ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2007                                                                  Справа № 28/281-07(3/283(5/324(20/306)))

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Лотоцької Л.О.,

суддів: Швеця В.В. (доповідача), Головко В.Г.

при секретарі судового засідання: Корх К.В.

за участю представників:

від відповідача:  Волинська Л.П. нач. юр.відділу, довіреність №114юр  від 08.11.06;

від позивача:  Єніка Є.В. представник, довіреність №370/10  від 29.12.06

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Дніпрогаз”, місто Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30 липня 2007 року у справі №28/281-07(3/283(5/324(20/306)))

за позовом Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” місто Київ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Дніпрогаз”, місто Дніпропетровськ

про стягнення 3180877,53 гривень.

та за зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Дніпрогаз”, місто Дніпропетровськ;

до відповідача Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” місто Київ;

про визнання недійсною певної частини договору.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить визнати причину пропуску строку позовної давності поважною та стягнути з відповідача, відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Дніпрогаз” заборгованість за наданий природний газ 2483659,47 гривень, інфляційні втрати 311971,89 гривень, пеню 172 625,13 гривень, 3% річних 36862,46 гривень та судових витрат.

Крім того надав до суду заяви про збільшення позовних вимог та додатково просив стягнути з відповідача інфляційних втрат 2912295,61 гривень, 3% річних 920715,11 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ДК “Газ України” виконала умови договору в частині передачі природного газу, в свою чергу відповідач ВАТ “Дніпрогаз” взяті на себе зобов’язання щодо розрахунків за отриманий природний газ не виконало.

В свою чергу відповідач подав зустрічний позов відповідно до якого просить суд визнати недійсною певну частину договору.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що кошти, які надійшли від споживача природного газу на розподільний рахунок газозбутової організації того ж дня повинні бути розподілені (перераховані) відповідно до Алгоритму розподілу коштів, що надходять на розподільні рахунки газозбутових підприємств Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” за поставлений природний газ.

Таке перерахування отриманих газозбутовою організацією коштів повинно відбутися незалежно від підписання або не підписання між Позивачем та Відповідачем Акту приймання-передачі газу за звітний місяць.

Тому відповідач вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними.

Рішенням господарського суду у справі від 30 липня 2007 року №28/281-07(3/283(5/324(20/306))), (суддя Манько Г.В.) позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково.

Визнано причину пропуску строку позовної давності поважною та стягнуто з відповідача ВАТ по газопостачанню та газифікації “Дніпрогаз” на користь позивача ДП “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”:

пеню 172625,13 гривень;

інфляційних втрат 2912295,61 гривень;

3% річних 920715,11 гривень, судові витрати.

Провадження по справі щодо стягнення заборгованість за поставлений природний газ у сумі 2483659,47 гривень припинено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Приймаючи спірне рішення господарський суд виходив з того, що позивач за первісним позовом свої зобов’язання за Договором виконував своєчасно та в повному обсязі, а відповідач ВАТ “Дніпрогаз” в свою чергу взяті на себе зобов’язання, щодо розрахунків за отриманий природний газ не виконав.

Тому господарським судом у зустрічних позовних вимогах ВАТ по газопостачанню та газифікації “Дніпрогаз”, відмовлено.

Відповідач не погодившись з рішенням господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що воно винесено з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні рішення неповно з’ясував усі обставини справи тому неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Відповідач просить спірне рішення скасувати та відмовити в задоволені позовних вимог за первісним позовом посилаючись на те, що господарський суд не дав належної оцінки нормативно-правовим документам:

Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємства паливно-енергетичного комплексу”;

та Постанові Кабінету Міністрів України №705 від 22 травня 2006 року “Про затвердження Порядку перерахування у 2006 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості минулих років з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з водопостачання і водовідведення, затверджених для населення”, відповідно до яких відповідач вважає, що його підприємство повинно бути звільнено від обов’язку сплатити за спірним договором.

Крім того з урахуванням того, що відповідач ВАТ “Дніпрогаз” не є власником отриманого природного газу і що вказаний газ за своїм призначенням використовувався виключно підприємствами комунальної теплоенергетики, то цілком зрозумілий той факт, що повинні сплачувати за нього саме останні.

Крім того розрахунки за договором повинні відбуватись в суворому дотриманні порядку, передбаченому Алгоритмом, затвердженим Постановою НКРЕ від 12 липня 2000 року “Про затвердження алгоритму розподілу коштів, що надходять на розподільні рахунки газозбутових підприємств Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” за поставлений природний газ” та Постановою №1785 від 13 листопада 1998 року “Про вдосконалення розрахунків за спожитий природний газ”.

Стосовно зустрічних позовних вимог відповідач вважає, що кошти, які надійшли від споживача природного газу на розподільний рахунок газозбутової організації того ж дня повинні бути розподілені (перераховані) відповідно до Алгоритму розподілу коштів, що надходять на розподільні рахунки газозбутових підприємств Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” за поставлений природний газ.

