ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
18.10.07                                                                                           Справа  № 17/5
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2007р.                                                                      Справа № 17/5

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Процик Т.С.

Галушко Н.А.

розглянув апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Рівнегаз», м.Рівне

на рішення Господарського суду Рівненської області від 20.07.2007р.

у справі № 17/5

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «ППЛ», м.Київ

до Відкритого акціонерного товариства «Рівнегаз», м.Рівне

про зобов»язання відвантажити 1419,2 тон цементу та стягнення 99321,29 грн. штрафних санкцій

за зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства «Рівнегаз», м.Рівне

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «ППЛ», м.Київ

про визнання договору № 9/01 від 28.02.2001р. недійсним з моменту укладення

за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський торговий дім «Ч.Т.Д.», м.Київ

до Відкритого акціонерного товариства «Рівнегаз», м.Рівне

про зобов»язання відвантажити 1419,2 тон цементу та стягнення 99321,29 грн. штрафних санкцій

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Закритого акціонерного товариства «Корпорація «Літа», м.Київ

За участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом: Удод В.А. –представник.

від відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом: Янкевич Л.Д., Чумак В.О. - представники.

від третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору: Удод В.А. –представник.

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: не з»явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 20.07.2007р. припинено провадження у справі № 17/5 в частині первісного позову ТзОВ «Науково-виробнича фірма «ППЛ»до ВАТ «Рівнегаз»про зобов»язання відвантажити 1419,2 тон цементу та стягнення 99321,29 грн. штрафних санкцій, у задоволенні зустрічного позову ВАТ «Рівнегаз»до ТзОВ «Науково-виробнича фірма «ППЛ»про визнання недійсним договору № 9/01 від 28.02.2001р. з моменту укладення відмовлено, позов ТзОВ «Київський торговий дім «Ч.Т.Д.»до ВАТ «Рівнегаз»про зобов»язання відвантажити 1419,2 тон цементу та стягнення 99321,29 грн. штрафних санкцій задоволено та стягнуто з ВАТ «Рівнегаз»на користь ТзОВ «Київський торговий дім «Ч.Т.Д.»1419,20 тон цементу марки М-500 шляхом перерахування 780560 грн. на розрахунковий рахунок ЗАТ Корпорації «Літа»для оплати 1419,20 тон цементу марки М-500 за договором поставки № 17 від 29.07.2005р. між ЗАТ Корпорація «Літа»і ТзОВ Київський торговий дім «Ч.Т.Д.»та додатку до зазначеного договору від 10.05.2006р., стягнуто з ТзОВ «Київський торговий дім «Ч.Т.Д.»в доход державного бюджету 3548 грн. державного мита, стягнуто з ВАТ «Рівнегаз»на користь ТзОВ Київський торговий дім «Ч.Т.Д.»99321,29 грн. штрафних санкцій, 5248 грн. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При прийнятті рішення місцевий господарський суд виходив з наступного.

В ході виконання умов Договору № 9/01 від 28.02.2001р. ВАТ „Рівнегаз” зобов`язувалось поставити 2182 т цементу марки М-500 за ціною 194,40 грн., однак за заявками ТзОВ НВФ „ППЛ” здійснено поставку лише 763 тон. Оскільки сторонами не заперечувався факт недопоставки 1419 тон цементу, вимоги по виконанню умов договору в цій частині, враховуючи норми ст.ст.525,526 ЦК України, ст.ст.173,193 ГК України визнані обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Пунктом 7 Договору передбачено відповідальність сторін, а саме штрафні санкції в розмірі 0,2% від вартості недопоставленого товару, що згідно з вимогами ст.611 ЦК України, ст.232 ГК України підлягають стягненню в сумі 99321,29 грн. На підставі Договору передачі права вимоги № 9/01-1 від 14.02.2005р., позивач – ТзОВ НВФ „ППЛ” передало ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” своє право вимоги від ВАТ „Рівнегаз” по поставці цементу в кількості 1419,20 тон та сплаті штрафних санкцій в сумі 99321,29 грн., а тому позовні вимоги ТзОВ „Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” задоволено. У зв`язку з відсутністю у ВАТ „Рівнегаз” цементу марки М-500 у кількості 1419,20 тон та укладенням між ТзОВ Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” та ЗАТ Корпорація „Літа” договору поставки цементу № 17 від 29.07.2005р., судом вирішено стягнути на користь ТзОВ Київський торговий дім „Ч.Т.Д.” вартість 1419 тон цементу шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ЗАТ Корпорація „Літа” 780560 грн. У задоволенні зустрічного позову ВАТ “Рівнегаз” про визнання недійсним з моменту укладення договору № 9/01 від 28.02.2001р. відмовлено, оскільки всупереч вимог ст.33 ГПК України ВАТ “Рівнегаз” не довів обставин, що оспорюваний ним правочин є фіктивним (удаваним).

