, що перевіряючі визначили частку ПДВ, яка припадає на операції, що оподатковуються і частку по операціям, не оподатковуються розрахунковим порядком. Але як цей розрахунок проводився, які документи використані іяким чином зроблений висновок про те, що в цих документах відображене подвійне використання товарів (робіт, послуг) представник відповідача не пояснив і не надав документів в обґрунтування свої тверджень.

Також перевіряючими були виявлені порушення позивачем вимог п. 3.2.5 ст. З Закону України «Про ПДВ»у зв'язку з тим, що до об'єкту оподаткування ПДВ були віднесені .суми відсотків, отриманих під заставу. Проте жодних даних про те, що ці операції були відображені в книгах обліку продажу (надання послуг, виконання робіт) і включені в розрахунок податкових зобов'язань по ПДВ в акті перевірки не наведено.

В акті перевірки зазначено, що при перевірці правильності нарахування податку на прибуток перевіряючими були виявлені порушення вимог п. 4.1.2 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження податкових зобов'язань на загальну суму 705,0 грн., в т.ч. за 1 квартал 2005 р. на 373,0 грн. та за 2 квартал 2005 р. на 332,0 грн. За даними відповідача виявлені порушення пов'язані з тим, що позивач неправомірно відніс до податкового зобов'язання ПДВ частину (20%) від загальної суми доходу, отриманого у вигляді відсотків за користування позикою.

На підставі даних висновків відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 від 07.11.06 р. про визначення податкових зобов'язань по податку на прибуток в сумі 705,0 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 352,5 грн.

Позивач заперечує проти наявних в його діях порушень вимог п. 4.1.2 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки до валового доходу за період, що перевірявся, були повністю включені доходи від наданих фінансових послуг і ці операції належним, чином відображені в податкових деклараціях по податку на прибуток.

Слід відмітити, що норма, порушення якої встановлено перевіряючими, визначає, що до валового доходу включаються доходи від здійснення банківських, страхових та інших операцій з надання фінансових послуг, торгівлі валютними цінностями, цінними паперами, борговими зобов'язаннями та вимогами.

Оскільки при дослідженні питання щодо правильності обчислення та своєчасності сплати ПДВ перевіряючими в акті перевірки не відображено які документи були досліджені, як відображені операції при розрахунку податкових зобов'язань по ПДВ у податковому та бухгалтерському обліку, висновки стосовно того, що на відсотки, нараховані на суми фінансових послуг, нараховувався ПДВ, не підтверджені документально, тому такі висновки є неправомірними і позовні вимоги в цій частині правомірно задоволені.

Колегія суддів вважає, що господарським судом першої інстанції правомірно зазначено на те, що результати перевірки викладені в акті без дотримання вимог, передбачених п. 1.7 «Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», затвердженого наказом ДПА України від 10.082005 р. № 327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 р.

Відповідачем в порушення приписів п. 2 ст. 71 КАС України, не доведено правомірність прийнятих ним, на підставі зазначеного акта перевірки від 27.10.2006 р. податкових повідомлень -рішень: № /0 від 07.11.06 р. про визначення податкових зобов'язань по ПДВ в сумі 3799,0 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 1506,0 грн. та № /0 про визначення податкових зобов'язань по податку на прибуток у сумі 1057,5 грн., в тому числі 705,0 грн. за основним платежем і 352,5 грн. штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржувану постанову господарський суд Харківської' області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно до чинного законодавства та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, п.1.ч1. ст. 198, ст. ст. 200, 205, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ДПІ у Ленінському районі залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Харківської області від 25.12.2006 р. по справі № АС-13/534-06 залишити без змін.

Дана ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тексту.

Адміністративну справу № АС-13/534-06 повернути до господарського суду Харківської області.

Головуючий суддя                                                                    Івакіна В.О.

Судді                                                                    Бондаренко В.П.

Сіверін В.І.