Таке перерахування отриманих газозбутовою організацією коштів повинно відбутися незалежно від підписання або не підписання між Позивачем та Відповідачем Акту приймання-передачі газу за звітний місяць.

Тому відповідач вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними.

На апеляційну скаргу позивач надав відзив у якому посилається на те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі безпідставні і не обґрунтовані, тому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з посилаючись на те, що відповідно до вищевказаної Постанови, на яку посилається відповідач позивач вважає, що жодним пунктом вказаної постанови та порядку не передбачено звільнення постачальників теплової енергії, комунальних послуг та газу населенню від сплати за отриманий природний газ.

Даний порядок передбачає лише механізм погашення заборгованості за рахунок державного бюджету як один з способів оплати поставленого природного газу.

Крім того стосовно посилання відповідача на розрахунки за договором які повинні відбуватись в суворому дотриманні порядку, передбаченому Алгоритмом, затвердженим Постановою НКРЕ від 12 липня 2000 року, то позивач послався на постанову Верховного Суду України від 6 березня 2007 року відповідно до якої алгоритм не впливає на домовленість сторін за договором щодо строків оплати вартості поставленого природного газу, не припиняє зобов’язання боржника по оплаті боргу кредитору, в тому числі шляхом реалізації свого права на стягнення боргу із споживачів природного газу.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення місцевого господарського суду Дніпропетровської області скасувати частково, позовні вимоги за первісним позовом задовольнити частково.

Задовольняючи апеляційну скаргу судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні було встановлено, що від 4 лютого 2000 року, сторонами було укладено договір №10/16-143 про постачання природного газу.

Згідно умов договору постачальник-позивач зобов’язується передати покупцю-відповідачу у 2000 році природний газ для потреб підприємств комунальної теплоенергетики, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 6.2 укладеного договору передбачено, що за несвоєчасну оплату природного газу покупець сплачує на користь постачальника крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня.

Позивач за первісним позовом свої зобов’язання за договором виконував своєчасно та в повному обсязі.

На час розгляду справи сума заборгованості сплачена в повному обсязі.

Відповідно до розрахунку до позовної заяви позивач просить суд крім основного боргу стягнути пеню 172625,13 гривень, інфляційні втрати 311971,89 гривень, 3% річних 212612,04 гривень.

На протязі розгляду справи позивач збільшив свої позовні вимоги та просить суд стягнути пеню 170140,71 гривень, інфляційні витрати 2912295,61 гривень, 3% річних 920715,11 гривень, посилаючись на те, що на грудень 2000 року заборгованість за основним боргом склала 42592004,79 гривень і відповідно до вказаної суми боргу був викладений новий збільшений розрахунок.

Судова колегія не погоджується з висновком господарського суду про задоволення збільшених позовних вимог, оскільки з наданого розрахунку до позовної заяви завіреного позивачем вбачається, що у грудні відповідачем було проплачено 33000000 гривень і залишок відповідно до акту звірення розрахунків підписаний сторонами є 6261568,84 гривень, а не як вказано у збільшеному розрахунку 42592004,79 гривень на грудень 2000 року.

Тому судова колегія вважає безпідставним збільшення позовних вимог та вважає в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених первісних позовних вимог судова колегія вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, оскільки:

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 161, Цивільного кодексу України 1963pоку, зобов’язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України та вимог статті 214 Цивільного кодексу України 1963 року, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Стосовно провадження по справі щодо стягнення суми вартості природного газу 2483659,47 гривень основного боргу підлягає припиненню на підставі частини 1 пункту 11 статті 80  Господарського процесуального кодексу України в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Зустрічні позовні вимоги відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Дніпрогаз” задоволенню не підлягають.

Таким чином, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, потягла за собою неправильне застосування норм матеріального права, що згідно пункту 4 статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для зміни чи скасування рішення.

З врахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну  скаргу задовольнити частково, рішення господарського суду скасувати частково, позовні вимоги задовольнити частково.

На підставі наведеного та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Дніпрогаз”, місто Дніпропетровськ, задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30 липня 2007 року у справі №28/281-07(3/283(5/324(20/306))), скасувати частково.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Дніпрогаз” (49029, Дніпропетровська область, місто Дні-пропетровськ, вулиця Володарського, будинок №5, ) на користь дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок №5, ):

пеню 172625,13 гривень;

інфляційні втрати 311971,89 гривень;

3% річних 212612,04 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

В іншій частині рішення щодо задоволення зустрічних позовних вимог ВАТ “Дніпрогаз” залишити без змін.

Видачу наказу  доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Господарського суду України.

Головуючий                                                            Л.О. Лотоцька

Судді                                                                                В.В. Швець

В.Г. Головко