Скаржник - Відкрите акціонерне товариство «Рівнегаз», м.Рівне – первісний відповідач, зустрічний позивач –з рішенням місцевого господарського суду частково не погоджується, подав апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги, просить рішення суду в частині стягнення на корить третьої особи з самостійними вимогами –ТзОВ «Київський торговий дім «Ч.Т.Д.»1419,20 тон цементу марки М-500 шляхом перерахування 780560 грн. на розрахунковий рахунок третьої особи без самостійних вимог - ЗАТ Корпорація «Літа»для оплати 1419,20 тон цементу марки М-500 за договором поставки № 17 від 29.07.2005р. між ЗАТ Корпорація «Літа»і ТзОВ Київський торговий дім «Ч.Т.Д.»та додатку до зазначеного договору від 10.05.2006р., а також в частині стягнення 9321,29 грн. штрафних санкцій, 5248 грн. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, скасувати з мотивів порушення норм матеріального права, неповного з»ясування обставин справи.

Представники скаржника в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник первісного позивача (зустрічного відповідача) –ТзОВ «НВФ «ППЛ»та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - ТзОВ Київський торговий дім «Ч.Т.Д.»проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечили з підстав, викладених у відзивах на апеляційну скаргу.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі та доповненні до апеляційної скарги, заперечення первісного позивача (зустрічного відповідача) та третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, наведені у відзивах на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої і апеляційної інстанцій, ВАТ “Рівнегаз”, постачальник –первісний відповідач та ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ”, покупець – первісний позивач 28.02.2001р. уклали договір поставки № 9/01, згідно з пп.1,4,5,6 якого постачальник зобов’язувався передати товар –цемент марки М-500 на суму 42422,36 грн., з розрахунку 194,40 грн. за одну тону на умовах поставки у м.Київ з урахування залізничного тарифу, а покупець зобов’язувався прийняти товар та оплатити його вартість в 10-денний термін з моменту отримання останньої партії цементу. Договір підписано директорами ВАТ “Рівнегаз” та ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ”, скріплено відбитками печаток сторін.

ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ” на підставі договору передачі права вимоги № 9/01-1 від 14.02.2005р., поступилося ТзОВ Київський торговий дім “Ч.Т.Д.” своїм правом вимоги до ВАТ “Рівнегаз” щодо поставки цементу в кількості 1419,20 тон та сплаті штрафних санкцій в сумі 99321,29 грн.

Відповідно до ст.ст.512-514 Цивільного кодексу України –кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною 1 ст.517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

З поданого ТзОВ Київський торговий дім “Ч.Т.Д.” позову вбачається, що під час передачі права вимоги ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ” дотримало вимог зазначених положень законодавства.

З огляду на зазначені обставини, враховуючи, що під час вирішення спору внаслідок договору передачі права вимоги № 9/01-1 від 14.02.2005р. первісний позивач - ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ” втратив право вимоги до первісного відповідача, виник новий спір відносно того ж предмету і з тих же підстав між ТзОВ Київський тор-говий дім “Ч.Т.Д.” та ВАТ “Рівнегаз”, відтак на підставі п.11 ст.80 ГПК України провадження у справі в частині первісного позову правомірно припинено судом першої інстанції через відсутність предмету спору.

Справа № 17/5 розглядалась судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.05.2007р. у даній справі скасовано рішення Господарського суду Рівненської області від 22.09.2006р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.02.2007р., а справу направлено на новий розгляд. Постанова Вищого господарського суду набрала законної сили і відповідно до ст.11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції – є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Обгрунтовуючи підстави скасування попередніх судових рішень у даній справі, колегія Вищого господарського суду України встановила, що задовільняючи вимоги про повернення цементу та стягнення штрафу за невиконання зобов’язань, місцевий господарський не зробив висновків та не вирішив питання за зустрічною позовною заявою ВАТ “Рівнегаз”. Разом з тим, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення місцевого господарського суду також не надав уваги зустрічним позовним вимогам про визнання недійсним договору № 9/01 від 28.02.2001р. –в постанові відсутні висновки щодо данної вимоги, не наведено мотивів та обгрунтувань неправомірності чи незаконності прийнятого судом рішення про задоволення позову, в зв’язку з чим, суд касаційної інстанції прийшов до висновку про порушення судом вимог статтей 84, 101, 105 та 43 ГПК України та необхідність скасування постанови апеляційного господарського суду.

Скаржник - ВАТ “Рівнегаз” просить суд застосувати позовону давність при розгляді вимог первісного позивача та третьої особи з самостійними вимогами.

Розглядаючи доводи скаржника в частині пропуску ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ” та ТзОВ Київський торговий дім “Ч.Т.Д. ” строку позовної давності при зверненні до суду з позовом про захист порушеного права слід взяти до уваги наступне.

Пунктом 5 договору поставки № 9/01 від 28.02.2001р. передбачено строк поставки цементу протягом 2001р. Тобто останнім днем, в який мало бути виконано зобов'язання ВАТ “Рівнегаз” по поставці цементу є 31.12.2001р. Відтак, у разі порушення зобов'язання право на позов виникає з 01.01.2002р. і відповідно трирічний строк позовної давності спливає 01.01.2005р.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

За умовами ч.2 ст.255 ЦК України письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно. Відповідно до штемпеля поштового відправлення, ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ” направило позовну заяву до суду 31.12.2004р., тобто до закінчення строку позовної давності.

За даною позовною заявою 06.01.2005р. порушено провадження у справі № 17/5. Згідно з ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

В процесі розгляду справи ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ” передало своє право вимоги ТзОВ Київський торговий дім “Ч.Т.Д.”.

ТзОВ Київський торговий дім “Ч.Т.Д.” 16.02.2006р. на підставі договору передачі права вимоги № 9/01-1 від 14.02.2005р. вступило до справи в якості третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору та заявило позовну заяву до ВАТ “Рівнегаз”. Тобто на день подання позову строк позовної давності був перерваний, а відтак позовна заява вважається поданою в строк.

Щодо спору в частині вимоги про стягнення 1419,20 тон цементу слід врахувати наступні обставини.

Відповідно до умов Договору перісний відповідач - ВАТ “Рівнегаз” зобов'язувався поставити первісному позивачу - ТзОВ Науково-виробничій фірмі “ППЛ” до кінця 2001р. цемент марки М-500 на загальну суму 424221,36 грн. за ціною 194,40 грн. за 1 тону, що становить 2182 тони. Первісний позивач зобов'язувався здійснити оплату цементу на протязі 10 днів після отримання останньої партії цементу.

В ході виконання умов договору ВАТ “Рівнегаз” за заявками ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ” було здійснено поставку 763 тон цементу марки М-500, що підтверджується видатковими накладними. Відповідно недопоставлено 1419,20 тон цементу.

Доводи первісного відповідача щодо порушення п.10 умов договору з боку первісного позивача - неповідомлення постачальнику реквізитів на відправлення цементу, що стало наслідком недопоставки цементу – не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, заявки від ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ” на поставку цементу із зазначенням найменування отримувача, його реквізитів та кількості цементу в залізничних вагонах факсограмами направлялись до ВАТ “Рівнегаз”, яке в свою чергу направляло їх до цементно-шиферного комбінату ВАТ “Волинь”.

Так, заявки ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ” від 07.03.2001р. № 3/7-1 та № 3/7-2 на поставку 2 вагонів цементу на Чернівецький завод ЗБВ та 4 вагонів на ПКФ “Ленковчанка” були виконані первісним відповідачем в повному обсязі, що стверджується наявними в матеріалах справи вимогами-дорученнями оплати. Разом з тим, заявка від 27.04.2001р. № /27 на поставку 10 вагонів на адресу ДП “Буддеталь” та заявка від 12.09.2001р. № 9/12 на поставку 19 вагонів на адресу “Печерської транспортно-нафтової компанії” були виконані частково і поставлено відповідно 5 та 0 вагонів цементу зазначеним адресатам, що стверджується матеріалами справи.

З викладеного випливає, що ВАТ “Рівнегаз” не виконало в повній мірі направлені ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ” заявки на відвантаження цементу, що свідчить про невиконання першим договірних зобов'язань.

Враховуючи, що сторонами не заперечується факт недопоставки цементу марки М-500 в кількості 1419,20 тон, - вимоги щодо зобов'язання виконати умови договору в цій частині правомірно задоволені судом першої інстанції відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України.

Пунктом 7 договору поставки від 28.02.2001р. № 9/01 передбачено штрафні санкції в розмірі 0,2% від вартості товару не поставленого покупцю. Відповідно до здійсненого розрахунку вартість 1419 тон цементу складає 275853,60 грн. Відтак, сума нарахованих у відповідності до ст.232 ГК України штрафних санкцій складає 99321,29 грн., які підлягають стягненню відповідно до умов договору та ст.611 ЦК України.

На підставі договору передачі права вимоги № 9/01-1 від 14.02.2005р., первісний позивач - ТзОВ Науково-виробнича фірма “ППЛ” передав ТзОВ Київський торговий дім “Ч.Т.Д.” право вимоги від ВАТ “Рівнегаз” по поставці цементу в кількості 1419,20 тон та сплаті штрафних санкцій в сумі 99321,29 грн. З огляду на наведене, позовні вимоги ТзОВ Київський торговий дім “Ч.Т.Д.” підлягають задоволенню.

У зв'язку з відсутністю у ВАТ “Рівнегаз” цементу марки М-500 у кількості 1419,20 тон, ТзОВ Київський торговий дім “Ч.Т.Д.” та ЗАТ Корпорація “Літа” 29.07.2005р. уклали договір поставки цементу № 17. Остання залучена до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Зважаючи на укладення даного договору, ТзОВ Київський торговий дім “Ч.Т.Д.” просить стягнути з первісного відповідача на свою користь 1419,20 тон цементу марки М-500 шляхом перерахування 780560 грн. на розрахунковий рахунок ЗАТ Корпорації “Літа” № 6501 в КФ АКБ “Новий” м.Києва, МФО 322670 для оплати вартості 1419,20 тон цементу марки М-500 за договором поставки № 17 від 29.07.2005р., укладеним ЗАТ Корпорація “Літа” з ТзОВ Київський торговий дім “Ч.Т.Д.” та додатку до зазначеного договору від 10.05.2006р. Зважаючи на викладене та приймаючи до уваги обставини справи, вимоги ТзОВ Київський торговий дім “Ч.Т.Д.” про стягнення з Відповідача 1419,20 тон цементу марки М-500 шляхом перерахування 780560 грн. на розрахунковий рахунок ЗАТ Корпорації “Літа” є такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно твердження скаржника з посиланням на ст.ст. 15, 16 ЦК України про те, що „законодавством не передбачений такий спосіб захисту своїх прав та інтересів як виконання обов'язку в натурі (стягнення цементу) шляхом стягнення грошових коштів", то таке не заслуговує на увагу, оскільки саме ст.16 ЦК України дозволяє суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом.

Разом з тим, зустрічний позов ВАТ “Рівнегаз” про визнання недійсним з моменту укладення договору № 9/01 від 28.02.2001р. не підлягає задоволенню, оскільки всупереч вимог ст.33 ГПК України ВАТ “Рівнегаз” не довів обставин, що оспорюваний ним правочин є фіктивним (удаваним).

Відповідно до ст.158 ЦК УРСР, який був чинним на момент укладення договору № 9/01, та ст.234 ЦК України фіктивним (удаваним) є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином.

Однак, укладаючи договір № 9/01 від 28.02.2001р., сторони мали на меті створення правових наслідків, обумовлених ним, а саме: відповідно до даного договору, ВАТ “Рівнегаз” зобов’язувалось поставити цемент ТзОВ Науково-виробничій фірмі “ППЛ”, а останнє – зобов’язувалось оплатити його вартість на умовах вказаних в даному договорі.

Отже, наведені у зустрічному позові обставини для визнання договору № 9/01 від 28.02.2001р. недійсним є необгрунтованими та безпідставними. Доказів передачі первісному позивачу або третій особі із самостійними вимогами 1419,20 тон цементу первісний відповідач суду не надав.

Відтак, з огляду на викладене в сукупності та виходячи з приписів ст.ст.33, 34 ГПК України, за якими кожна сторонами повинна належними і допустимими доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи те, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки останнє прийняте судом першої інстанції у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Рівненської області від 20.07.2007р. у справі № 17/5 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                      Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                          Процик Т.С.

Суддя                                                                                          Галушко Н.А.